ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. Справа№ 911/1831/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 24.06.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат»

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2025 (повний текст складено 29.04.2025)

у справі № 911/1831/24 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг»

до Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат»

про стягнення 108 161,81 грн.

та

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг»

про стягнення 275 187,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов заявлено про стягнення з відповідача за первісним позовом (далі відповідач) 108 161,81 грн., з яких 33 786,81 грн. - забезпечення, 74 375,00 грн. - орендний платіж за грудень 2023 року.

Зустрічний позов заявлено про стягнення з позивача заборгованості по сплаті орендних платежів за договором оренди нежитлового приміщення № 1ММК0220006 від 03.10.2022 нарахованих за період з січня по 21.04.2024 у загальній сумі 275 187,50 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.02.2025 у справі № 911/1831/24:

- первісний позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» (далі позивач) присуджено 62 379,03 грн. орендного платежу за грудень 2023 року, 33 786,81 грн. грошових коштів забезпечення та 2 692,17 грн. судового збору, в іншій частині первісного позову відмовлено;

- в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/1831/24 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1831/24 задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

При розгляді заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суд перші інстанції:

- погодився з твердженнями відповідача про те, що надання такої послуги як «юридичний аналіз постанов Верховного Суду» не передбачено дорученням № 1/2024 до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018;

- встановивши, що пояснення, які подані позивачем 06.12.2024 та 06.02.2025, не є заявами по суті справи, а суд в порядку ч. 5 ст. 161 ГПК України не зобов`язував позивача подавати додаткові пояснення, дійшов висновку про те, що витрати на підготовку таких пояснень не підлягають відшкодуванню;

- зазначив, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару);

- встановивши, що сторони договору № 18/31 від 29.12.2018 визначили фіксовану вартість послуги з правничої допомоги, яка становить 50 000,00 грн., та не залежить від конкретного складу дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору та витраченого ним часу, а відтак навіть у випадку надання об`єднанням позивачу тільки одного виду послуги, визначеного в пункті 2 доручення, або витрату адвокатським бюро менше 26 годин, про які зазначено у звіті, позивач мав сплатити об`єднанню за неї, враховуючи подання зустрічного позову, фіксовану суму 50 000,00 грн., визнав, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та доведеними на суму 50 000,00 грн.;

- врахувавши часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, встановив, що покладенню на відповідача підлягають витрати у сумі 44 454,62 грн.;

- встановивши, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із ціною позову, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та визнав, що розумним, співмірним та справедливим у цьому випадку є зменшення заявленої суми витрат позивача на професійну правничу допомогу до 25 000,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням, Приватне акціонерне товариство «Мотовилівський меблевий комбінат» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 06.02.2025 у справі № 911/1831/24 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2025 справа № 911/1831/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Іоннікова І.А.

14.05.2025 матеріали справи № 911/1831/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 № 09.1-08/1236/25 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1831/24 у зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному з 05.05.2025.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 справа № 911/1831/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат» на рішення Господарського суду Київської області від 06.02.2025 у справі № 911/1831/24 прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Тищенко О.В.), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат» на рішення Господарського суду Київської області від 06.02.2025 у справі № 911/1831/24, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 911/1831/24 призначено до розгляду на 24.06.2025 об 11 год. 30 хв.

Крім того, не погоджуючись з додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/1831/24, 19.05.2025 Приватне акціонерне товариство «Мотовилівський меблевий комбінат» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/1831/24 та в задоволенні витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» відмовити в повному обсязі.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- позивачем не було надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, оскільки позивачем у позов було лише вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 20 000,00 грн., а у відзиві на зустрічний позов, - що такий розрахунок становить 30 000,00 грн., проте вказана фраза не є тотожною розрахунку, так як позивачем не вказано, які саме види судових витрат він планує понести, а лише зазначено суму. В свою чергу за змістом положень ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Як вказано у додатковій постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/2821/18, судом також взято до уваги, що неповідомлення іншого учасника справи про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позбавило його можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат;

- частина з наданих ним до суду першої інстанції на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу доказів, а саме договір про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018, доручення № 1/2024 від 10.07.2024, на дату судового засідання, яке відбулось 06.02.2025, були вже підписані, але до закінчення судових дебатів позивач не зазначив з яких поважних причин він не може подати докази до закінчення судових дебатів;

- кількість витраченого адвокатським бюро часу (26 годин) не є співмірною з наданою правовою допомогою. Так, позивачем зазначено, що на підготовку та подання до Господарського суду Київської області позовної заяви що включає в себе: збір доказів; юридичний аналіз постанов Верховного від 06.03.2018 у справі № 918/1150/16, від 17.10.2019 у справі № 922/3249/18. від 28.02.2023 у справі № 909/899/21, від 11.01.2023 у справі №559/2850/20, від 20.06.2023 у справі № 904/2470/22, від 19.02.2024 у справі №567/3/22, від 30.11.2022 у справі № 569/18080/18; підготовка тексту позовної заяви; подання позовної заяви до суду та надсилання іншим учасникам справи, адвокатським бюро було загалом витрачено 8 год., проте:

1) разом з позовною заявою не подано жодних документів, які б були зібрані адвокатом в межах надання правової допомоги , а всі докази надані до суду вже були в наявності у позивача, тому в Адвокатського об`єднання не було підстав їх збирати;

2) послуги з юридичного аналізу постанов Верховного Суду не відповідають дорученню № 1/2024 від 10.07.2024;

3) подання позовної заяви до суду та надсилання іншим учасникам справи не віднесені до визначених ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видів адвокатської діяльності, а відтак витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу;

4) спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із договором оренди нежитлового приміщення, що свідчить про те, що такий спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із виконанням договору, у спорах такого характеру судова практика є сталою, спірні правовідносини регулюється нормами ЦК України, ГК України та не потребують дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативноправових актів, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значний час, а відтак 8 годин на підготовку позовної заяви в даній справі є абсолютно необґрунтованим;

5) підготовка письмових пояснень, є правом а не обов`язком позивача, а тому непідлягає компенсації іншою стороною;

6) на участь у підготовчих / судових засіданнях Адвокатське об`єднання витратило 7 годин, однак відповідно до протоколів судових засідань від 10.09.2024 - судове засідання тривало 20 хвилин, 01.10.2024 - судове засідання тривало 4 хвилини, 17.12.2024 - судове засідання тривало 14 хвилин, 16.01.2025 - судове засідання тривало 15 хвилин, 06.02.2025 - судове засідання тривало 37 хвилин (загальна тривалість 1 год. 30 хв.), хоча в електронному суді відсутні протоколи судових засідань на яких був відсутній представник відповідача, а саме 29.10.2024 та 28.01.2025, але сумнівно, що 2 засідання лише з однією із сторін тривали понад 5 год. 30 хв.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.05.2025 апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат» у справі № 911/1831/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/1831/24, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 911/1831/24 призначено до розгляду на 24.06.2025 об 11 год. 30 хв.

29.05.2025 до суду від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Крім того, 09.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 24.06.2025 об 11 год. 30 хв., а також у всіх подальших судових засіданнях у справі № 911/1831/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У період з 23.05.2025 по 06.06.2025 та з 09.06.2025 по 13.06.2025 головуючий суддя Яценко О.В. перебувала у відпустці, а 16.06.2025 суддя Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, перебувала у відпустці,

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 заяви позивача та відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Станом на 24.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засіданні не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Первісний позов заявлено про стягнення з відповідача за первісним позовом (далі відповідач) 108 161,81 грн., з яких 33 786,81 грн. - забезпечення, 74 375,00 грн. - орендний платіж за грудень 2023 року.

Зустрічний позов заявлено про стягнення з позивача заборгованості по сплаті орендних платежів за договором оренди нежитлового приміщення № 1ММК0220006 від 03.10.2022 нарахованих за період з січня по 21.04.2024 у загальній сумі 275 187,50 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.02.2025 у справі № 911/1831/24:

- первісний позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 62 379,03 грн. орендного платежу за грудень 2023 року, 33 786,81 грн. грошових коштів забезпечення та 2 692,17 грн. судового збору, в іншій частині первісного позову відмовлено;

- в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/1831/24 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1831/24 задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, а докази понесення таких витрат - до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи слідує, що:

- у первісній позовній заяві позивач повідомив, він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно у сумі 20 000,00 грн. та зазначив, що докази щодо витрат на професійну правничу допомогу будуть подані пізніше;

- у відзиві на позовну заяву (щодо зустрічного позову) позивач повідомив, що він очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу щодо представництва його інтересів у справі в частині зустрічного позову орієнтовно в сумі 30 000,00 грн.;

- 11.02.2025 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн. До вказаної зави додані копії укладеного з Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери» договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018 з додатками, доручення № 1/2024 від 10.07.2024, акту № 13 від 06.02.2025 до доручення № 1/2024 від 10.07.2024 до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018, звіту про обсяг наданих послуг від 06.02.2025 до доручення № 1/2024 від 10.07.2024 до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018, рахунку-фактури № СФ-0000013 від 06.02.2025 на суму 50 000,00 грн.;

- 05.03.2025 до суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію № 5033 від 24.02.2025 про сплату за надання правової допомоги згідно доручення № 1/2024 від 10.07.2024 до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери», у розмірі 50000,00 грн. Вказане клопотання судом першої інстанції задоволено, з посиланням на те, що платіжна інструкція не могла бути надана позивачем разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка сформована в системі «Електронний суд» 10.02.2025 та зареєстрована судом 11.02.2025, так як датована пізніше (24.02.2025).

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Під час розгляду справи № 911/1831/24 інтереси позивача представляв адвокат Нечваль Ян Вадимович на підставі ордеру серії АА № 1464140 від 10.07.2024 , який виданий Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери», та Компанець Максим Борисович на підставі ордеру серії АА № 1482244 від 05.09.2024, який виданий Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери».

При цьому судом першої інстанції цілком вірно встановлено, що Нечваль Ян Вадимович та Компанець Максим Борисович є адвокатами та мають свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000711 від 19.04.2019 та серії КВ № 005691 від 28.12.2015 відповідно.

Наданими позивачем документами підтверджено наступне.

29.12.2018 між Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери» (об`єднання) та позивачем (клієнт) укладено договір № 18/31 про надання правової допомоги (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а об`єднання, відповідно до чинного законодавства, приймає на себе доручення по наданню клієнту правової допомоги та захисту його інтересів у кримінальних справах (провадженнях), справах про адміністративні правопорушення, цивільних та господарських справах, адміністративних правах, виконавчих провадженнях. Правова допомога надається на всій території України. За цим договором послуги клієнту надаються адвокатами об`єднання.

Згідно з п. 1.2 договору клієнт доручає, а об`єднання (в особі визначених ним згідно із ордером адвокатів) зобов`язується надавати послуги адвоката, а саме виконувати адвокатську діяльність в межах видів, визначених ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема складати заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру; захищати права, свободи і законні інтереси клієнта; представляти інтереси клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що клієнт має право отримувати від об`єднання правову допомогу, юридичні консультації, роз`яснення, довідки, висновки, обумовлені цим договором, у письмовій або усній формі залежно від вимоги клієнта, вказаної в конкретному дорученні або в зверненні.

Відповідно до п. 2.5 договору об`єднання має право вчиняти в інтересах та/або від імені клієнта всі юридичні та фактичні дії, необхідні для виконання цього договору, в тому числі (але не обмежуючись): представляти інтереси клієнта, зокрема в господарському судовому процесі; брати участь та/або вчиняти будь-які процесуальні дії, користуватися всіма без обмежень процесуальними правами у відповідних судових справах, в тому числі і процесуальними правами, які встановлені ст.ст. 42, 44-46, 49-55 ГПК України та іншими нормами законодавства; складати, підписувати та подавати будь-які заяви, скарги та повідомлення в позасудовому порядку та/або в господарському судовому процесі, отримувати належні Клієнту копії документів, ознайомлюватись з матеріалами, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення.

Згідно з абз. 2 п. 3.2 договору за надання об`єднанням (в особі визначених ним згідно із ордером адвокатів) правової допомоги (надання послуг адвоката) виконання адвокатської діяльності за цим договором, а саме представництво адвокатами об`єднання інтересів клієнта під час вирішення спорів за участі клієнта в судах загальної юрисдикції, третейських судах, представництво інтересів клієнта в органах державної та органах місцевого самоврядування, надання інших послуг за окремим письмовим погодженням сторін, клієнт зобов`язується виплачувати об`єднанню гонорар, в розмірі та в порядку, що додатково погоджуються сторонами в окремому дорученні.

Цей Договір набуває чинності з 01.01.2019 і діє до 31.12.2021 включно. У разі, якщо жодна із сторін не повідомляє іншу про припинення цього договору не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення його терміну дії, вказаної в абзаці першому цього пункту, цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах автоматично (без вчинення додаткових правочинів). Термін дії договору може бути автоматично продовжений необмежену кількість разів (п. 6.1 договору).

10.07.2024 об`єднання та позивач склали доручення № 1/2024 до договору, яким передбачено:

1) зміст доручення: повернення забезпечувального платежу та орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 1MMK0220006 від 03.10.2022, укладеним між позивачем та відповідачем у судовому порядку;

2) форма виконання доручення: 2.1) збір доказів для підготовки та подання позовної заяви у справі про повернення забезпечувального платежу та орендної плати; 2.2) підготовка позовної заяви; 2.3) подання позовної заяви; 2.4) складання процесуальних документів та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях у Господарському суді Київської області у справі про повернення забезпечувального платежу та орендної плати; 2.5) захист та представництво інтересів клієнта, у разі подання зустрічного позову, в суді першої інстанції;

3) термін виконання доручення: до набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області у спорі;

4) розмір оплати: 50 000,00 грн. з яких: 20 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно з п. 2.1-2.4 цього доручення; 30 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно з п. 2.5 цього доручення;

5) умови оплати: 20000,00 грн. протягом 30 днів з дня ухвалення рішення суду першої інстанції; 30 000,00 грн., у разі подання відповідачем зустрічного позову та прийняття його до розгляду судом першої інстанції протягом 30 днів з дня ухвалення рішення суду першої інстанції законної сили.

06.02.2025 об`єднання та позивач підписали акт № 13 до доручення № 1/2024 від 10.07.2024 р. до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018, в якому погодили, що об`єднання якісно та в строк надало позивачу правову допомогу передбачену дорученням, зокрема:

- підготовка та подання до Господарського суду Київської області: позовної заяви ТОВ «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» до ПрАТ «Мотовилівський меблевий комбінат» про повернення забезпечувального платежу та орендної плати; клопотання про витребування доказів у справі № 911/1831/24; відповіді на відзив у справі № 911/1831/24; відзиву на зустрічний позов у справі № 911/1831/24; заперечення (щодо зустрічного позову) у справі № 911/1831/24; письмових пояснень від 05.12.2024 р. у справі № 911/1831/24; додаткових пояснень від 05.02.2025 р. у справі № 911/1831/24;

- участь у підготовчих/судових засідання (7 засідань).

Згідно з абз. 2 акта вартість послуг, зазначених в цьому акті становить 50 000,00 грн. без ПДВ. Оплата здійснюється згідно умов договору і доручення № 1/2024 від 10.07.2024.

06.02.2025 об`єднанням та позивачем складений звіт про обсяг наданих послуг до доручення № 1/2024 від 10.07.2024 до договору, відповідно до якого на надання професійної правничої допомоги об`єднанням витрачено загалом 26 год.

Адвокатське об`єднання «Бахмач та партнери» виставило позивачу рахунок-фактуру № СФ-0000013 від 06.02.2025 на оплату правової допомоги згідно доручення № 1/2024 від 10.07.2024 до договору на суму 50 000,00 грн.

Вказаний рахунок 24.02.2025 оплачений позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 5033 від 24.02.2025 кредитового переказу коштів на суму 50 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу об`єднанням послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині ч. 4 ст. 129 ГПК України, згідно з яким у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

В суді першої інстанції відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, в яком просив відмовити позивачу в задоволенні заявлених до відшкодування витрат н професійну правничу допомогу в повному обсязі, а у разі задоволення заяви - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, пославшись на те, що:

- позивачем не було надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, оскільки позивачем у позов було лише вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 20 000,00 грн., а у відзиві на зустрічний позов, - що такий розрахунок становить 30 000,00 грн., проте вказана фраза не є тотожною розрахунку, так як позивачем не вказано, які саме види судових витрат він планує понести, а лише зазначено суму. В свою чергу за змістом положень ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Як вказано у додатковій постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/2821/18, судом також взято до уваги, що неповідомлення іншого учасника справи про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позбавило його можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат;

- частина з наданих ним до суду першої інстанції на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу доказів, а саме договір про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018, доручення № 1/2024 від 10.07.2024, на дату судового засідання, яке відбулось 06.02.2025, були вже підписані, але до закінчення судових дебатів позивач не зазначив з яких поважних причин він не може подати докази до закінчення судових дебатів;

- кількість витраченого адвокатським бюро часу (26 годин) не є співмірною з наданою правовою допомогою. Так, позивачем зазначено, що на підготовку та подання до Господарського суду Київської області позовної заяви що включає в себе: збір доказів; юридичний аналіз постанов Верховного від 06.03.2018 у справі № 918/1150/16, від 17.10.2019 у справі № 922/3249/18. від 28.02.2023 у справі № 909/899/21, від 11.01.2023 у справі №559/2850/20, від 20.06.2023 у справі № 904/2470/22, від 19.02.2024 у справі №567/3/22, від 30.11.2022 у справі № 569/18080/18; підготовка тексту позовної заяви; подання позовної заяви до суду та надсилання іншим учасникам справи, адвокатським бюро було загалом витрачено 8 год., проте:

1) разом з позовною заявою не подано жодних документів, які б були зібрані адвокатом в межах надання правової допомоги , а всі докази надані до суду вже були в наявності у позивача, тому в Адвокатського об`єднання не було підстав їх збирати;

2) послуги з юридичного аналізу постанов Верховного Суду не відповідають дорученню № 1/2024 від 10.07.2024;

3) подання позовної заяви до суду та надсилання іншим учасникам справи не віднесені до визначених ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видів адвокатської діяльності, а відтак витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу;

4) спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із договором оренди нежитлового приміщення, що свідчить про те, що такий спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із виконанням договору, у спорах такого характеру судова практика є сталою, спірні правовідносини регулюється нормами ЦК України, ГК України та не потребують дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативноправових актів, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значний час, а відтак 8 годин на підготовку позовної заяви в даній справі є абсолютно необґрунтованим;

5) підготовка письмових пояснень, є правом а не обов`язком позивача, а тому непідлягає компенсації іншою стороною;

6) на участь у підготовчих / судових засіданнях Адвокатське об`єднання витратило 7 годин, однак відповідно до протоколів судових засідань від 10.09.2024 - судове засідання тривало 20 хвилин, 01.10.2024 - судове засідання тривало 4 хвилини, 17.12.2024 - судове засідання тривало 14 хвилин, 16.01.2025 - судове засідання тривало 15 хвилин, 06.02.2025 - судове засідання тривало 37 хвилин (загальна тривалість 1 год. 30 хв.), хоча в електронному суді відсутні протоколи судових засідань на яких був відсутній представник відповідача, а саме 29.10.2024 та 28.01.2025, але сумнівно, що 2 засідання лише з однією із сторін тривали понад 5 год. 30 хв.

Аналогічні доводи наведені відповідачем і у апеляційній скарзі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що:

- надання такої послуги як «юридичний аналіз постанов Верховного Суду» не передбачено дорученням № 1/2024 до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018;

- пояснення, які подані позивачем 06.12.2024 та 06.02.2025, не є заявами по суті справи, а суд в порядку ч. 5 ст. 161 ГПК України не зобов`язував позивача подавати додаткові пояснення, а відтак витрати на підготовку таких пояснень не підлягають відшкодуванню;

- саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару);

- у договорі сторони погодили визначили фіксовану вартість послуги з правничої допомоги, яка становить 50 000,00 грн., та не залежить від конкретного складу дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору та витраченого ним часу, а відтак навіть у випадку надання об`єднанням позивачу тільки одного виду послуги, визначеного в пункті 2 доручення, або витрату адвокатським бюро менше 26 годин, про які зазначено у звіті, позивач мав сплатити об`єднанню за неї, враховуючи подання зустрічного позову, фіксовану суму 50 000,00 грн., визнав, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та доведеними на суму 50 000,00 грн.;

- вираховуючи часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, покладенню на відповідача підлягають витрати у сумі 44 454,62 грн..

Додатково колегія суддів зазначає про таке.

За змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Слід зауважити на тому, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинам 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

З матеріалів справи слідує, що у договорі сторонами погоджено фіксований розмір гонорару.

В свою чергу відповідачем фактично не вказано, в чому саме полягає невідповідність визначеної в договорі фіксованої суми гонорару зв`язку із розглядом первісного позову - 20 000,00 грн. та у зв`язку з розглядом зустрічного позову - 30 000,000 грн. в суд першої інстанції вимогам чинного законодавства та обставинам справи, не наведено конкретних посилань на розмір відповідних ринкових цін та не мотивовано, в чому саме полягає така не співмірність.

При цьому відповідач не був позбавлений навести середній розмір ринкових цін на професійну правничу допомогу виходячи саме з фіксованого розміру гонорару та, виходячи з вказаного, доводити неспівмірність заявленої позивачем до стягнення суми, проте вказаного ним зроблено не було.

Також колегія суддів зазначає про те, що судом першої інстанції було надано правову оцінку клопотанню відповідача про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги та зменшено розмір таких витрат, в той час як у апеляційній скарзі відповідач фактичне не навів як нових аргументів, відмінних від тих, правову оцінку яким було надано судом першої інстанції, так і не вказав в чому саме він не погоджується з висновками суду першої інстанції..

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із ціною позову, а відтак, виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, врахувавши клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд першої інстанції цілком вірно визнав, що розумним, співмірним та справедливим у цьому випадку є зменшення заявленої суми витрат позивача на професійну правничу допомогу до 25 000,00 грн. та, з огляду на вказане частково задовольнив заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване додаткове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/1831/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат» задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Мотовилівський меблевий комбінат» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2025у справі № 911/1831/24 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2025 у справі № 911/1831/24 залишити без змін.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 24.06.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

О.В. Тищенко