18.06.2025Справа № 910/6474/24
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участю секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу матеріали
заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/6474/24
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А"
до 1) Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕС ГРУП ТРЕЙД"
про витребування приміщення котельні, скасування державної реєстрації прав та витребування котельного обладнання,
Представники учасників процесу згідно з протоколом від 18.06.2025,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У травні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А" (далі - позивач, ОСББ) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД" (далі - відповідач 1, Компанія) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕС ГРУП ТРЕЙД" (далі - відповідач 2, Товариство) про:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕС ГРУП ТРЕЙД" про витребування приміщення котельні, скасування державної реєстрації прав та витребування котельного обладнання задоволено частково.

20.05.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на адвокатську допомогу.

23.05.2025 через систему "Електронний суд" до суду Компанією було подане клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 розгляд заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А" про ухвалення додаткового рішення призначений на 18.06.2025.

Сторони не направили своїх представників для участі в судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 3 частини статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 2 статті 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За приписами частин 3, 4 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у постанові 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Згідно з статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (статті 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (статті 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (статті 129 ГПК України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 стаття 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

З метою надання правничої допомоги 14.05.2024 між ОСББ та Адвокатом Драган Яною Сергіївною був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги № Д28А та додаткову угоду № 1 від 14.05.2024 до вказаного правочину, щодо визначення вартості послуг.

На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем до суду були надані копії акту приймання-передачі наданих послуг за договором № 1 від 13.05.2025 на суму 13 500,00 грн, акту приймання-передачі наданих послуг за договором № 1 від 23.05.2024 на суму 18 500,00 грн, акту приймання-передачі наданих послуг за договором № 2 від 13.08.2024 на суму 5 500,00 грн, акту приймання-передачі наданих послуг за договором № 3 від 30.10.2024 на суму 19 500,00 грн, акту приймання-передачі наданих послуг за договором № 4 від 18.11.2024 на суму 5 500,00 грн.

Отже з представлених позивачем суду документів вбачається, що адвокатом Драган Яною Сергіївною всього було надано послуг з надання правової допомоги ОСББ на загальну суму 62 500,00 грн. Доказів надання послуг з правової допомоги на 20 000,00 грн, які також заявлені до стягнення з відповідачів, ОСББ суду не представлено.

Суд бере до уваги те, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала аналогічна справа (№910/6476/24), в якій нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та обставини даної справи є схожі одна з одною.

Здійснивши аналіз доводів позивача, заперечення відповідача щодо розміру заявлених витрат, а також співмірності заявленого відповідачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат. На переконання суду до розподілу витрат на адвокатські послуги підлягають 43 500,00 грн (за виключенням вартості послуг на підготовку адвокатських запитів, клопотання про витребування, клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, клопотання про призначення експертизи та клопотання про долученння доказів витрат на правничу допомогу).

З огляду на вказане, керуючись приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що на відповідачів має бути покладено обов`язок відшкодування витрат на професійну правничу порівну в розмірі 14 500,00 грн на користь ОСББ, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо розподілу витрат на проведення експертизи суд зазначає наступне.

Позивачем до матеріалів справи надана копія договору №Д28А про надання послуг від 28.05.2024, укладений між ТОВ «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «БУДІВЕЛЬНА ЕКСПЕРТИЗА» та ОСББ, предметом якого є надання послуг з проведення експертного дослідження та підготовки експертного висновку. Копією акту № 01 виконаних робіт, наданих послуг від 30.08.2024, долученою до матеріалів справи підтверджується факт надання послуг та відповідно прийняття таких послуг позивачем за договором №Д28А про надання послуг. Вартість проведення експертних досліджень становило 28 400,00 грн, які були сплачені позивачем, що підтверджується копією платіжної інструкції № 12 від 10.06.2024.

З огляду на вказане, керуючись пунктом 2 частини 3 статті 123, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав покладення на відповідачів обов`язку відшкодування витрат на проведення експертизи порівну в розмірі 9 466,67 грн на користь ОСББ, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд не вбачає підстав для покладення на відповідачів обов`язку відшкодування вартості експертного дослідження, проведеного у межах розгляду справи ТОВ "КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ". Такий висновок суду ґрунтується на тому, що висновок експерта № Е43/01/2025Е від 21.01.2025 судом був відхилений з підстав того, що позивачем самостійно були надані документи для дослідження безпосередньо експерту за відсутності відповідної вимоги експерта, що ставить під сумнів об`єктивність вказаного висновку, про що було вказано у рішенні суду від 14.05.2025.

Керуючись статтями 73-79, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД" (01010, Україна, місто Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок, 4/6; ідентифікаційний ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А" (04084, Україна, місто Київ, вулиця Данченка Сергія, будинок, 28а; ідентифікаційний ) 14 500,00 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу та 9 466,67 грн (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 67 копійок) витрат на проведення експертного дослідження.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕС ГРУП ТРЕЙД" (03142, Україна, місто Київ, вулиця Кримського Академіка, будинок, 4а; ідентифікаційний ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СЕРГІЯ ДАНЧЕНКА 28А" (04084, Україна, місто Київ, вулиця Данченка Сергія, будинок, 28а; ідентифікаційний ) 14 500,00 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу та 9 466,67 грн (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 67 копійок) витрат на проведення експертного дослідження.

3. Після набрання додатковим рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складене 19.06.2025.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ