ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2025м. СумиСправа № 920/425/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/425/24

за позовом Головного управління Національної поліції в Сумській області

(вул. Герасима Кондратьєва, буд. 23, м. Суми, )

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми

(вул. Герасима Кондратьєва, 165, м. Суми, РНОКПП 26622590),

про визнання укладеним договору,

за участю представників сторін:

від позивача: Давиденко О.В.,

від відповідача: Гута В.І.,

слухач: Качкала І.В.,

при секретарі судового засідання Ляскевич М.О.,

Суть спору. 16.04.2024 позивач через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом, в якому просить суд визнати укладеним між ГУНП в Сумській області та КЕВ м. Суми договір про відшкодування комунальних витрат в редакції позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2024, справу № 920/425/24 розподілено судді Заєць С.В.

Ухвалою суду від 17.04.2024 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви та зазначено спосіб усунення недоліків.

22.04.2024 позивачем через систему «Електронний суд» надано Клопотання про долучення доказів (вх.№1193 від 22.04.2024). Відповідно до поданого клопотання та доданих до нього доказів позивачем надано документ про сплату судового збору за подання позовної заяви, що і було підставою для залишення позову без руху.

Ухвалою від 23.04.2024 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строки для надання процесуальних документів.

13.05.2024 відповідач подав через систему «Електронний суд» відзив (вх.№1414) на позовну заяву, відповідно до змісту якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

20.05.2024 позивач надав через систему «Електронний суд» відповідь (вх.№1485) на відзив, в якому заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та просив позов задовольнити у повному обсязі.

26.07.2024 позивач надав через систему «Електронний суд» додаткові пояснення (вх.№2208) у справі №920/425/24.

Ухвалою від 22.07.2024 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 920/125/24 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 15.08.2024, 10:00.

15.08.2024 позивач надав через систему «Електронний суд» клопотання (вх.№2451) у справі №920/425/24.

Розгляд справи 15.08.2024 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. у відпустці у період з 05.08.2024 по 18.08.2024; на лікарняному з 19.08.2024 по 30.08.2024; у відпустці у період з 02.09.2024 по 05.09.2024.

Ухвалою суду від 06.09.2024 призначено підготовче засідання у справі №920/425/24 на 26.09.2024, 11:00.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 08 год. 54 хв. до 11 год. 17 хв. 26.09.2024 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 26.09.2024 не відбулось.

Ухвалою суду від 26.09.2024 призначено підготовче засідання у справі №920/425/24 на 10.10.2024, 10:40.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 08 хв. до 12 год. 03 хв. 10.10.2024 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 10.10.2024 не відбулось.

Ухвалою суду від 10.10.2024 призначено підготовче засідання у справі на 29.10.2024, 12:00.

29.10.2024 позивачем через систему «Електронний суд» надано до суду клопотання (вх.№ 3316), відповідно до змісту якого позивач просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

19.11.2024 відповідачем через систему «Електронний суд» надано до суду заяву (вх.№3597) про розгляд справи без участі представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.10.2024 відкладено підготовче засідання у справі №920/425/24 на 19.11.2024, 11:15.

Протокольною ухвалою суду від 19.11.2024 оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі №920/425/24 до 05.12.2024, 10:40.

Ухвалою суду від 19.11.2024 повідомлено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Суми про дату, час і місце судового засідання на 05.12.2024, 10:40.

04.12.2024 позивачем через систему «Електронний суд» надано до суду заяву (вх.№3825) у справі №920/425/24.

Розгляд справи 05.12.2024 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. у відпустці у період з 05.12.2024 по 06.12.2024.

Ухвалою суду від 09.12.2024 призначено підготовче засідання у справі на 17.12.2024, 11:40.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 22 год. 53 хв. 16.12.2024 до 12 год. 28 хв. 17.12.2024 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 17.12.2024 не відбулось.

Ухвалою суду від 17.12.2024 призначено підготовче засідання у справі на 09.01.2025, 11:50.

09.01.2025 представником позивача надано до суду заяву (вх.№70/25) про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з необхідністю сторін проведення додаткових перемовин щодо мирного урегулювання спору в справі №920/425/24.

09.01.2025 представником відповідача надано до суду заяву (вх.№59/25) про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з необхідністю сторін проведення додаткових перемовин щодо мирного урегулювання спору в справі №920/425/24.

Ухвалою суду від 09.01.2025 відкладено підготовче засідання у справі №920/425/24 на 30.01.2025, 11:30.

23.01.2025 позивачем надано до суду заяву (вх.№259) про уточнення позовних вимог, долучивши нову редакцію договору про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання, та просив здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням зазначеного.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 48 хв. 30.01.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 30.01.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 30.01.2025 призначено підготовче засідання у справі №920/425/24 на 18.02.2025, 11:00.

Протокольною ухвалою суду від 18.02.2025 оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі №920/425/24 до 20.02.2025, 12:20.

18.02.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду заяву (вх.№684) про уточнення позовних вимог, долучивши нову редакцію договору про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання, та просив здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням зазначеного.

Протокольною ухвало суду заяву позивача (вх.№684) про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. Подальший розгляд справи №920/425/24 здійснюється з урахуванням вищевказаної заяви.

19.02.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№702) у справі №920/425/24.

Протокольною ухвалою суду від 20.02.2025 (з урахуванням ухвали суду від 05.03.2025 про виправлення описки) оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі №920/425/24 до 12.03.2025, 10:30.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 08 год. 56 хв. до 11 год. 24 хв. 12.03.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 12.03.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 12.03.2025 призначено судове засідання у справі №920/425/24 на 25.03.2025, 10:30.

Розгляд справи 25.03.2025 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. на лікарняному з 14.03.2025 по 31.03.2025, у відпустці з 01.04.2025 по 03.04.2025.

Ухвалою суду від 04.04.2025 (з урахуванням ухвали суду від 07.04.2025 про виправлення описки) призначено підготовче засідання у справі №920/425/24 на 10.04.2025, 12:50.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 08 год. 58 хв. 10.04.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 10.04.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 10.04.2025 призначено підготовче засідання у справі №920/425/24 на 29.04.2025, 12:15.

Протокольною ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче провадження у справі №920/425/24; призначено розгляд справи по суті на 29.05.2025, 10:00.

07.05.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№2129) у справі №920/425/24.

Розгляд справи 29.05.2025 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. на лікарняному у період з 26.05.2025 по 30.05.2025.

Ухвалою суду від 04.06.2025 призначено судове засідання з розгляду справи №920/425/24 по суті на 12.06.2025, 10:15.

У судовому засіданні 12.06.2025 позивач підтримав позовні вимоги (з урахуванням заяви (вх.№684) про уточнення позовних вимог) та просив задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.06.2025 проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час судового розгляду, відповідно до статей 209, 210 ГПК України були з`ясовані всі обставини, на які сторони у справі посилалися, як на підставу своїх вимог та/або заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні в порядку абз. 1 ч. 1 ст. 219 ГПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголосив скорочене рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом встановлені наступні обставини.

09.06.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (далі Орендодавець) та Військовою частиною № НОМЕР_1 (далі Орендар) та Головним управлінням Національної поліції в Сумській області (далі Балансоутримувач, ГУНП в Сумській області, Позивач) укладено Договір №26/59/23-Б оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. незмінюваних умов Договору Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.

Інформація про об`єкт оренди нерухоме майно міститься у п. 4.1. змінюваних умов Договору.

Згідно з п. 3.1. незмінюваних умов Договору орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо-будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього Договору.

Пунктом 9.2. змінюваних умов Договору встановлено, що витрати щодо надання житлово-комунальних послуг компенсуються Квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми (далі КЕВ м. Суми, Відповідач) Балансоутримувачу в порядку, передбаченому пунктом 6.5 Договору.

Згідно з п. 6.5. незмінюваних умов Договору протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього Договору Балансоутримувач зобов`язаний надати Орендарю для підписання:

- два примірники договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або

- проєкти договорів із постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача Майном.

Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю:

- підписати і повернути Балансоутримувачу примірник договору; або

- подати Балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню Орендарем за договором.

09.06.2023 на виконання Договору №26/59/23-Б оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна, що належить до державної власності, Балансоутримувач передав, а Орендар прийняв у строкову платне користування нерухоме майно, що належить до державної власності.

Строк дії Договору згідно з п. 12.1. змінюваних умов Договору: на період дії воєнного стану та 1 рік після його припинення чи скасування.

23.10.2023 між сторонами укладено Договір про внесення змін до Договору №26/59/23-Б оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого сторони внесли зміни до пункту 4.1. змінюваних умов Договору.

Згідно з актом фіксації показників лічильника електроенергії №11684794 (а.с. 14) комісією встановлено, що за адресою знаходження нерухомого майна, що належить до державної власності та є об`єктом оренди спірного Договору, станом на 20.12.2023 спожито 10433 кВт/год електроенергії.

Відповідно до розрахунку Позивача, що міститься в наданому ним до матеріалів справи акті наданих послуг №1, загальна сума, яка підлягає оплаті Відповідачем згідно з п. 9.1. змінюваних умов спірного Договору за електричну енергію та надані послуги з розподілу електричної енергії за період з червня 2023 року по листопад 2023 складає 79610,26 грн (а.с.21).

Водночас вищевказаний акт представником Відповідача не підписано.

За твердженнями Позивача, 27.11.2023 року інженером відділення комунально-експлуатаційного забезпечення ЦЗ ГУНП в Сумській області Олександром Гребеньковим було наручно надано через постового економісту Квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми Вікторії Дерьогіній проєкт договору про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та енергоносії у 2-х примірниках, на підтвердження чого Позивачем долучено до позовної заяви пояснювальну записку Олександра Гребенькова (а.с. 16).

08.02.2024 Позивачем надіслано на адресу Відповідача претензію від 07.02.2024 №38/117/05/26-2024, відповідно до якої ГУНП в Сумській області вказує, що станом на 07.02.2024 підписаний примірник договору про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та енергоносії від КЕВ м. Суми на адресу Позивача не надходив, з урахуванням означеного ГУНП в Сумській області просить КЕВ м. Суми підписати примірник вказаного договору та повернути його на адресу Позивача. Окрім цього, Позивачем було повідомлено Відповідача про наявну станом на 01.01.2024 заборгованість останнього з відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв за Договором оренди у розмірі 79612 грн 26 коп.

Згідно з відповіддю від 22.02.2024 №383 на претензію від 07.02.2024 №38/117/05/26-2024 КЕВ м. Суми повідомило ГУНП в Сумській області, що обов`язок з відшкодування витрат за спожиті Орендарем комунальні послуги виникає у КЕВ м. Суми виключно після укладення договору відшкодування між Балансоутримувачем та КЕВ м. Суми. Водночас, такий договір відшкодування за комунальні послуги може бути зареєстрований тільки якщо на обліку в Казначействі є кошторис (план використання бюджетних коштів). Згідно ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення та згідно ч.1 ст. 48 Бюджетного кодексу України Споживач бере бюджетні зобов`язання та здійснює платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу, без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та Законом «Про державний бюджет України», не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають сплаті. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Відповідач зауважує, що Позивачем проєкти договорів на відшкодування витрат за комунальні послуги та енергоносії було надано КЕВ м. Суми в кінці листопада 2023, тобто на час, коли бюджетні асигнування за встановленим кошторисом на 2023 були вже використані у зв`язку із закінченням бюджетного року.

Оскільки проєкт договору про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання з боку Відповідача не підписаний, Позивач на підставі наведених вище обставин, які встановлені судом, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір у даній справі суд керується наступним:

Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, визначає організацію та завдання квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України (далі - Положення).

Організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України (далі - квартирно-експлуатаційне забезпечення) - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 2.4. Положення визначено, що КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності.

Згідно п. 5.1. Положення визначено, що розквартирування військових частин проводиться квартирно-експлуатаційними органами ЗС України згідно із затвердженими штатами і нормами розквартирування військових частин ЗС України.

Згідно п. 5.2. Положення військові частини розміщуються у військових містечках.

Згідно п. 5.3. Положення до складу фондів військових містечок входять: будівлі та споруди, що перебувають у державній власності і знаходяться на балансі військових частин та квартирно-експлуатаційних органів; орендовані будівлі та споруди. Оренда нерухомого майна проводиться згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 5.12. Положення оренда нерухомого майна державної та комунальної власності, яке необхідне для розміщення військових частин, здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Згідно п. 8.7. Положення КЕВ (КЕЧ) або військові частини оформляють договори про надання військовим частинам комунальних послуг та енергоносіїв з відповідними підприємствами та організаціями. Договори до підписання перевіряються та візуються головним бухгалтером і юрисконсультом КЕВ (КЕЧ). За своєчасне укладення договорів відповідає начальник КЕВ (КЕЧ).

Відповідно до п. 8.8. Положення оплата спожитих комунальних послуг та енергоносіїв за військові частини, які розміщуються (у тому числі тимчасово) на фондах, що орендовані МО України, здійснюється за договорами про постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг та енергоносіїв квартирно-експлуатаційними органами, у зоні відповідальності яких знаходяться займані об`єкти, на підставі укладених договорів оренди згідно із пунктом 5.12 розділу V цього Положення.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

У відповідності до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Як передбачено ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

За змістом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічний за змістом припис вміщено в частині першій статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 759 та статті 761 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Частиною першої статті 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження примірних договорів оренди державного майна» від 12.08.2020 року №820 затверджено примірний договір оренди нерухомого майна, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 року № 1774 «Про затвердження договорів оренди» затверджено примірний договір про відшкодування витрат балансотримача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, який міг бути використаний сторонами при визначені умов відповідного проекту договору.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 року №630 до плати за оренду іншого окремого індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладеного договору зобов`язується надавати орендарю балансоутримувач. Відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю здійснюється відповідно до договору, укладеного між балансоутримувачем та орендарем, примірна форма якого затверджується Фондом державного майна.

Таким чином, на законодавчому рівні розмежовано нарахування, пропорції та розподіл орендної плати і витрат на утримання орендованого майна, що підлягають сплаті на підставі відповідних типових договорів, укладених з орендарем окремо щодо оренди та щодо витрат на утримання майна і надання комунальних послуг.

При цьому суд звертає увагу, що обов`язок Відповідача підписати договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, зокрема й на відшкодування витрат з надання послуг електропостачання, передбачений у пункті 6.5 Договору оренди №26/59/23-Б від 09.06.2023 року.

Як було зазначено вище, Позивачем було надано уповноваженій особі Відповідача два примірники проєкту договору про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання, дана обставина сторонами не заперечується, однак Відповідач ухилявся від його укладення, що підтверджується відповіддю від 22.02.2024 №383 на претензію від 07.02.2024 №38/117/05/26-2024.

Так, Відповідач, на якого відповідно до пункту 6.5. Договору оренди покладено обов`язок укласти спірний договір, всупереч умовам Договору оренди та наведеним вище нормам законодавства, не підписав отриманий проєкт договору, а за наявності заперечень щодо окремих умов договору не склав протокол розбіжностей та у двадцятиденний строк не надіслав його другій стороні разом з підписаним договором, як це передбачено частиною 4 статті 181 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідний договір мав бути укладений між сторонами, виходячи, як з умов укладеного сторонами Договору оренди, які є обов`язковими для виконання в силу припису статті 629 Цивільного кодексу України, так і виходячи з норм діючого законодавства.

Однак, варто звернути увагу, що Позивач просить суд визнати укладеним між ним та Відповідачем договір про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання, відповідно до якого Відповідач буде зобов`язаний відшкодувати Позивачу його витрат починаючи з 09.06.2023, тобто з дати, яка на момент звернення Позивача до суду з даним позовом минула (пункт 3.2. проєкту Договору).

Окрім цього, згідно з пунктом 3.1. проєкту Договору умови договору набувають чинності з моменту підписання договору і діють до 31.12.2023 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 року у справі № 906/1205/20 зазначив, що відповідно до статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування.

Враховуючи, що предметом розгляду у цій справі є переддоговірний спір і, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у цій справі.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 30.09.2021 року у справі № 906/1205/20, від 23.12.2021 року у справі №910/155/21, від 23.12.2021 року у справі № 910/1515/21.

Таким чином, є неможливим укладення спірного договору з моменту набрання рішенням законної сили у редакції Позивача, яка передбачає, що договір діє до 31.12.2023 року, оскільки такі умови договору визначають для Відповідача зобов`язання, які не існували раніше, а саме до дати набрання чинності рішенням суду про визнання договору укладеним.

Отже, укладення договору на період 09.06.2023 року до 31.12.2023 року, який уже закінчився станом на час розгляду справи, суперечить вимогам ч. 3 ст. 653 ЦК України.

Аналогічна позиція Верховного Суду викладена у постанові від 09.07.2024 у справі №925/1176/23.

Визнання на підставі рішення суду укладеним договору, строк дії якого на день набрання рішенням суду законної сили закінчився, а договір є припиненим, - суперечитиме принципу розумності.

При цьому, умови щодо поширення дії договору на правовідносини сторін, які виникли до його укладення, можуть бути передбачені лише за волевиявленням сторін договору; у переддоговірному спорі, який виник щодо договору, укладання якого є обов`язковим в силу закону, фактично судовим рішенням утверджуються права та обов`язки для сторін цього договору, зміст яких є обов`язковим у силу вимог закону, або такі, що погоджені сторонами.

Суд звертає увагу на те, що в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 904/299/18, від 08.10.2019 у справі № 904/3129/18, від 18.01.2022 у справі №915/1473/20, від 18.01.2022 у справі № 902/1209/20, від 01.06.2022 у справі № 916/942/21, від 19.12.2023 у справі № 911/1428/22 викладено висновок про те, що за змістом частини 2 статті 631 Цивільного кодексу України договір, за загальним правилом, набирає чинності з моменту його укладення та не застосовується до відносин сторін, які виникли до його укладення; з цього правила існує виняток, передбачений частиною 3 тієї ж статті, за яким сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, але такий виняток може мати місце лише за згодою сторін. При цьому Верховний Суд зазначає, що умови щодо поширення дії договору на правовідносини сторін, які виникли до його укладення, можуть бути передбачені лише за волевиявленням сторін договору.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Позивача про визнання укладеним договору про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання між Головним управлінням Національної поліції в Сумській області та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми у редакції, наданій Позивачем.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на Позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Головного управління Національної поліції в Сумській області до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми про визнання укладеним договору відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.06.2025.

Суддя С.В. Заєць