ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Справа№ 910/15772/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,

представників сторін:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: Гуменюк І.П. (поза межами приміщення суду),

розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» Накоп`юка Я.В. про розподіл судових витрат

при розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 (повний текст складено 24.02.2025)

у справі № 910/15772/24 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання внести зміни до особового рахунку,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

22.05.2025 до апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі - ТОВ «Грейнсвард», Товариство) Накоп`юка Я.В. надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому він просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», Залізницю) на користь Товариства понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Заявник зазначає, що вартість роботи адвоката узгоджена Товариством з представником у договорі № 17-01 від 04.01.2021 про надання правової допомоги з урахуванням додаткової угоди №1 від 07.07.2021 до договору.

До клопотання позивач долучив рахунки на оплату юридичних послуг, копії платіжних інструкцій, акти виконаних робіт (наданих послуг).

Дії суду щодо розгляду заяви по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.05.2025 клопотання передано колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 прийнято до розгляду клопотання представника Товариства Накоп`юка Я.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/15772/24. Розгляд заяви призначено на 16.06.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 задоволено заяву представника Залізниці Гуменюк І.П. про участь у судовому засіданні, призначеному на 16.06.2025, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позиції учасників справи.

Залізниця подала клопотання про зменшення судових витрат, у якому просить відмовити у задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач зауважує, що дані позовна заява та відзив на апеляційну скаргу є повністю ідентичними. Під час написання позовної заяви та відзиву на апеляційну скаргу, адвокату не потрібно було витрачати додатковий час на вивчення додаткової практики чи інших джерел. При цьому спори, які виникають між позивачем та відповідачем є типовими та не містять великої кількості документів, які необхідно було б вивчити при здійсненні підготовчої роботи. Категорія цієї справи не є специфічною чи особливо складною, не потребує при складенні процесуальних документів опрацювання великої кількості нормативно-правових актів.

Заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку відповідача, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на її складність, обсяг наданих адвокатських послуг.

Щодо участі представника у судовому засіданні Заллізниця зауважує, що представник брав участь у засіданнях суду в режимі відеоконференції, а тому розмежування вартості участі у судових засіданнях в залежності від місця розташування суду є безпідставним (п.4.4 Договору про надання правової допомоги в редакції від 07.07.2021).

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

У грудні 2024 року Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило зобов`язати Залізницю внести зміни до особового рахунку №2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 55 023,48 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 позов Товариства задоволено у повному обсязі. Зобов`язано Залізницю внести зміни до особового рахунку Товариства №2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 55 023,48 грн. Стягнуто із Залізниці на користь Товариства судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 у справі №910/15772/24, Залізниця звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Товариства до Залізниці про внесення змін до особового рахунку Товариства шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 55 023,48 грн та стягнення судового збору відмовити повністю; здійснити розподіл судових витрат.

Товариство надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів та вимог заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

У відзиві Товариство повідомило, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 6 000,00 гривень. Товариство також в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України заявило, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 апеляційну скаргу Залізниці на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 у справі №910/15772/24 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 у справі №910/15772/24 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 у справі №910/15772/24 залишено без змін. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покладено на скаржника.

22.05.2025 до апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» від представника Товариства Накоп`юка Я.В. надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому він просить стягнути з Залізниці на користь Товариства понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Обґрунтування поданої Товариством заяви наведено вище за текстом цієї постанови.

З наданих заявником доказів встановлено таке.

04.01.2021 Товариство (клієнт) уклало з АО «Право, бізнес і фінанси» (об`єднання) договір №17-01 про надання правової допомоги (далі - договір).

07.07.2021 сторони уклали додаткову угоду №1, якою внесли зміни до договору шляхом викладення його в новій редакції.

За умовами п. 4.3 договору в редакції від 07.07.2021 вартість однієї години роботи адвоката становить 1 000,00 грн.

Згідно з п. 4.4 договору вартість представництва інтересів клієнта у суді, який територіально розташований у межах міста Києва, становить 2 000,00 грн за одне судове засідання.

03.04.2025 сторони підписали акт №17-01/469 виконаних робіт (наданих послуг) згідно з яким Об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу): складання відзиву на апеляційну скаргу, 3 год. Вартість послуг становить 3 000,00 грн.

21.05.2025 сторони підписали акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/535 згідно з яким Об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу): представництво 21.05.2025 інтересів Товариства в Північному апеляційному господарському суді у ході розгляду справи, вартість послуг 2 000,00 грн.

Платіжними інструкціями від 03.04.2025 №9059 та від 21.05.2025 №9355 Товариство оплатило Об`єднанню надані за договором юридичні послуги.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, за змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону №5076-VI).

Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А отже, згідно із зазначеною нормою гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - у разі фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом у наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість (однієї) години роботи того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але у розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Тому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

За положенням ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 ч. 3 цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема в абз. 2 підп. 4.1 п. 4 Рішення від 02.11.2004 №15-рп/2004 він наголосив на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, ч. 3 ст. 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Окрім цього у визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів оплати правничої допомоги, то суд звертається до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Так, в абз. 2 та 3 п. 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Дослідивши надані заявником докази понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 5 000,00 грн відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і співмірні з виконаною роботою у суді апеляційної інстанції.

Зазначена у актах приймання-передачі вартість наданих послуг відповідає вартості таких послуг, узгодженій сторонами у договорі з урахуванням додаткової угоди до нього.

Надання послуг підтверджується наявними у справі матеріалами (відзивом на апеляційну скаргу, протоколом судових засідань, договором та додатковою угодою №1 до нього, актами виконаних робіт (наданих послуг), платіжними інструкціями).

Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, наведених Залізницею у клопотанні, колегія суддів з огляду на зміст апеляційної скарги та поданого Товариством відзиву не вбачає.

За таких підстав суд вважає, що витрати Товариства на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підтверджуються у розмірі 5 000,00 грн та мають бути покладені на Залізницю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення поданої Товариством заяви повністю.

Керуючись ст. 74, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» Накоп`юка Я.В. про розподіл судових витрат задовольнити.

2. Стягнути з з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» () 5 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

4. Справу №910/15772/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.06.2025.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак