СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Харків Справа № 905/638/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. , суддя Шутенко І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (вх.№913Д/1-43) на рішення Господарського суду Донецької області від 09.04.2025 (суддя А.М. Устимова, повний текст рішення складено 09.04.2025) у справі №905/638/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг,

до Державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України в особі Мангушської філії державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України

про стягнення 49 906,49грн, з яких основний борг в сумі 33 818,48 грн, пеня в сумі 7143,57грн, 3% річних в сумі 1 903,57грн, інфляційні втрати в сумі 7 040,87 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України в особі Мангушської філії державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України про стягнення 49 906,49 грн, з яких основний борг в сумі 33 818,48 грн, пеня в сумі 7143,57 грн, 3% річних в сумі 1 903,57грн, інфляційні втрати в сумі 7 040,87 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 09.04.2025 у справі № 905/638/24 позовні вимоги задоволені частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 33818,48грн, пеню в сумі 357,18 грн, 3% річних в сумі 1903,57грн, інфляційні втрати в сумі 7040,85грн, судовий збір у розмірі 2422,40грн.

Місцевий господарський суд встановив наявність заборгованості у вказаному позивачем розмірі та правильність здійснення позивачем розрахунків сум відсотків річних, та пені (щодо інфляційних втрат, за результатами здійсненого перерахунку господарський суд дійшов висновку, що позивачем зайво нараховано 0,02 грн). Водночас суд першої інстанції, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, визнав за доцільне зменшити розмір пені до 5% від заявленої суми пені, а саме, до 357,18грн з огляду на те, що Мангушська філія державної установи «Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України», що безпосередньо споживала природний газ, зареєстрована в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, яке на теперішній час є тимчасово окупованим, окрім того, Державна установа «Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України» як юридична особа зареєстрована та здійснює свою діяльність у м.Краматорськ, Донецької області, в якому з 24.02.2022 ведуться бойові дії.

Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Донецької області від 09.04.2025 року у справі №905/638/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо пені у сумі 6 786,39 грн та інфляційних витрат у сумі 0,02 грн скасувати, прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг щодо стягнення пені у сумі 6 786,39 грн, та інфляційних витрат у сумі 0,02 грн у стягненні яких було відмовлено судом, задовольнити. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги просить покласти на відповідача по справі.

В обґрунтування своєї правової позиції апелянт посилається на таке:

- місцевим господарським судом неправомірно відмовлено у стягненні інфляційних втрат в частині 0,02 грн, оскільки використання для розрахунку інфляційних втрат суми боргу без урахування збільшення на індекс інфляції призводить до зовсім інших математичних результатів, які суперечать підходу, встановленому Верховним Судом України та Державною службою статистики України, таким чином, нарахуванню згідно інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів;

- боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин; виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, відсутності коштів на рахунках, або тієї обставини, що він фінансується за рахунок бюджетних коштів тощо;

- до матеріалів справи відповідач взагалі не надав жодного доказу на підтвердження свого майнового стану, наявності/відсутності коштів на рахунках, бюджетних асигнувань/призначень, кошторису тощо, у зв`язку з чим, суд не міг дослідити майновий стан відповідача та об`єктивно розглянути питання про зменшення пені;

- ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави; відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України; несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу;

- у даній справі нараховані штрафні санкції у вигляді пені не є надмірно великими в порівнянні із зобов`язанням за Договором зі сплати поставленого природного газу.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.04.2025 у справі №905/638/24 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали даної справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - не пізніше 15 днів з моменту вручення вказаної ухвали. З урахуванням ціни позову, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у межах установленого судом строку надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке:

- відповідач погоджується з позицією апелянта в тому, що суд першої інстанції прийняв рішення без дослідження усіх істотних обставин справи, але не тільки в частині відмовлених позовних вимог, а в цілому по всім вимогам позивача; у відзиві на позов відповідач чітко зазначав свою правову позицію щодо можливості стягнення грошових коштів з бюджетної установи за непідтвердженою заборгованістю відокремленого структурного підрозділу, який знаходиться на окупованій території, проте суд першої інстанції проігнорував позицію відповідача;

- позиція суду першої інстанції щодо нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних є вірною та обґрунтованою з точки зору діючого законодавства, з чим не можна не погодитись за умови правильного визначення суми основного зобов`язання та правових підстав стягнення цих сум;

- вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені за ініціативою суду останній враховує істотний вплив збройної агресії проти України на діяльність філії відповідача, що безпосередньо споживала природний газ, яка зареєстрована та здійснювала свою діяльність на території смт Мангуш, та діяльність якої на даний час неможлива.

Позивач 16.05.2025 надав додаткові пояснення, в яких наполягає на тому, що нарахування інфляційних втрат було здійснено ним у відповідності до положень листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97-р, а саме, при здійсненні розрахунку інфляційних втрат використано методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця. Також позивач заперечує проти тверджень відповідача стосовно необґрунтованості позовних вимог про стягнення суми основного боргу.

З матеріалів справи вбачається, що сторони належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від учасників справи до суду не надходило.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2021 між ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг (Постачальник) та Державною установою Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України в особі Мангушської філії державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України (Споживач) укладено договір №04-1148/21-БО-Т постачання природного газу (надалі - договір поставки), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов?язується поставити Споживачеві природний газ Код СРV за ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо, 09123000-7 Природний газ (природний газ), а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (в редакції додаткової угоди від 25.11.2021).

Загальна фактична вартість цього Договору на дату укладення становить 246958,09грн, крім того ПДВ - 49391,62грн, разом з ПДВ 296349,71грн (п.4.3 договору).

У підпункті 4 пункту 6.2 договору Споживач взяв на себе обов`язок своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.

Відповідно до п.5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника зазначений в розділі 14 цьoгo Договору. Споживач зобов?язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору (п.5.3 договору).

У разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, Споживач зобов`язався сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.2 договору).

Як встановлено місцевим господарським судом на підставі матеріалів справи, сукупна вартість поставленого природного газу за період січень - лютий 2022 року складає 79838,59грн, при цьому Мангушською філією ДУ Донецький ОЦКПХМОЗ здійснено оплати за отриманий у січні 2022 року природний газ: 17.02.2022 на суму 16800,00 грн відповідно до платіжної інструкції №14 від 16.02.2022; 17.02.2022 на суму 29220,11грн відповідно до платіжної інструкції №6 від 16.02.2022 усього на суму 46020,11 грн.

Постачальник, ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг, вважаючи свої права порушеними, із посиланням на вищевикладені обставини, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України в особі Мангушської філії державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України про стягнення 49 906,49 грн, з яких основний борг в сумі 33 818,48 грн, пеня в сумі 7 143,57 грн, 3% річних в сумі 1 903,57грн, інфляційні втрати в сумі 7 040,87 грн.

Розглянувши справу, місцевий господарський суд частково задовольнив позов з наведених вище підстав.

Як було встановлено вище, апелянт, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», не погоджується з рішенням частково, а саме в частині відмови у стягненні 0,02 грн інфляційних втрат та 6 786,39 грн пені.

Відповідач, не погоджуючись із вищевказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, також подав апеляційну скаргу, однак ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 скаргу було повернуто заявникові з підстав неусунення заявником недоліків, зазначених в ухвалі суду від 05.05.2025 про залишення апеляційної скарги без руху.

Отже, в даному апеляційному провадженні рішення Господарського суду Донецької області від 09.04.2025 у справі №905/638/24 переглядається за апеляційною скаргою позивача, у відповідності до вищенаведених вимог ст.269 ГПК України, в оскаржуваній позивачем частині, в межах доводів і вимог апеляційної скарги ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Відповідно, щодо наведених у відзиві на апеляційну скаргу заперечень проти висновків місцевого господарського суду в частині задоволення позову, а також доводів з цього питання, викладених у додаткових поясненнях позивача від 16.05.2025 колегія суддів зазначає, що вони не стосуються меж апеляційного розгляду в даному провадженні.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та викладеним в апеляційній скарзі доводам позивача, у відповідності до ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апелянт у скарзі зазначає, що використання для розрахунку інфляційних втрат суми боргу без урахування збільшення на індекс інфляції призводить до зовсім інших математичних результатів, які суперечать підходу, встановленому Верховним Судом України та Державною службою статистики України, таким чином, нарахуванню згідно інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Колегія суддів погоджується із вказаними аргументами. Разом з тим, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок, суд апеляційної інстанції встановив, що його здійснено (за допомогою програми Калькулятор підрахунку штрафів Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН) із врахуванням збільшення суми боргу за кожний попередній період внаслідок інфляційних процесів, тобто цей розрахунок не суперечить методиці розрахунку, що міститься в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97-р, а також правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах, на які посилається апелянт.

Щодо різниці у сумах інфляційних втрат, визначених позивачем (7040,87 грн) та судом першої інстанції (7040,85 грн), колегія суддів зазначає, що, як встановлено перевіркою відповідних розрахунків, розбіжність було спричинено не різним підходом до методики нарахування (оскільки і позивачем, і судом першої інстанції враховувалося збільшення суми боргу в попередніх періодах), а неоднаковим здійсненням округлення десяткових дробів: у розрахунку позивача до суми заборгованості додавались вже округлені до двох знаків після коми значення, а розрахунок суду першої інстанції відповідає такому способу, за яким суми інфляційного збільшення за кожний період спочатку складаються, а потім отримана сума округлюється до сотих.

Разом з тим, враховуючи, що відповідні математичні правила не врегульовані у чинних нормативно-правових актах, колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не доведено наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, оскільки здійснений судом в оскаржуваному рішенні розрахунок не суперечить нормам законодавства та практиці Верховного Суду щодо їх застосування.

Стосовно зменшення місцевим господарським судом пені, з яким не погоджується позивач, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 вказала на те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 Господарського кодексу України і частині третій статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці.

За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеними у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22, висновок про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру.

Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.

Отже, індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене, у свою чергу, вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення (зокрема, таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №916/2273/24).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що бюджетне фінансування відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором і що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження свого майнового стану.

Колегія суддів погоджується з тим, що саме по собі бюджетне фінансування відповідача не є підставою для зменшення неустойки.

Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто докази та обставини справи мають бути досліджені і враховані в їх сукупності.

У даному випадку, загальновідомими є факти, на які послався місцевий господарський суд: тимчасова окупація смт. Мангуш, яке є місцезнаходженням філії державної установи Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України, що безпосередньо споживала природний газ, а також та обставина, що Державна установа Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров?я України як юридична особа зареєстрована та здійснює свою діяльність у м.Краматорськ, Донецької області, в якому згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, з 24.02.2022 ведуться бойові дії.

На думку суду апеляційної інстанції, такі обставини є винятковими відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 19.03.2025 у справі №922/444/24 за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Кіндрашівської сільської ради погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що неможливість для відповідача здійснювати діяльність на території, яка є тимчасово окупованою, свідчить про наявність підстав для зменшення неустойки за договором постачання природного газу.

Стосовно посилань позивача на те, що місцевий господарський суд не врахував негативних наслідків зменшення неустойки для ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», колегія суддів зазначає, що, як вбачається з оскаржуваного рішення, господарський суд не звільнив відповідача від сплати неустойки, а зменшив її розмір виходячи з критерію розумності, з урахуванням вищенаведених виняткових обставин.

На думку суду апеляційної інстанції, внаслідок здійснення господарським судом зменшення пені баланс майнових інтересів сторін не буде порушено та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» не зазнає негативних наслідків, враховуючи, що втрати позивача від невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання фактично компенсуються окрім пені також за рахунок стягнення з останнього сум 3% річних та інфляційних втрат, що за своєю правовою природою виконують в тому числі і компенсаторну функцію.

Окрім того, розмір штрафних санкцій (7040,85 грн) становить понад 20% суми основної заборгованості (33 818,48 грн). Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком про те, що такий розмір є для відповідача надмірним, а відтак, підлягає зменшенню. Окрім того, як уже зазначалося, суд першої інстанції зменшив неустойку в даній справі у межах своїх дискреційних повноважень, з урахуванням вищенаведених обставин, які обґрунтовано взяв до уваги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, і що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 09.04.2025 у справі №905/638/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко