ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.25 м. Полтава Справа № 917/506/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю.С., при секретарі судового засідання Сахно А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Окунева Вадима Володимировича, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до Селянського (фермерського) господарства "Регіон", , пров. Шкільний, 9, село Василівка, Чутівська ТГ, Полтавський район, Полтавська область, 38850

про стягнення 139 952,90 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

ухвалив рішення про наступне:

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, а також пені, 3 % річних та інфляційних за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Позивач у справі, фізична особа-підприємець Окунев Вадим Володимирович, та відповідач, Селянське (фермерське) господарство «РЕГІОН» уклали Договір купівлі-продажу від 28.03.2024 за №04/21 (надалі Договір), строком дії з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2024 (преамбула та п. 8.1. Договору).

2.2. Предметом Договору є передання Продавцем (позивачем у справі) Покупцю (відповідач у справі) у власність товару. Кількість, найменування, ціна, одиниці виміру Товару визначаються сторонами у Специфікації, що є невід`ємним додатком № 1 до цього Договору (п. 1.1., п. 1.2. Договору).

Зокрема: органо-мінеральне добриво «GumiSil- N», кількістю 200.000 л на загальну суму 1 340,73 Євро, органо-мінеральне добриво «GumiSil- А», кількістю 100.000 л на загальну суму 623,32 Євро, добриво «ГуміСил» (GumiSil) «Моно-Фосфор», кількістю 100.000 л на загальну суму 470,40 Євро та добриво «ГуміСил» (GumiSil) «Моно-Сірка», кількістю 40.000 л на загальну суму 239,92 Євро (Специфікація від 28.03.2024). Всього на суму 2674,37 Євро.

За що відповідач зобов`язаний оплатити Товар по цінах вказаних у Специфікації, на підставі рахунку на оплату, шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця на умовах, зазначених у п. 2.2., п. 2.3., п. 4.1. Договору (п. 2.1. Договору).

При цьому, сума Договору складає 2 674, 39 Євро, що на момент укладення Договору еквівалентно 113 136,60 грн, з розрахунку згідно середнього курсу продажу валюти (Євро) на Міжбанківському ринку України, визначеного за формулою наведеною в п. 2.3. Договору (п. 2.2. Договору).

2.3. Відповідно до п. 2.3. Договору, сторони домовилися, що для перерахунку суми Договору в національну валюту та визначення валютного еквіваленту кожного платежу використовується середній курс продажу валюти (Євро) за українські гривні на Міжбанківському ринку України, який визначається за формулою як сума Min за період (ASK) та Max за період (ASK), поділена на 2.

Де К1 середній курс продажу валюти (Євро) на Міжбанківському ринку України;

Min за період (ASK) мінімальний середній курс на Міжбанківському ринку України встановленого на день, який передує списанню грошових коштів зазначених на сайті www.udinform.com в розділі «Міжбанківський ринок».

Max за період (ASK) - максимальний середній курс на Міжбанківському ринку України встановленого на день, який передує списанню грошових коштів зазначених на сайті www.udinform.com в розділі «Міжбанківський ринок».

2.4. Відповідно до п. 2.4. Договору, Покупець зобов`язується здійснити розрахунки в національній валюті, в сумі еквівалентній 2 674,39 Євро, виходячи з середнього курсу продажу валюти (Євро) на Міжбанківському ринку України, відповідно до пунктів 2.2., 2.3. Договору, що становить 113 136,60 грн.

Отже сторони Договору, зафіксували суму Договору еквівалентну національній валюті, що склала 113 136, 60 грн, яка може бути змінена в залежності від зміни курсу Євро.

При цьому, домовившись про відстрочення платежу до 30 серпня 2024 року (п. п. 4.1.1., п. 4.1. Договору).

2.5. Також сторони даного спору, в Договорі визначили, що Товар передається Покупцеві протягом 7(семи) робочих днів з дати підписання даного Договору. Поставка Товару здійснюється за рахунок Продавця за адресою визначеною у Специфікації (Полтавська області, Полтавський район, село Василівка, Чутівська ТГ), на умовах DDP у відповідності з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» (редакція 2010).

Право власності на Товар, а також ризик випадкового знищення чи пошкодження Товару переходить до Покупці в момент його отримання останнім у місці поставки та підписання між сторонами видаткової накладної або акту приймання-передачі Товару (п. 3.1., п. 3.3. Договору).

2.6. Крім того, сторони у Договорі узгодили, що за порушення строків оплати за Товар, передбачених п. 4.1. Договору, Покупець несе матеріальну відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день прострочення. За прострочення строків оплати за Товар більше ніж на 20 банківських днів Покупець сплачує одноразовий штраф у розмірі 20 % від суми фактичної заборгованості. Серед іншого при порушення термінів оплати Товару, Покупець сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних (пункти 5.1. 5.3. Договору).

Оригінал Договору знаходиться в матеріалах справи та досліджений судом під час ухвалення рішення у справі.

2.7. З матеріалів справи вбачається, що позивач, 29.03.2024, поставив на адресу відповідача узгоджений між сторонами Договору Товар на загальну суму 113 136,60 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000020, Товарно-транспортною накладною від 28.03.2024 за № .

Оригінали зазначених документів знаходяться в матеріалах справи та досліджені судом під час ухвалення рішення у справі.

2.8. На оплату поставленого товару, позивач виставив відповідачу Рахунок від 28.03.2024 за № СФ-0000023 на суму 113 136,60 грн з терміном оплати до 30.08.2024.

2.9. Разом з тим, доказів про оплату Товару відповідачем у справі не надано.

2.10. В зв`язку з невиконанням зобов`язань по оплаті Товару, позивач, 27.11.2024, направив на адресу відповідача Претензію з вимогою про оплату товару, яку останній отримав 18.01.2025.

Відповідь на зазначену Претензію в матеріалах справи відсутня, що дозволяє суду зробити висновки про ігнорування останньої відповідачем.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 113 136,60 грн заборгованості за поставлений товар.

3.2. Окрім того, позивач нарахував відповідачу до сплати 14 944,43 грн пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, 1 791,61 грн 3% річних та 10 080,26 грн інфляційних втрат.

3.3. Юридичними підставами позову є статті 11, 530, 610, 611, 625, 629, 693 ЦК України.

3.4. Фактичними підставами позову є порушення відповідачем умов договору.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими, через відсутність укладеного між сторонами спору Договору, порушення якого є підставою для даного спору.

Так у відповідача виник сумнів у підписанні цього Договору та наявності оригіналів самих документів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 з урахуванням малозначності цієї справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву та заперечень, позивачу відповіді на відзив.

5.2. Згідно довідки про доставку електронного листа, позивач отримав ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в електронному вигляді 20.03.2025 о 13:20 год, відповідач в тією ж датою, в той же час.

5.3. Через систему "Електронний суд", 03.04.2025, до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому він заперечує позовні вимоги, а також зазначає про відсутність у СФГ "Регіон" договору та вказує про наявність у нього припущень, що підписи голови СФГ "Регіон" у договорі та накладній не належать Рубану Івану Петровичу у зв`язку з чим є необхідність у проведенні почеркознавчої експертизи.

5.4. В подальшому 04.04.2025 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх. № 4499 від 04.03.2025), яке обґрунтовано необхідністю дослідження доказів - оригіналу договору купівлі-продажу та видаткової накладної, а також необхідністю допитати сторони.

5.5. Позивач в свою чергу, подав 04.04.2025, відповідь на відзив.

5.6. Ухвалою суду від 07.04.2025, суд відмовив у задоволення клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також ухвалив розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, з наявними при собі оригіналами документів та доказів на які сторони посилаються обґрунтовуючи свої вимоги та заперечення по справі. Розгляд справи призначив на 24.04.2025 об 11:00 год.

5.7. Відповідач, 11.04.2025 подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, надавши суду оригінали Договору, Додатку № 1 до Договору (Специфікації), видаткову накладну № РН-0000020 від 29.03.2024,товарно-транспортну накладну № від 28.03.2024.

5.8. В зв`язку з неявкою сторін, 24.04.2025, судове засідання відкладалося до 16.05.2025 з повторним викликом сторін, явку яких було визнано обов`язковою.

5.9. Згідно довідки про доставку електронного листа, позивач отримав ухвалу про відкладення в електронному вигляді 25.04.2025 о 17:14 год, відповідач в тією ж датою, в той же час.

5.10. Відповідач 29.04.2025 повторно подав клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами у справі.

5.11. В зв`язку з неявкою сторін, 16.05.2025, суд знову відклав судовий розгляд до 24.06.2025 через неявку відповідача.

5.12. Від відповідача, втретє, 03.06.2025, надійшло клопотання про розгляд справи за наявними в справі матеріалами.

5.13. В свою чергу, відповідачем будь-яких клопотань з приводу призначення почеркознавчої експертизи суду не заявлено.

5.14. Враховуючи те, що неявка сторін не перешкоджає суду вирішити дану справу, суд ухвалив рішення враховуючи наступне.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи порушені відповідачем умови укладеного Договору? Якщо умови Договору порушені, які правові наслідки для нього настають?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач - негативну.

Суд ухвалюючи рішення у даній справі суд виходить з наступного.

Доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач порушив умови Договору не оплативши вартість проданого товару.

7.2. Так, передусім, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до норм закону, за договором за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

7.3. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 693 ЦК України).

7.4. Відповідно до обставин даної справи, відповідач зобов`язався оплатити позивачу вартість товару еквівалентну 2 674,39 Євро, що на момент підписання Договору становило 113 136,60 грн, з відстроченням платежу до 30.08.2024.

Саме такий еквівалент був узгодженням сторонами для відстрочення платежу.

7.5. Проте, такі розрахунки зроблені не були.

7.6. Як вже зазначалося судом, зміст договору, що є обов`язковим для виконання його сторонами, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України).

7.7. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

7.8. Так, в зв`язку з тим, що відповідач вартість поставленого товару у встановлені Договором строки до 30.08.2024 не сплатив, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача вартості товару на користь позивача.

7.9. Враховуючи положення п. 2.3. Договору, суд зазначає, що оскільки відповідач станом на момент звернення з позовом у даній справі оплату товару також не здійснив, позивач має право визначати вартість поставленого товару на момент його звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за поставлений товар (14.03.2025) - за середнім курсом Євро, який склав 45,1659 грн, в результаті застосування наведеної в Договорі формули, (45,0287 + 45,3032)/2.

Отже сума, яку відповідач має сплатити за товар, станом на момент звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за поставлений товар (14.03.2025), складає 120 791,23 грн, в гривневому еквіваленті до ціни Договору у Євро (п. 2.3. Рішення).

7.10. Проте суд при розгляді спору, виходить з принципу диспозитивності. Відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цих кодексів, в межах заявлених нею вимог (ст. 14 ГПК України).

Таким чином стягненню підлягає сума кошів заявлена позивачем у позові, що складає 113 136,60 грн.

7.11. При цьому суд зазначає що, не виконавши свої зобов`язання за Договором з оплати товару, відповідач допустив порушення Договору, за що настає відповідальність встановлена Договором та законом.

7.12. За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

7.13. Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

7.14. Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

7.15. Поряд з наведеним, слід зазначити, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (ч. 2 ст. 216 ГК України).

7.16. За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (Постанова ОП КГС ВС від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22).

7.17. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.7-7.9 постанови від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зазначила таке: "Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

7.18. Так, з досліджених судом умов Договору, вбачається, що сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання грошових зобов`язань покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня від простроченої суми грошового зобов`язання за фактично поставлений але не оплачений товар за кожний день прострочення, а за прострочення виконання їх понад 20 календарних днів, покупець сплачує одноразовий штраф у розмірі 20 відсотки від суми фактичної заборгованості ( п.2.6. Рішення ).

Поза тим, сторони в Договорі визначили що, в разі прострочення виконання грошових зобов`язань покупець зобов`язується сплатити 3% річних та інфляційні втрати, передбачені ст.625 ЦК України.

7.19. Отже, укладаючи Договір сторони даного спору, керуючись принципом свободи договору, врегулювали їхні взаємовідносини на майбутнє встановивши певний вид відповідальності у вигляді пені та штрафу, а також відсотків річних.

7.20. За наведених обставин, враховуючи порушення умов Договору відповідачем, суд погоджується з твердження позивача про те, що відповідач повинен сплатити йому пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, 3 % річних від простроченої суми за весь час її прострочення, а також інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Стягнення 20 % штрафу за прострочення оплати понад 20 днів позивачем не заявлено.

7.21. При перевірці наведених у позовній заяві розрахунків, з урахуванням заявленої позивачем до стягнення вартості за товар, судом встановлено, що розрахунки пені, що складає 14 944,43 грн, 3 % річних 1 791,61 грн та інфляційних втрат 10 080,26 грн не завищені та відповідають вимогам чинного законодавства.

7.22. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

8. СУДОВІ ВИТРАТИ.

8.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України.

Так, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, сплата яких підтверджується Платіжною інструкцією від 13.03.2025 № 80 покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Регіон" (, пров. Шкільний, 9, село Василівка, Чутівська ТГ, Полтавський район, Полтавська область, 38850) на користь Фізичної особи-підприємця Окунева Вадима Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ):

- 113 136,60 грн заборгованості;

- 14 944,43 грн пені;

- 1 791,61 грн 3 % річних;

- 10 080,26 грн - інфляційних втрат;

- 2 422,40 грн витрат на відшкодування судового збору.

3. Видати судовий наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2025

Суддя Юлія БАЙДУЖ