РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.06.2025Справа № 910/2676/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Глобал кредит"
простягнення 153 048,96 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальність «Українське бюро кредитних історій» (далі також - позивач, ТОВ «Українське бюро кредитних історій») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» (далі також - відповідач, ТОВ «Глобал Кредит») про стягнення заборгованості за договором № 346 «Про надання інформаційних послуг» від 11.01.2013 в розмірі 153 048,96 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/2676/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Керуючись ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, ухвала суду була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення про повернення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 31.03.2025.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, відповідних клопотань про продовження процесуальних строків, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» (далі - Партнер) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - Бюро) було укладено договір про надання інформаційних послуг № 346 «Договір-Заява про приєднання до Умов та Правил надання інформаційних послуг (Публічному договору)».

Згідно з умовами договору про надання інформаційних послуг № 346 Бюро зобов`язалося надавати, а Партнер приймати та оплачувати послуги, передбачені Умовами та Правилами надання інформаційних послуг (Публічним договором). Невід`ємною частиною даного договору являються Умови та Правила надання інформаційних послуг (Публічний договір).

У розділі 4 договору про надання інформаційних послуг № 346 передбачено, що договір діє протягом одного року з моменту підписання сторонами даного договору. Якщо за тридцять календарних днів до моменту закінчення строку дії договору від сторін не надійшла пропозиція про припинення даного договору, він вважається пролонгованим на тих же умовах на наступний строк. В такому ж порядку договір може бути продовжений на кожен наступний строк, наступний за попереднім.

Згідно з розділом 2 Умов та Правил надання інформаційних послуг (Публічного договору) ці умови та правила надання інформаційних послуг (Публічний договір) і Договір-заява на інформаційне обслуговування (Додаток № 3), належним чином заповнені і підписані Партнером і Бюро, у сукупності є укладеним між Партнером-суб`єктом господарювання та ТОВ «УБКІ» Договором інформаційного обслуговування суб`єктів господарювання. Договір вважається укладеним з моменту підписання обома сторонами Договору-заяви на паперовому носії за формою, встановленою Бюро (Додаток № 3 до Публічного договору). Підписаний Договір-заява є документом, що підтверджує факт укладання Договору інформаційного обслуговування.

У розділі 3 Умов та Правил надання інформаційних послуг сторони погодили, що за інформаційні послуги Партнер сплачує Бюро винагороду згідно Тарифів Бюро (Додаток № 2 до Публічного договору). Форма розрахунків може бути змінена шляхом укладення «Додаткової-угоди-заяви на зміну форми розрахунків» (Додаток № 4 до Публічного договору). При проведенні розрахунків за фактом отримання послуг:

- Партнер оплачує послуги Бюро щомісячно, не пізніше 10 робочих днів з моменту отримання Партнером Акту наданих послуг;

- Бюро щомісячно, не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним місяцем, надає Партнерові два екземпляри Акту наданих послуг. Партнер протягом 5 робочих днів підписує Акт наданих послуг і направляє в Бюро один екземпляр Акту або вмотивовану відмову від підписання. Якщо протягом 10 робочих днів з моменту отримання Акту Партнером не надіслана Бюро мотивована відмова, послуги вважаються такими, що надані належним чином і в повному об`ємі;

- Бюро має право припинити надання послуг Партнерові в разі відсутності оплати з боку Партнера впродовж 30 календарних днів з дати надання Акту наданих послуг.

Відповідно до п. 5 розділу 3 Умов та Правил надання інформаційних послуг, Бюро має право надавати Акти наданих послуг:

- за допомогою найбільш використовуваних сервісів електронного документообігу;

- на аккаунт Партнера, що передбачає можливість отримання послуг Бюро, в електронному варіанті з використанням КЕП (Кваліфікований електронний підпис).

Як вбачається з п. 5 розділу 9 Умов та Правил надання інформаційних послуг, Бюро має право використовувати КЕП (Кваліфікований електронний підпис) або факсимільне відображення особистого підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Бюро за допомогою механічного копіювання при підписанні взаєморозрахунків та інших документів, які складаються при виконанні справжніх Умов та Правил надання інформаційних послуг.

За твердженням позовної заяви, відповідачем порушено умови укладеного договору, оплата не була здійснена у встановлені терміни, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 153 048,96 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, викладених у позовній заяві обставин не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 346 від 11.01.2013, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На доведення факту надання послуг за договором, позивачем до позовної заяви долучено:

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 404 від 28.02.2022 на суму 153 048,96 грн з ПДВ, який підписаний у сервісі «Вчасно» електронними підписами сторін;

- Рахунок на оплату № 617 від 28.02.2022 на суму 153 048,96 грн з ПДВ, який підписаний у сервісі «Вчасно» електронним підписом позивача;

- Фільтровану виписку по рахунку за період з 01.01.2018 по 06.12.2023.

З наведених вище доказів вбачається що відповідач прийняв послуги за Актом № 404 від 28.02.2022 на суму 153 048,96 грн, про що свідчить наявність електронного підпису.

Вказаний Акт містить посилання на договір, реквізити сторін та найменування й вартість робіт. Поданий позивачем Акт підписано обома сторонами в електронній формі із застосуванням електронного цифрового підпису, що відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та є належним доказом у справі.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем основного боргу, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 153 048,96 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал кредит" (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) заборгованість в розмірі 153 048,96 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.06.2025 року.

Суддя Ю.О.Підченко