ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1872/25

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров.Несторівський, буд. 3-5, ) в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (42700, Сумська область, м.Охтирка, вул. Київська, буд. 119, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» (49106, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Новорічна, буд. 55, офіс 1, )

про стягнення 30 252,25 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» про стягнення збитків у сумі 30 252,25 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позов обґрунтовує неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» зобов`язань за договором купівлі-продажу № 175-МТР від 28.10.2022 та Податковим кодексом України щодо реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивач позбавлений права включити суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту та скористатись правом зменшення податкового зобов`язання на суму 30 252,25 гривень.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/1872/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2025 у справі №904/1872/25, яка направлена на юридичну адресу відповідача: 49106, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Новорічна, буд. 55, офіс 1 (а.с. 72-73), 01.05.2025 вручена представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» (поштове відправлення № 001, а.с. 77).

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2025 про відкриття провадження у справі № 904/1872/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило, поважних причин пропуску зазначеного строку суду також не повідомлено.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» не скористалось своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» не зробило, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідач суду також не повідомив.

З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Ураховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» не скористалось наданим законом правом на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору купівлі-продажу, строк дії договору, порядок розрахунків, наявність/відсутність оплат, факти реєстрації/нереєстрації податкових накладних, наявність/відсутність підстав для стягнення збитків, завданих у вигляді неотриманого податкового кредиту.

28 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» (далі продавець) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу № 175-МТР (а.с. 29-31, далі Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець зобов`язується передати продукцію (далі товар) у власність покупця, а покупець прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Згідно з пунктом 1.2 Договору асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору.

На підставі підпункту 2.1.3 пункту 2.1 Договору продавець зобов`язаний при виконанні цього Договору своєчасно та правильно, із зазначенням податкових реквізитів покупця, виписувати та реєструвати податкові накладні відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 Договору покупець зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар на умовах та у строки, визначені цим Договором.

На підставі пункту 3.1 Договору ціни товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних додатках до цього Договору. Загальна вартість товару за цим Договором складається із сукупності вартості товару згідно з додатками.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених додатками, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу Договору.

Згідно з пунктом 3.3 Договору усі суми, що підлягають сплаті за цим Договором, сплачуються в безготівковій формі на рахунки, що зазначені у цьому Договорі.

На підставі пункту 5.1 Договору продавець зобов`язується передати покупцю товар у строк та на умовах, визначених цим Договором та відповідними додатками до цього Договору.

Згідно з пунктом 5.3 Договору датою постачання товару вважається дата передачі його покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено додатками до Договору та/або додатковими угодами.

Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання передачі товару.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання покупцем без зауважень видаткової накладної та/або акта приймання передачі товару.

Згідно з пунктом 6.1 Договору за невиконання або неналежне виконання цього Договору сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах, що передбачені чинним законодавством України та цим Договором.

Відповідно до пункту 6.2 Договору у разі, якщо прострочення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних перевищує граничний строк реєстрації, визначений законодавством, продавець сплачує на користь покупця штраф у розмірі, еквівалентному сумі податку на додану вартість, що відображена або мала би бути відображена в податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з пунктом 8.2 Договору спори, що прямо чи опосередковано стосуються та випливають з цього Договору, які передані на врегулювання до суду, вирішуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 11.1 Договору сторони домовилися, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов`язань сторонами.

Сторонами підписано додаток № 1 до Договору (а.с. 31, далі Додаток № 1) на товар, що поставляється Товариством з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» (продавець) для Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» (покупець), а саме: радіатор біметалевий BITHERM 500/96 10 секцій у кількості 76 штук, за ціною 2 672,46 грн (без ПДВ).

Відповідно до пункту 1 Додатка № 1 загальна вартість товару, що поставляється по цьому додатку, складає 243 728,35 грн (двісті сорок три тисячі сімсот двадцять вісім грн 35 коп.), в т.ч. ПДВ 40 621,39 гривень.

Згідно з пунктом 2 Додатка № 1 умови оплати: передоплата 35%, 65% оплата по факту поставки всієї продукції протягом 20 банківських днів.

Відповідач поставив указаний товар, що підтверджується наступними видатковими накладними (а.с. 32-34):

- № РНт-0001256 від 18.11.2022 на суму 128 278,08 грн, у т.ч. ПДВ 21 379,68 грн;

- № РНт-0001257 від 18.11.2022 на суму 64 139,04 грн, у т.ч. ПДВ 10 689,84 грн;

- № РНт-0001263 від 22.11.2022 на суму 32 069,52 грн, у т.ч. ПДВ 5 344,92 грн;

- № РНт-0001277 від 07.12.2022 на суму 19 241,71 грн, у т.ч. ПДВ 3 206,95 гривень.

За поставлений товар позивач розрахувався в повному обсязі, що підтверджується такими документами (а.с. 35-61):

- випискою Акціонерного банку «Південний» по рахунку за 16.11.2022 (сторінка виписки 33, платіжна інструкція № 19455-П22 від 16.11.2022 на суму 85 04,92 грн, у т.ч. ПДВ 14 217,49 грн);

- платіжною інструкцією № 15817УГ23 від 05.04.2023 на суму 20 072,22 грн, у т.ч. ПДВ 3 345,37 грн;

- платіжною інструкцією № 17447УГ23 від 11.04.2023 на суму 26 403,91 грн, у т.ч. ПДВ 4 400,65 грн;

- платіжною інструкцією № 21444УГ23 від 04.05.2023 на суму 26 403,91 грн, у т.ч. ПДВ 4 400,65 грн;

- платіжною інструкцією № 32447УГ23 від 27.06.2023 на суму 26 403,90 грн, у т.ч. ПДВ 4 400,65 грн;

- платіжною інструкцією № 37743УГ23 від 20.07.2023 на суму 26 403,90 грн, у т.ч. ПДВ 4 400,65 грн;

- платіжною інструкцією № 44566УГ23 від 17.08.2023 на суму 26 403,90 грн, у т.ч. ПДВ 4 400,65 грн;

- платіжною інструкцією № 10156УГ24 від 28.03.2024 на суму 6 331,69 грн, у т.ч. ПДВ 1 055,28 гривень.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» повідомляє, що в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 6 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за № 1245/34216, Товариство з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» не здійснило заходи щодо розблокування податкових накладних № 63 від 16.11.2022 на суму 85 304,92 грн, у т.ч. ПДВ 14217,49грн, № 65 від 18.11.2022 на суму 64 139,04 грн, у т.ч. ПДВ 10 689,84 грн, № 68 від 22.11.2022 на суму 32 069,52 грн, у т.ч. ПДВ 5 344,92 грн (а.с. 62), у зв`язку з чим позивач позбавлений права включити суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 30 252,25 грн (14 217,49 грн + 10 689,84 грн + 5 344,92 гривень).

З огляду на вищевикладене, відповідач зобов`язаний відшкодувати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» збитки в сумі 30 252,25 грн, що і стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими зобов`язаннями, тому на підставі ч. 2 ст. 4, ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень сторін щодо кількості, строків, вартості та якості поставленого товару, а також щодо прийняття товару та його оплати.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем дотримані положення договору в частині виконання його зобов`язань щодо оплати товару.

Відповідно до абз. 1 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абз. 1 п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Таким чином, обов`язок скласти податкові накладні та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних законом покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест».

На підставі абз.абз. 2, 23 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

На підставі пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з абз. 4 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Згідно з абз. 5 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Як уже зазначалось, відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента, що зобов`язання буде виконано, оскільки лише підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно з абз. 25 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у разі невиконання продавцем покладених на нього обов`язків щодо складання та реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних покупець (платник податку на додану вартість) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця.

Разом з тим, звернення покупця товарів зі скаргою на продавця, який не виконав передбачений абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України обов`язок, відповідно до абз. 23 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на продавця є лише підставою для проведення його документальної позапланової перевірки контролюючим органом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21.

За правовим висновком, викладеним у п. 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На підставі ч. 3 ст. 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

На підставі ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, тому доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Такий правовий висновок викладено в п.п. 6.14-6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Подібна правова позиція викладена в п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.

Доказів на підтвердження реєстрації відповідачем у Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних щодо товару на загальну суму 30 252,25 грн матеріали справи не містять.

За правовим висновком, викладеним у п. 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.

Господарський суд погоджується з доводами Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», що Товариство з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» не виконало (не надало докази виконання) вимог абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості включити суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 30 252,25 гривень.

Ураховуючи вищевикладене, має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних та неможливістю включення Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» сум податку на додану вартість до податкового кредиту та зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, що фактично є збитками позивача. Отже, наявні всі елементи складу господарського правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 55 постанови Верховного Суду від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21.

Таким чином, факт відсутності реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних через нездійснення контрагентом за договором певних дій є достатнім доказом протиправної поведінки Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест», порушення ним господарського зобов`язання наданої ним гарантії того, що інший контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі сум податку на додану вартість.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав до суду контррозрахунок стягуваної суми, доводи і докази Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» не заперечив та не спростував.

З урахуванням вищевикладеного, надані позивачем докази є більш вірогідними, тому позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» збитків у сумі 30 252,25 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» про стягнення 30 252,25 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг Інвест» (49106, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Новорічна, буд. 55, офіс 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ) в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул.Київська, буд. 119, ) збитки в сумі 30 252,25 грн (тридцять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 25 копійок) та судовий збір у сумі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 23.06.2025.

Суддя В.О. Дичко