ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 Справа № 917/434/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Сілаєвої О.Ф., розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмське звірогосподарство», вул. Озерна, 16, село Петрівка, Чутівський район, Полтавська область, 38832,

до відповідача: Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», вул. Старий Поділ, 5, м Полтава, 36022,

про визнання недійсним та скасування рішення комісії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», яке оформлене протоколом № 00007038 від 11.10.2022

за участю представників сторін:

від позивача: Дубовик А.В.

від відповідача: Гончаренко А.С.

СУТЬ СПОРУ. Розглядається позовна заява ТОВ «Ізюмське звірогосподарство» (Позивач) про визнання недійсним та скасування рішення комісії АТ «Полтаваобленерго» (Відповідач), яке оформлене протоколом №00007038 від 11.10.2022 (далі - оспорюване рішення), відповідно до якого здійснене донарахування позивачу за період з 24.06.2022 по 26.09.2022 обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, а саме: активної електроенергії обсягом 492 936 кВт год. у сумі 2 705 203,74 грн, плати за перетікання реактивної електроенергії обсягом 397 266 кВт год., у сумі 46 581,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини:

- для встановлення змісту правовідносин між Позивачем та Відповідачем, та вирішення питання щодо обґрунтованості підстав нарахування Позивачу вартості необлікованої електроенергії та обґрунтованості розміру нарахувань, можливо посилатися виключно на Заяву-приєднання позивача від 29.12.20218; Договір про постачання електричної енергії №229 від 10.04.2008 між сторонами по справі не містив умов щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії, а отже його не можна вважати діючим в цій частині;

- вузол обліку електроенергії на об`єкті позивача було обладнано лічильником з наявністю функцій інтервального обліку та дистанційного зчитування даних; відповідач до 27.09.2022 не повідомляв позивача (споживача) та/або ТОВ «КАРМА ТРЕЙДИНГ» (електропостачальника) про неможливість отримання результатів вимірювання в автоматичному режимі; в період з 23.06.2022 (з дати останнього контрольного огляду) по 27.09.2022 (дату складення Акта про порушення) засоби комерційного обліку функціонували належним чином та здійснювали дистанційну передачу всієї інформації відповідачу, що свідчить про наявність у відповідача інформації про фактичні обсяги облікованої електроенергії у вказаний період;

- при проведенні позапланової перевірки та складенні Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 відповідачем, зокрема, не було проведено експертизи на підтвердження факту втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки (згідно п. 8.4.4. глави 8.4 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, далі - ПРРЕЕ);

- відповідачем не було проведено локального зчитування лічильника за допомогою електронних засобів згідно пункту 8.5.1 глави 8.5 розділу VIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі ККО), зчитування показів та інформації, що зберігається в первинній базі даних лічильників електричної енергії згідно з пунктом 6.5.5. глави 6.5 розділу VI ККО;

- не було перевірено журнали подій лічильника згідно п. 6.2.2. глави 6.2 розділу VI ККО;

- Акт про порушення №00007038 від 27.09.2022 з додатками до нього було складено у присутності Олійника В.А. - особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, при цьому Олійник В.А. не являвся споживачем чи представником споживача (позивача).

З урахуванням викладених обставин, позивач звертає увагу, що при проведенні перевірки та розгляді комісією Акту про порушення №00007038 від 27.09.2022 не було встановлено його причетності до порушень, зазначених у пункті 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ, також не встановлено його вини в порушенні роботи вузла обліку, оскільки а ні в акті про порушення, а ні в протоколах комісії з розгляду такого акту не зазначено конкретного підпункту пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, який визначає вид порушення, на підставі якого здійснюється визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

Позивач вважає, що за таких умов у Відповідача не було правових підстав зазначати в Протоколі №00007038 від 11.10.2022 відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, а також надавати Позивачу розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Також позивач заперечує обґрунтованість здійсненого відповідачем обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, оскільки застосування відповідного способу визначення дозволеної потужності, передбаченого у підпункті 3 пункту 8.4.10 ПРРЕЕ, можливе лише у разі ненадання паспортних даних та неможливості визначення показів унаслідок недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, в той час як представниками АТ «Полтаваобленерго», які здійснювали перевірку, Акт про недопуск не складався.

Позивач також зазначає, що оскільки між ТОВ «Ізюмсьське звіргосподарство» (Позивачем) та АТ «Полтаваобленерго» (Відповідачем) на час Складання Акту про порушення, був відсутній договір в якому встановлений вищезазначений час роботи струмоприймачів, кількість часу повинна визначатись виходячи з робочих днів (5 днів на тиждень) та 8 год. робочого часу, згідно п.8.4.10 ПРРЕЕ.

Позивач окремо звертає увагу, що діючим законодавством не передбачено нарахування плати за перетікання електроенергії у разі виявлення оператором системи розподілу порушень з боку споживача; між сторонами по справі не укладався договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної енергії, тому нарахування Відповідачем плати за перетікання реактивної електроенергії є безпідставним.

Відповідач у відзиві (том 1, а.с.96-106) проти позову заперечує, посилаючись на те, що факт не укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в паперовій формі не свідчить про відсутність факту приєднання Відповідача до умов публічного договору, а між сторонами по справі існують договірні відносини з розподілу електричної енергії, що підтверджується наданими договірними документами.

Відповідач зазначає, що в ході здійснення перевірки у Відповідача було виявлене порушення, яке передбачене п.п.3 п.8.4.2 ПРРЕЕ, про що представниками Позивача було складено Акт про порушення №00007038 від 27.09.2022, який відповідає вимогам ПРРЕЕ.

Відповідач звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, дефекти акта перевірки не можуть спростовувати факту порушення, якщо він знайшов своє підтвердження в сукупності інших доказів.

Відповідач вважає, що нарахування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії було проведено ним відповідно до п.8.4.7., п.8.4.10 ПРРЕЕ та з урахуванням п.п.3 п.8.4.2, п.п.1 п.8.4.8 та п.8.4.9 ПРРЕЕ.

Позивач у відповіді на відзив (том 1, а.с.182-196) заперечує щодо доводів Відповідача та вказує на те, що ним не оспорюється факт укладення та дійсність Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а доводи Позивача полягають в тому, що Відповідачем не оформлено в паперовій формі, а отже не підписано сторонами Паспорт точки розподілу електричної енергії (як невід`ємної частини договору).

Позивач також зазначає, що в Акті про порушення №00007038 від 27.09.2022 відсутнє посилання на підпункт 3 п. 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ, а також не встановлено та не зазначено жодного з порушень, передбачених п.8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ, і зокрема, не встановлено та не зазначено порушень, передбачених підпунктом 3 п. 8.4.2. глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ.

Позивач звертає увагу, що Протокол №00007038 засідання комісії АТ «Полтаваобленерго» від 11.10.2022 по розгляду Акта про порушення споживачем ПРРЕЕ не був наданий (надісланий) та не надходив на юридичну адресу ТОВ «Ізюмське звірогосподарство» (Позивача), копія зазначеного Протоколу та Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 була отримана позивачем 04.11.2024 в підсистемі Електронний суд разом з позовною заявою АТ «Полтаваобленерго» про стягнення заборгованості за необліковану активну електричну енергію, яка розглядається Господарським судом Полтавської області у справі №917/1910/24.

Позивач також окремо звертає увагу на те, що доданий Відповідачем до відзиву Висновок експерта №17852 від 25.04.2024 не містить висновку щодо обставин, які входять до предмету доказування у справі, жодним чином не підтверджує вчинення Відповідачем порушень передбачених п. 8.4.2. глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ; зазначений висновок експерта не був складений в порядку, передбаченому п. 8.4.4 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ, жодним чином не підтверджує факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки та був складений через півтора року після проведення засідання комісії та складення Протоколу №00007038 від 11.10.2022.

В наданих запереченнях (том 1, а.с.218-224) Відповідач підтримав свої доводи щодо правомірності складення Акта про порушення, а також посилається на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.09.2023 року у справі № 906/707/22, від 18.04.2023 року у справі № 903/378/22, відповідно до яких допущене Відповідачем порушення не потребує експертного дослідження через те, що факт недообліку спожитої електричної електроенергії підтверджується саме втручанням в схему обліку, а не в засіб обліку (лічильник), а зазначені в Акті про порушення дії (при роздільній схемі живлення від`єднані кола обліку на трансформаторах струму, в результаті чого лічильник електроенергію не обліковував) не є ні пошкодженням пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, ані фактом втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, а є саме іншими діями споживача, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки.

Процесуальні дії суду.

Ухвалою від 07.03.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі; призначив підготовче засідання у справі на 01.04.2024 о 10:30 год.; встановив сторонам процесуальні строки на подання заяв по суті справи, а саме: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

В судовому засіданні 01.04.2025 було оголошено перерву до 27.05.2025 до 10:30 год. Ухвалою від 02.04.2025 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

До суду надійшли такі заяви по суті спору:

- 21.03.2025 (вх. № 3864) відзив на позовну заяву з додатками;

- 26.03.2025 (вх. № 4057) відповідь на відзив з додатками;

- 28.03.2025 (вх. № 4193) заперечення відповідача;

- 26.05.2025 (вх.№6974) додаткові пояснення позивача;

- 27.05.2025 (вх.№6997) додаткові пояснення відповідача.

Згідно з ухвалою від 27.05.2025 суд закрив підготовче провадження у справі; справу призначив до судового розгляду по суті на 17.06.2025 об 11:20; викликав представників сторін у судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.

16.06.2025 відповідачем подане клопотання (вх. № 8026) про повернення до стадії підготовчого засідання з метою подання до суду нових доказів та приєднання їх до матеріалів справи.

Щодо клопотання відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження, суд враховує таке.

За приписами ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п.п.2, 3, 6 ч.1 ст.42 ГПК України, учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

В той же час згідно з пп.1, 2, 4, 6 ч.2 ст.42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою суду від 07.03.2025 відкрито провадження у справі. Отже, строк підготовчого провадження до 08.05.2025.

Ухвалою суду від 02.04.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Отже, строк підготовчого провадження до 09.06.2025.

Ухвалою від 27.05.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 17.06.2025.

ГПК України встановлено відповідні процесуальні строки на вчинення учасниками справи певних процесуальних дій, зокрема, на подання заяв по суті спору, подання заяв та клопотань, подання доказів.

При розгляді справи в порядку загального позовного провадження докази, заяви та клопотання подаються сторонами та вирішуються судом на стадії підготовчого провадження, у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статей 113, 118 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Під час підготовчого провадження відповідачем до суду наданий відзив з додатковими доказами, заперечення на відповідь на відзив, додаткові пояснення з додатками.

Судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників про розгляд справи, відкладення судового засідання та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті шляхом надіслання ухвал суду в електронній формі до Електронного кабінету сторін що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів, залученими до матеріалів справи та оприлюднення в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Судом було надано відповідачу достатньо часу для реалізації процесуальних прав в підготовчому провадженні, зокрема, для подання заяв та клопотань.

Суд звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду № 910/7103/21 від 16.12.2021, яку суд враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Зазначені відповідачем у клопотанні обставини, зокрема, про те, що в зв`язку з поданням позивачем через систему «Електронний суд» 27.05.2025 додаткових пояснень у справі у відповідача виникла необхідність подання додаткових доказів, яке може бути реалізоване лише на стадії підготовчого провадження, не є вагомою підставою для повернення до стадії підготовчого провадження.

Враховуючи викладене, суд не вважає наведені відповідачем обставини для повернення на стадію підготовчого провадження - вагомими, у зв`язку з чим судовому засідання від 17.06.2024 протокольною ухвалою відмовив в задоволенні клопотання відповідача до повернення до стадії підготовчого провадження.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається з закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, а заяви, скарги, документи, що подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 119 ГПК України і зокрема у частині 2 зазначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Беручи до уваги, що відповідач із клопотанням про поновлення строку для подачі доказів звернувся після спливу процесуального строку, докази наявності поважних причин пропуску строку відповідачем не надані, клопотання відповідача залишається без розгляду.

16.06.2025 представником позивача подане клопотання про стягнення судових витрат та уточнено, що загалом, позивачем отримано правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи № 917/434/25 на загальну суму 14 000,00 грн, яку просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні 17.06.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

З 10.04.2008 між ТОВ «Ізюмське звірогосподарство» (Позивач, споживач) та АТ «Полтаваобленерго» (Відповідач, постачальник) існували правовідносини щодо постачання електроенергії, які були врегульовані Договором про постачання електричної енергії №229 від 10.04.2008 (том 1, а.с.50-53).

Відповідно до Акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, копія якого додана до відзиву (том 1 а.с.115 зворот--116) до переліку об`єктів споживача (позивача) було включено холодильник, с.Чапаєво (теперішня назва с. Петрівка).

П.2.3.4 Договору №229 від 10.04.2008 було передбачено зобов`язання споживача здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком «порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Водночас, докази підписання між сторонами по справі зазначеного вище додатку до Договору №229 від 10.04.2008 надані сторонами не були, його копія в матеріалах справи відсутня.

29.12.2018 позивачем було подано відповідачу Заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (том 1, а.с.54).

У згаданій вище Заяві-приєднанні вказані адреси об`єктів позивача (Полтавська обл., Чутівський район, с. Петрівка) із зазначенням ЕІС-кодів точок комерційного обліку об`єктів (62Z250, 62Z186).

Також у Заяві-приєднанні зазначено про припинення діяльності постачальника ПАТ «Полтаваобленерго» за регульованим тарифом та приєднання споживача з 1 січня 2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за особовим рахунком №22800229.

Станом на 29.12.2018 (дату подання Заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії доданої до позову) ПАТ «Полтаваобленерго» (Відповідач) мало затверджену постановою НКРЕКП №1442 від 16.11.2018 року ліцензію з розподілу електричної енергії.

Відповідно до Договору про постачання електричної енергії споживачу №291021/3 від 29.10.2021, Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (том 1, а.с.42-49) з 01.12.2021 позивачем отримувалася електроенергія від постачальника ТОВ «КАРМА ТРЕЙДИНГ», м. Полтава, ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z250, 62Z186).

АТ «Полтаваобленерго» (Відповідачем) було здійснено ввідний контроль та опломбування доступу до механічного блокування зміни параметрів лічильника ZMG410CR4.041b.37 S2 заводський номер 56538309, рік випуску 2021, що підтверджується копією Протоколу вхідного контролю електролічильника від 24.02.2021 (том 1, а.с.55).

Згідно з Актом програмування електронного багатофункціонального засобу обліку від 24.02.2021, АТ «Полтаваобленерго» (відповідачем) було здійснено програмування лічильника ZMG410CR4.041b.37 S2 заводський номер 56538309, встановлено період інтеграції: 30 хв. (том 1, а.с.56).

Згідно з Актом технічної перевірки засобів обліку електричної енергії від 10.03.2021 р. представниками АТ «Полтаваобленерго» було здійснено встановлення лічильника ZMG410CR4.041b.37 S2 заводський номер 56538309, рік випуску 2021, балансова належність: власність споживача, покази: А 000000,00, R 000000,00, на об`єкті позивача холодильник (КТП-83), с.Петрівка (том 1, а.с.57).

Згідно з Актом пломбування засобів обліку електричної енергії ( як включений як додаток до змісту Акта технічної перевірки від 10.03.2021) відповідачем були опломбовані: лічильник заводський номер 56538309, клемна кришка лічильника, випробувальна колодка, ввідний автомат, шафа обліку, трансформатори струму фази А,В,С, силовий трансформатор, ввідний автомат, розподільний пристрій 0,4.

Згідно з Актом технічної перевірки вузлів обліку електричної енергії від 30.07.2021, відповідачем здійснено перевірку вузлів обліку, і зокрема лічильника ZMG410CR4.041b.37 S2, заводський номер 56538309, рік випуску 2021, балансова належність: власність споживача, покази: А 002214,62, R 000988,29 (том 1, а.с.58). В зазначеному Акті технічної перевірки від 30.07.2021 вказано про наявність функцій інтервального обліку та дистанційного зчитування даних лічильника (наявна передача даних), а також зазначено про придатність засобів обліку до експлуатації в якості розрахункових.

27.09.2022 року представниками відповідача, а саме провідним інженером групи технічного аудиту Чутівської дільниці Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» Бондар Олегом Миколайовичем (службове посвідчення №66) та інженером групи технічного аудиту Чутівської дільниці Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» Білан Оксаною Іванівною (службове посвідчення №67) було здійснено перевірку об`єкта позивача КТП-83 (холодильник) за адресою 38832, Полтавська область, Чутівський район, село Петрівка, вул. Озерна, 16 та складено Акт про порушення №00007038 від 27.09.2022 (том 1, а.с.65).

Відповідно до змісту Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 було встановлено порушення п.2.3.4, п5.5.5.9, п.5.5.5.25 п.8.2.4 ПРРЕЕ, п.11.9.1 п.11.9.2 КСР - втручання в роботу засобів вимірювальної техніки, а саме: порушена схема підключення розрахункового засобу обліку електричної енергії, при почерговому фазному включенні контрольного однофазного навантаження фаз А, В, С лічильний механізм не враховує електроенергію, покази електролічильника не змінюються, спожита електроенергія по фазі А,В,С не враховується. Знеструмлення, порушення виконано шляхом пошкодження дротів від випробувальної колодки до електролічильника. Споживачу продемонстровано порушення.

В п.5 Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 зазначено, що Споживачем не надані паспортні дані всіх струмоприймачі, Споживач не забезпечив включення всіх наявних струмоприймачів.

Акт про порушення №00007038 від 27.09.2022 був підписаний без зауважень Олійником Віталієм Анатолійовичем (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Чутівським РС УДМС України в Полтавській області від 02.09.2016) як особою, яка допустила представників Оператора системи розподілу (відповідача) до електроустановок Споживача (позивача).

Додатками до Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 є схема електроживлення споживача від 27.09.2022; фотоматеріали; вимога від 27.09.2022; Акт технічної перевірки вузлів обліку електричної енергії до 1000В від 27.09.2022, копії яких додані до позовної заяви (том 1, а.с.66-71).

В п.11 Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 зазначено, що засідання комісії Оператора системи з розгляду складеного Акта про порушення відбудеться 11.10.2022 об 09 год. 00 хв. за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5.

Копія Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 була отримана Олійником В.А.

11.10.2022 року на засіданні комісії АТ «Полтаваобленерго» по розгляду Акту про порушення споживачем ПРРЕЕ у складі: голови комісії С.Лебідь, членів комісії Т.Калініченко, ОСОБА_1 , без участі представника Споживача, було прийнято рішення, яке оформлено Протоколом №00007038 засідання комісії АТ «Полтаваобленерго» від 11.10.2022 року по розгляду Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 (оспорюване рішення, том 1, а.с.77).

Оспорюваним рішенням було встановлено факт порушення п.2.3.4, п5.5.5.9, п.5.5.5.25 п.8.2.4 ПРРЕЕ, п.11.9.1 п.11.9.2 КСР шляхом втручання в роботу засобів вимірювальної техніки, з викладенням опису порушення, ідентичного опису, викладеному в Акті про порушення №00007038 від 27.09.2022.

Оспорюваним рішенням донараховано позивачу обсяг та вартість необлікованої електроенергії за період 24.06.2022 по 26.09.2022, з урахуванням режиму роботи цілодобово, без вихідних, в кількості 492 936 кВт*год на суму 2 705 203,74 грн, із використанням при розрахунку розміру договірної потужності 363 кВт та коефіцієнту використання струмоприймачів 0,6, тобто із розрахунку споживання за добу 5227,2 кВт (363 Х 0,6 Х 24=5227,2).

Також оспорюваним рішенням нараховано плату за перетікання реактивної електроенергії за той же період за 397 266 кВАр*год на суму 46 581, 92 грн.

До відзиву на позов відповідачем додано висновок експерта № 17852, складений судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф.М.С.Бокаріуса» Чайкою Ю.І. за зверненням відповідача (том 1 а.с. 167-171).

В зазначеному висновку експерт, за наслідком розгляду наданих позивачем копій схеми електропостачання та фотоматеріалів, які є додатками до Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022, зробив висновок про те, що пошкодження провідників вторинних кіл вузла обліку, що позначено на схемі електроживлення споживача, впливатиме на результати визначення кількості електричної енергії. Втрата цілісності ланцюгів вторинних кіл вузла обліку, що поєднують випробувальну колодку з вимірювальним елементом трифазного лічильника унеможливлює облік електричної енергії. При цьому споживання електроенергії струмоприймачами відбуватиметься.

Під час розгляду по суті заявлених позовних вимог судом приймається до уваги наступне.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу (п.7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства (ч. 1 ст.45 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Згідно ч. 3 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу та правил роздрібного ринку.

Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників (ч. 4 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

ПРРЕЕ, зокрема, врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними ПРРЕЕ.

Згідно з пунктом 1.1.1 ПРРЕЕ ці правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Пунктом 2.1.4 глави 2.1 розділу II ПРРЕЕ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), п.2.1.5 розділу II ПРРЕЕ (в чинній редакції) передбачено, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу (далі ЦК) України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії ( абзац другий п.2.1.6 ПРРЕЕ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Виходячи зі змісту поданої позивачем Заяви-приєднання від 29.12.2018, вказана заява оформлена в порядку та за формою, яка наведена в додатку до постанови НКРЕКП 14.03.2018 № 312.

Враховуючи викладене вище, позивач з 01.01.2019 приєднався до умов публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом підписання Заяви-приєднання до умов зазначеного Договору, типова форма якого була затверджена наказом відповідача №543 від 10.12.2018 та додана відповідачем до відзиву (далі Договір, том 1, а.с.129-133).

Отже, у спірних правовідносинах позивач та відповідач є, відповідно, Споживачем та Оператором системи, взаємні права та обов`язки яких врегульовано, зокрема, ПРРЕЕ та Договором.

Згідно п. 2.1. Договору, Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу електричної енергії за об`єктом Споживача, який є додатком 2 до цього Договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

Водночас, докази оформлення сторонами Паспорта точки розподілу електричної енергії як додатка №2 до Договору, надані суду не були.

Відповідно до п. 6.2. Договору, Споживач зобов`язується, серед іншого, виконувати умови цього Договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та електроприладів; невідкладно повідомляти Оператора системи про недоліки в роботі вузла вимірювання; забезпечувати доступ представникам Оператора системи, які пред`явили свої службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки (п.п. 1, 2, 3, 5 п. 6.2. Договору).

Згідно п. 7.1 Договору, Оператор системи має право, зокрема, на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до електричних установок Споживача для проведення технічної перевірки та контрольного огляду вузла вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого ПРРЕЕ порядку та умов Договору; вимагати від Споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними Споживачем під час користування електричною енергією; контролювати додержання Споживачем вимог ПРРЕЕ; складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) Споживача умовам Договору та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці (п.п. 2, 5, 6, 7 п. 7.1 Договору).

Пунктом 8.6 Договору визначено, що у разі порушення розрахункового обліку з вини Споживача, Споживач сплачує Оператору системи вартість недоврахованої електричної енергії, виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання.

Відповідно до підпунктів 8, 9, 20 пункту 5.5.5 розділу V ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки) Споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема:

- забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування;

- невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання;

- не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Водночас, відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 5.1.1 розділу V ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки) Оператор системи має право, зокрема:

- проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії;

- на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

За приписами п. 8.2.5 ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки), у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення (абзац третій п.8.2.5 ПРРЕЕ в редакції станом на дату проведення перевірки).

Відповідно до змісту п.8.2.5 ПРРЕЕ, в акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення. В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

Як було встановлено судом, Акт про порушення №00007038 від 27.09.2022 був підписаний без зауважень Олійником В.А. як особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача, що не заперечується вказаною особою в заяві від 03.12.2024, посвідченої нотаріально, копія якої додана позивачем до позовної заяви (а.с.73).

На підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків (п.8.2.6 ПРРЕЕ в редакції станом на дату проведення перевірки).

Щодо змісту виявленого порушення та його відображення в Акті про порушення №00007038 від 27.09.2022, судом приймається до уваги наступне.

Як було встановлено судом, в Акті про порушення №00007038 від 27.09.2022 було встановлено порушення Позивачем п.2.3.4, п.5.5.5.9, п.5.5.5.25, п.8.2.4 ПРРЕЕ, п.11.9.1 п.11.9.2 КСР - втручання в роботу засобів вимірювальної техніки, а саме: порушена схема підключення розрахункового засобу обліку електричної енергії, при почерговому фазному включенні контрольного однофазного навантаження фаз А, В, С лічильний механізм не враховує електроенергію, покази електролічильника не змінюються, спожита електроенергія по фазі А,В,С не враховується; знеструмлення, порушення виконано шляхом пошкодження дротів від випробувальної колодки до електролічильника.

П.2.3.4 ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки), посилання на якій міститься в Акті про порушення №00007038 та в оспорюваному рішенні, покладає відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Зазначеною вище нормою п.2.3.4 ПРРЕЕ також передбачено, що відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.

Також, як в Акті про порушення №00007038, так і в оспорюваному рішенні міститься посилання на встановлення факту порушення Споживачем (позивачем) п.8.2.4 ПРРЕЕ.

Відповідно до п.8.2.4 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки), у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

Таким чином, п.8.2.4 ПРРЕЕ містить загальний опис можливих порушень та посилання на іншу норму, відповідно до якої здійснюється розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, а саме главу 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ «Визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил».

Водночас, п.8.4.2 глави 8.4 ПРРЕЕ передбачено, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення порушень, зазначених у підпунктах 1-9 зазначеної норми, при цьому у кожному підпункті міститься окремий склад порушення, вчинення якого має своїм наслідком визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

З системного аналізу вказаних вище норм ПРРЕЕ вбачається, що під час складення акта про порушення та прийняття оператором системи рішення з розгляду такого акта, оператор системи зобов`язаний діяти обґрунтовано, однозначно мотивувати свої висновки щодо належної кваліфікації дій споживача, що призвели до такого порушення, та визначення конкретного порушення, передбаченого цими Правилами, зокрема, визначених у п. 8.4.2 ПРРЕЕ, адже застосування тієї чи іншої формули та, відповідно, її показників для визначення, зокрема, величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії та розрахунку вартості необлікованої електричної енергії залежить від виду вчиненого порушення.

Суд констатує, що ні в Акті про порушення №00007038, ні в оспорюваному рішенні не міститься посилання на певний підпункт п.8.4.2 глави 8.4 ПРРЕЕ, тобто відповідачем під час складення Акта про порушення не дотримано вимоги абзацу третього п.8.2.5 ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки) щодо необхідності зазначення змісту виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти ПРРЕЕ.

Суд також звертає увагу, що п. 8.4.4 ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки), передбачено, що факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право на її проведення відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом (абзац перший п. 8.4.4 ПРРЕЕ).

Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п.46 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 травня 2023 року у справі № 922/539/22, визначення порушення відповідно до підпункту пункту 8.4.2 Правил (ПРРЕЕ) є вирішальним для того, щоб виснувати про необхідність або відсутність необхідності проведення експертизи в силу приписів пункту 8.4.4 Правил (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №910/14161/21).

Якщо текст складеного акта про порушення є неоднозначним, що дає можливість його подвійного тлумачення в розрізі кваліфікації виявленого порушення, як наслідок, такі недоліки акта свідчать про невідповідність його вимогам Правил (ПРРЕЕ), як документа установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем цих Правил та який може бути підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії без необхідності проведення експертизи.

При цьому, наведений вище висновок в частині недоліків акта, які свідчать про невідповідність його вимогам Правил, не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.04.2020 у справі № 908/2359/18, відповідно до яких незначні дефекти акта не можуть спростувати порушення споживачем Правил, у випадку, коли йдеться про викладення змісту акта таким чином, що призводить до подвійного тлумачення його змісту, що впливає на визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії .

Відповідна правова позиція викладена в п.п.47-48 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 травня 2023 року у справі № 922/539/22.

Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві, про те, що в ході здійснення перевірки у Позивача було фактично виявлене порушення, яке передбачене саме п.п.3 п.8.4.2 ПРРЕЕ, посилання на який відсутнє в Акті про порушення №00007038 та в оспорюваному рішенні, судом приймається до уваги наступне.

Згідно з п.п.3 п.8.4.2 ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки), визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення здійснюється, зокрема, у разі, якщо виявлене пошкодження (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу лічильника тощо) або відсутність засобів вимірювальної техніки (за умови наявності акта про пломбування, складеного в порядку, установленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує передачу на збереження засобів вимірювальної техніки, та у разі пошкодження засобів вимірювальної техніки за умови втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки), інші дії споживача, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки (використання фазозсувного трансформатора, постійних магнітів (у разі невстановлення на/в лічильник індикаторів), пристрою випромінювання електромагнітних полів тощо).

Відповідно до змісту Акта про порушення №00007038, відповідачем було встановлено саме втручання в роботу засобів вимірювальної техніки у вигляді порушення схеми підключення розрахункового засобу обліку електричної енергії шляхом пошкодження дротів від випробувальної колодки до електролічильника.

Таким чином, в Акті про порушення № 00007038 фактично зроблено висновок про те, що порушення схеми підключення розрахункового засобу обліку електричної енергії стало наслідком активних дій (пошкодження), тобто пошкодження знаходиться в причинному зв`язку з фактом втручання в роботу засобів вимірювальної техніки, а не є наслідком будь-яких інших процесів або явищ.

Суд звертає увагу, що в Акті про порушення № 00007038 не було встановлено інших обставин, передбачених в п.п.3 п.8.4.2 ПРРЕЕ, зокрема, відсутності засобів вимірювальної техніки, використання фазозсувного трансформатора, постійних магнітів, пристрою випромінювання електромагнітних полів тощо, так само як не було встановлено факт спрацювання індикаторів.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 8.4.4 ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки), факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право на її проведення відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом (абзац перший п. 8.4.4 ПРРЕЕ).

За визначенням, яке наведене в п.п.14 пункту 1.2.1 ККО, вузол обліку електричної енергії (вузол обліку) - це сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою для забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. До складу вузла обліку можуть входити лічильники електричної енергії, трансформатори струму, трансформатори напруги, устаткування автоматичного відключення чи обмеження потужності, засоби захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинні кола струму і напруги та інші допоміжні засоби (тестові блоки, перетворювачі імпульсів, блоки живлення, обладнання дистанційної передачі даних тощо). Характеристики складових вузла обліку мають бути достатніми для вимірювання електричної енергії із заданою періодичністю та похибкою.

Засоби вимірювальної техніки (ЗВТ) - засоби вимірювань, вимірювальні системи та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності (п.п.20 пункту 1.2.1 ККО).

З урахуванням викладеного, схема підключення є складовою засобів обліку електричної енергії (вузла обліку електричної енергії), яка визначає порядок монтування та з`єднання між собою обладнання та засобів вимірювальної техніки, необхідних для забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії. Отже, схема підключення входить до складу засобу обліку електричної енергії, що перебуває в межах відповідальності споживача, а втручання у роботу схеми підключення є порушенням з боку споживача ПРРЕЕ. Будь-які невідповідності у схемі підключення засобу обліку свідчать про втручання в роботу обліку електроенергії, внаслідок чого відбувається безоблікове споживання (відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 червня 2023 року по справі № 910/2803/22).

Таким чином, порушення схеми підключення розрахункового засобу обліку електричної енергії шляхом пошкодження дротів є порушенням складової частини засобів вимірювальної техніки (вузла обліку електричної енергії), та тягне відповідальність споживача за умови доведеності факту його втручання в роботу засобів вимірювальної техніки експертизою відповідно до п. 8.4.4 ПРРЕЕ.

Абзацом п`ятим п. 8.4.4 ПРРЕЕ (в редакції станом на дату проведення перевірки), передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 2 - 4 пункту 8.4.2 цієї глави (у частині відсутності засобів вимірювальної техніки, пломб, індикаторів та фіксації впливу фізичних полів індикатором), обсяг та вартість необлікованої електричної енергії визначається оператором системи відповідно до положень цієї глави без проведення відповідної експертизи.

Тобто, не потребує проведення експертизи лише донарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, яке здійснюється в конкретних випадках порушень, визначених у підпунктах 2 - 4 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме у разі відсутності засобів вимірювальної техніки, пломб, індикаторів та фіксації впливу фізичних полів індикатором. Наявність саме таких порушень не була встановлена відповідачем в Акті про порушення № 00007038.

Правовий аналіз положень абзаців другого та третього пункту 8.4.4 ПРРЕЕ дозволяє дійти висновку, що саме на оператора системи покладено обов'язок перед застосуванням для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії положень цієї глави ПРРЕЕ, незалежно від того, чи є він власником засобів вимірювальної техніки, направити такий засіб для експертизи спеціалізованою організацією (підприємством), яка (яке) має право на її проведення відповідно до законодавства, з метою встановлення факту пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факту зовнішнього втручання у роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів).

Відповідний висновок щодо необхідності підтвердження факту зовнішнього втручання у роботу засобу вимірювальної техніки експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), відповідно до вимог пункту 8.4.4 ПРРЕЕ, у подібних правовідносинах (а саме, у випадку втручання в роботу засобів вимірювальної техніки шляхом порушення схеми підключення розрахункового засобу обліку електроенергії, коли при почерговому фазному включенні контрольного однофазного навантаження фази А і В лічильний механізм лічильника не враховує електроенергію), було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 листопада 2024 року по справі № 917/1876/23.

Судом приймається до уваги, що відповідачем не надані докази отримання відповідного експертного висновку до моменту визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії оспорюваним рішенням, що є порушенням вимог норми, викладеної в абзаці першому п. 8.4.4 ПРРЕЕ.

Висновок експерта №17852 від 25.04.2024, копія якого додана до відзиву, був складений через півтора року після проведення засідання комісії та складення Протоколу №00007038 від 11.10.2022, яким оформлене оспорюване рішення, тому він не може слугувати доказом дотримання відповідачем зазначеної вище норми ПРРЕЕ під час прийняття оспорюваного рішення.

Окрім того, суд звертає увагу, що за своїм змістом зазначений вище висновок експерта не підтверджує факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, оскільки в ньому йдеться лише про фактичні наслідки пошкодження провідників вторинних кіл вузла обліку, а не про причини відповідного пошкодження.

Зазначені вище обставини свідчать, що Відповідач не довів допустимими та належними доказами факт втручання Позивача в роботу вузла обліку та його окремих елементів, що свідчить про необґрунтованість визначених Відповідачем порушень, зазначених в Акті про порушення №00007038 від 27.09.2022 та, відповідно, є достатньою підставою для визнання недійсним ухваленого за результатом його розгляду рішення відповідача від 11.10.2022 (оспорюваного рішення).

Стосовно розрахунку обсягів та вартості необлікованої електроенергії, здійсненого позивачем в оспорюваному рішенні, яке оформлене Протоколом №00007038 засідання комісії АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» від 11.10.2022, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до п.8.4.8 ПРРЕЕ, кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача (крім випадків фіксації засобами комерційного обліку кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил), та здійснюється в порядку, визначеному в підпунктах 1-6 п.8.4.8, які застосовується окремо, в залежності від кваліфікації вчиненого споживачем порушення за певним підпунктом п.8.4.2 ПРРЕЕ.

В п.8.4.8 ПРРЕЕ також передбачено, що кількість робочих днів електроустановки непобутового споживача визначається виходячи з умов договору споживача з оператором системи. Для споживачів, у яких відсутні договірні відносини з оператором системи, та побутових споживачів за робочий день приймається календарний день (абзаци третій-четвертий п. 8.4.8 ПРРЕЕ).

Наявність між сторонами договірних відносин встановлена судом, підтверджена матеріалами справи, визнається відповідачем в поданих заявах по суті спору, тому суд констатує, що здійснення в оспорюваному рішенні розрахунку обсягів та вартості необлікованої електроенергії без вихідних, тобто за календарні дні, не відповідало вказаним вище вимогам ПРРЕЕ.

Судом приймається до уваги, що зі змісту оспорюваного рішення вбачається, що відповідачем було здійснено розрахунок величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії відповідно до п.8.4.10 ПРРЕЕ, який застосовується у разі виявлення у непобутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 5 пункту 8.4.2 глави 8.4 ПРРЕЕ.

Водночас, у наведеній в п.8.4.10 ПРРЕЕ формулі розрахунку зазначено, що тривалість роботи обладнання протягом доби визначається на підставі договору з оператором системи (в годинах); у разі відсутності в договорі даних про тривалість роботи обладнання споживача t доб приймається рівним 8 годинам.

Відповідачем не надані суду докази узгодження між сторонами по справі цілодобової тривалості роботи обладнання та підписання відповідного додатку до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, тому здійснення в оспорюваному рішенні розрахунку обсягів та вартості необлікованої електроенергії цілодобово не відповідало вказаним вище вимогам ПРРЕЕ.

Також суд звертає увагу, що п. 8.4.10 ПРРЕЕ визначає три можливі способи визначення потужності:

1) сумарна максимальна потужність наявних у споживача на час складення акта про порушення струмоприймачів відповідно до їх паспортних даних (за умови, якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначену в договорі з оператором системи);

2) потужність, обчислена виходячи зі струму навантаження електроустановки споживача при підключенні всіх наявних на час складення акта про порушення струмоприймачів на максимальну потужність, визначеного на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології (за умови відсутності паспортних даних усіх струмоприймачів, наявних у споживача на час складення акта про порушення, та якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначену в договорі з оператором системи);

3) дозволена потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначена в договорі з оператором системи (за умови, якщо потужність, визначена відповідно до положень підпунктів 1 або 2 цього пункту, перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, ненадання споживачем інформації щодо паспортних даних струмоприймачів, недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність).

Як було встановлено судом, Паспорт точки розподілу електричної енергії не був підписаний та оформлений сторонами по справі як додаток №2 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідачем не надані суду будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість застосованої в оспорюваному рішенні величини договірної потужності 363 кВт як дозволеної потужності для відповідної точки комерційного обліку.

Відповідач в обґрунтування правомірності визначення потужності виходячи з її договірного розміру у відзиві посилається на те, що в Акті про порушення № 00007038 зазначено про ненадання споживачем паспортних даних на всі струмоприймачі.

В той же час, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в п.42 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 травня 2023 року у справі №917/393/21, необхідним є дослідження та встановлення не лише ненадання паспортних даних усіх струмоприймачів, наявних у споживача на час складення акта про порушення, але й обставин, які виключають можливість застосування способу визначення потужності, визначеного у підпункті 2 пункту 8.4.10 ПРРЕЕ, яка визначається на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки при підключенні всіх наявних на час складення акта про порушення струмоприймачів на максимальну потужність; саме неможливість визначення показів унаслідок недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів або відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність надає змогу для застосування способу, визначеного у підпункті 3 пункту 8.4.10 ПРРЕЕ.

Відповідно до визначення, наведеного в п. 1.1.2. ПРРЕЕ, відмова в доступі до об`єкта споживача це дії та/або бездіяльність споживача (власника або користувача об`єкта споживача) та/або власника, користувача земельної ділянки, на якій розташований/розміщений об`єкт споживача, внаслідок яких створюються перешкоди представникам електропостачальника, оператора системи розподілу (передачі) щодо виконання своїх функцій, передбачених цими Правилами, що засвідчується відповідним актом про недопуск. Тобто чинний нормативний акт, яким врегульовано спірні правовідносини містить конкретне визначення терміну «відмова» що не дає можливості для застосування будь-яких контекстних тлумачень.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає доведенню Відповідачем не сам по собі факт непідключення всіх струмоприймачів на максимальну потужність, а виключно в сукупності з тими обставинами, що таке непідключення мало місце саме через перешкоди, які створювалися Споживачем (Позивачем).

Відповідна правова позиція була викладена в п.п.44-46 постанови Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №917/393/21.

Відповідачем на надано докази складення ним акта про недопуск споживачем (Позивачем) представників Відповідача на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, відомості про відмову споживача (Позивача) від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність або про вчинення перешкод у здійсненні такого вимірювання в Акті про порушення № 00007038 відсутні.

Відсутність підтвердженого факту неможливості визначення показів унаслідок недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів або відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність є самостійною підставою для висновку про безпідставність здійсненого Відповідачем розрахунку обсягів та вартості необлікованої електроенергії в оспорюваному рішенні.

Також суд вважає обґрунтованими доводи Позивача стосовно відсутності правових підстав для донарахування оспорюваним рішенням плати за перетікання реактивної електроенергії обсягом 397 266 кВт год на суму 46 581,92 грн.

Плата за перетікання реактивної електричної енергії це плата за послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, які оператор системи розподілу/оператор системи передачі змушений надавати споживачам на території здійснення своєї ліцензованої діяльності.

Договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії це домовленість двох сторін, яка є документом певної форми і встановлює зміст та регулює правовідносини між споживачем та оператором системи розподілу / оператором системи передачі під час визначення плати за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідні визначення наведені в пункті 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ.

Згідно з абзацом п`ятим п. 1.2.3 глави 1.2 розділу I ПРРЕЕ, споживач, який відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, зобов`язаний здійснювати розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії, не має права відмовити оператору системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого приєднані електроустановки споживача, в укладенні (переукладенні) договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (додаток 2 до цих Правил).

Як було встановлено судом, між сторонами по справі не укладався договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, Відповідач не посилається на наявність відповідного договору.

Також судом було встановлено, що Договір про постачання електричної енергії №229 від 10.04.2008, укладений між сторонами по справі, не містив передбаченого п.2.3.4 вказаного Договору додатку «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії»

Водночас, суд звертає увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин (складання Акта про порушення № 00007038) правовідносини між сторонами по справі не регулювалися Договором про постачання електричної енергії №229 від 10.04.2008, оскільки Відповідач здійснював споживання електроенергії на підставі Договору про постачання електричної енергії споживачу №291021/3 від 29.10.2021, укладеного з іншим постачальником ТОВ «КАРМА ТРЕЙДИНГ».

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами по справі врегульовані умовами публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого Позивач приєднався з 01.01.2019 шляхом підписання Заяви-приєднання.

Разом з тим, Відповідачем не надані суду докази підписання сторонами по справі будь-яких додатків до вказаного Договору, зокрема, додатку, яким би встановлювалися порядок визначення обсягів перетікання реактивної електроенергії та зобов`язання Позивача щодо здійснення платежів за відповідні послуги з перетікання.

З урахуванням викладеного, суд констатує невідповідність оспорюваного рішення вимогам ПРРЕЕ також в частині визначення плати за перетікання реактивної електроенергії обсягом 397 266 кВт год на суму 46 581,92 грн, що є окремою підставою для визнання недійсним оспорюваного рішення у відповідній частині.

Стосовно інших доводів Позивача, викладених в позовній заяві, судом приймається до уваги наступне.

Судом було встановлено, що на об`єкті позивача холодильник (КТП-83), с. Петрівка, був встановлений засіб обліку з наявністю функцій інтервального обліку та дистанційного зчитування даних лічильника (наявна передача даних).

Суд погоджується з доводами Позивача стосовно того, що під час проведення перевірки та складання Акта про порушення №00007038 від 27.09.2022 відповідачем не було проведено локального зчитування лічильника за допомогою електронних засобів згідно пункту 8.5.1 глави 8.5 розділу VIII ККО, зчитування показів та інформації, що зберігається в первинній базі даних лічильників електричної енергії згідно з пунктом 6.5.5. глави 6.5 розділу VI ККО, а також не було перевірено журнали подій лічильника згідно п. 6.2.2. глави 6.2 розділу VI ККО.

Разом з тим, Позивачем не обґрунтовано, яким саме чином вчинення зазначених вище дій представниками відповідача під час проведення перевірки могло вплинути на зміст оспорюваного рішення та викладений в ньому розрахунок вартості необрахованої електроенергії.

Відповідно до п.8.4.8 ПРРЕЕ, кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача (крім випадків фіксації засобами комерційного обліку кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил).

Позивачем не посилається на те, що відповідним лічильником, як засобом комерційного обліку, могла здійснюватися фіксація кількості днів, коли виникло та продовжувало існувати порушення, встановлене Актом про порушення №00007038 від 27.09.2022, а саме пошкодження дротів від випробувальної колодки до електролічильника.

З урахуванням інших обставин справи, встановлених судом, на думку суду, вказані доводи позивача, разом з іншими доводами (зокрема, щодо повноважень особи, яка допустила представників Відповідача до проведення перевірки, щодо належного та своєчасного направлення Позивачу копії оспорюваного рішення), не мають суттєвого значення для вирішення спору по суті.

Стосовно ефективності обраного Позивачем способу захисту своїх порушених прав у спірних правовідносинах, судом приймається до уваги наступне.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч.1 ст.2 ГПК України).

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства (відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19).

Відповідно до правової позиції, викладеній в п.70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року по справі № 910/17955/17, вимога про оскарження рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформленого протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акта постачальника електричної енергії відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України.

Вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 по справі № 910/17955/17).

Враховуючи викладене, обраний Позивачем спосіб захисту є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

З урахуванням викладених вище обставин, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

В позовній заяві позивач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, надану згідно з Актом про надання правничої допомоги № 1 від 28.02.2025; а також додатково 7000,00 грн згідно з додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги № 1-2025АР від 24.02.2025.

Судом встановлено, що між Адвокатом Дубовиком Віктором Андрійовичем та ТОВ «ІЗЮМСЬКЕ ЗВІРОГОСПОДАРСТВО» укладено Договір про надання правничої допомоги № 1-2025АР від 24.02.2025.

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом даного Договору є надання Адвокатом правової допомоги Клієнту в зв`язку з прийняттям комісією АТ «Полтаваобленерго» по розгляду Акта про порушення споживачем ПРРЕЕ рішення про донарахування Клієнту за період з 24.06.2022 по 26.09.2022 обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, оформленого Протоколом №00007038 засідання комісії АТ «Полтаваобленерго» від 11.10.2022 р., зокрема для захисту та поновлення прав Клієнта шляхом визнання недійсним та скасування рішення комісії АТ «Полтаваобленерго» по розгляду Акта про порушення споживачем ПРРЕЕ, оформленого Протоколом №00007038 засідання комісії АТ «Полтаваобленерго» від 11.10.2022 р., в судовому порядку (в господарському суді), з метою отримання позитивного остаточного судового рішення.

Згідно з п. 4.1. Договору 4.1 гонорар є формою винагороди Адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої допомоги Клієнту.

Додатковий гонорар є винагородою Адвоката за досягнення для Клієнта бажаного позитивного рішення за результатами наданої Адвокатом правничої допомоги.

В разі укладення Клієнтом мирової угоди у справі, відмови Клієнта від позову чи зменшення Клієнтом розміру позовних вимог на власний розсуд без наявності правових підстав та без погодження таких дій з Адвокатом, Адвокат не позбавляється права на отримання основного гонорару за фактично надані правові послуги та додаткового гонорару в розмірі 5% від ціни позову.

Загальний розмір гонорару Адвоката за даним Договором складається з сум гонорарів за фактично надану правничу допомогу які вказуються в Акті (Актах) про надання правничої допомоги підписаному (них) Сторонами.

До складу гонорару не включаються витрати Адвоката здійснені ним в зв`язку виконанням Договору та доручень Клієнта та оплачуються Клієнтом окремо.

Згідно з п. 4.3. Договору розмір гонорару (основного та додаткового) за кожен окремий вид правничої допомоги та розмір відшкодування витрат встановлюється в фіксованому розмірі, без урахування ПДВ.

Сторонами підписаний протокол погодження видів правничої допомоги, розміру гонорару та витрат адвоката від 24.02.2025 (додаток № 1 до Договору).

На підтвердження надання адвокатом правничої допомоги та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем наданий акт про надання правничої допомоги № 1від 28.02.2025 (том 1 а.с. 80).

Як вбачається з акту (детальний опис наданих послуг) адвокат надав клієнту такі юридичні послуги: попередній аналіз обставин, інформації та документів, законодавства, яке підлягає застосуванню, надання консультацій; складення позовної заяви. Вартість послуг 7 000,00 грн.

Згідно з актом про надання правничої допомоги №2 від 25.03.2025 (том 1, а.с.211), адвокат надав клієнту такі юридичні послуги: склав відповідь на відзив у справі № 917/434/25. Вартість послуги 3 000,00 грн.

Згідно з актом про надання правничої допомоги №3 від 28.05.2025 (том 2, а.с.70), адвокат надав клієнту такі юридичні послуги: здійснив представництво Клієнта в суді (судове засідання 01.04.2025, 27.05.2025); склав додаткові пояснення від 26.05.2025 у справі № 917/434/25. Вартість послуги 4 000,00 грн.

Таким чином, загалом, ТОВ «Ізюмське звірогосподарство» отримано професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи № 917/434/25 на загальну суму 14 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Згідно зі ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Аналіз наведених норм статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Поряд з тим, суд зазначає, що, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

В контексті викладеного, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям, у даній справі, за представництво інтересів позивача, складає 14 000 грн, які відповідно до приписів п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України належить покласти на відповідача.

Сплачений позивачем судовий збір в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладається на відповідача в розмірі 2422,40 з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 в зв`язку з поданням позовної заяви в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні з позовною заявою до суду, позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн, що підтверджується наявною у справі платіжною інструкцією, а також випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сформованою за допомогою механізму централізованого отримання виписок з Державної казначейської служби України щодо сплати судового збору у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду». Таким чином, різниця між сплаченим, та належним до сплати судовим збору складає 605,60 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

За таких обставин, питання про повернення надлишково сплаченої суми судового збору (605,60 грн) буде вирішено судом після звернення позивача з відповідним клопотанням, в порядку приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнання недійсним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», яке оформлене протоколом №00007038 від 11.10.2022.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», вул. Старий Поділ, 5, м Полтава, 36022, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмське звірогосподарство», вул. Озерна, 16, село Петрівка, Чутівський район, Полтавська область, 38832, - 2422,40 грн - витрат на сплату судового збору; 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Повний текст рішення складений та підписаний 19.06.2025.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пушко І.І.