РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025Справа № 910/822/25

За позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс банк" Паламарчука В.В.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Данилюк М.Д.

Представники учасників справи:

від позивача: Коцюбинський П.С.

від відповідача: Мороз С.А.

від третьої особи: Мізунський А.І.

В судовому засіданні 03.06.2025, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) надійшла позовна заява до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс банк" Паламарчука В.В. (далі - ПрАТ "Айбокс Банк", відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 року, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 року, та пропуску строку їх судового оскарження;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження податкових-повідомлень рішень № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 року, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 року, та оскаржити зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням корпоративних прав ОСОБА_1 на отримання активів АТ "Айбокс Банк" як акціонера банку, оскільки, уповноваженою особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" Паламарчуком В.В. в порушення ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не було вжито заходів з оскарження у судовому порядку повідомлень-рішень (далі - ППР) № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1802/ Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023. У зв`язку з вказаною бездіяльністю уповноваженої особи Паламарчука В.В. , виконавчою дирекцією Фонду гарантування було ухвалено рішення № 1419, яким затверджені зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк", внаслідок яких загальна сума акцептованих вимог кредиторів була збільшена на 7 234 644 571,17 грн., та становила 8 075 512 000,15 грн.

У подальшому, 05.12.2023 виконавчою дирекцією Фонду гарантування № 1553 «Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк" було погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредитора восьмої черги ДПС на суму 550 000 000,00 грн., шляхом перерахування кредиторських вимог в безготівковій формі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.02.2025 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування, третя особа), учасникам справи наданий строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, подав відзив, в якому позов не визнав, зазначив, що оскарження повідомлень-рішень є правом відповідача, а не його обов`язком, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У підготовчому засіданні представник Фонду гарантування подав клопотання про визнання дій ОСОБА_1 щодо подання безпідставного позову зловживанням процесуальним правом за ст. 43 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), у зв`язку з чим позов просив залишити без розгляду.

Розглянувши вказане клопотання Фонду гарантування та заслухавши думку сторін з цього приводу, суд дійшов висновку, що дії, вчинені позивачем шляхом подання даного позову, не є зловживанням своїми процесуальними правами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі ст. 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом) справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У даному випадку суд вважає, що подання позивачем позову, що розглядається, не призвело до порушення прав Фонду гарантування, а тому відповідні дії ОСОБА_1 у даній справі не є зловживанням своїми процесуальними правами, суд розцінює їх як реалізацію позивачем права на судовий захист у обраний ним спосіб.

Водночас відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Також у рішеннях Європейського суду з прав людини "Саф`яннікова проти України" (2007 рік), "Сілін проти України" (2006 рік), суд наголошував на тому, що заявників не можна звинувачувати за те, що вони використовують засоби, надані їм відповідно до національного законодавства для захисту своїх інтересів.

З огляду на вказане у суду відсутні підстави для визнання зловживанням процесуальними правами дій позивача такими, що суперечать завданню господарського судочинства, а відтак, у задоволенні клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду через зловживання процесуальними правами було відмовлено.

24.02.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти доводів, викладених відповідачем у відзиві заперечив, вважав їх безпідставними, наполягав на своїй позиції по суті справи.

16.04.2025 від позивача надійшли додаткові докази, які ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 17.04.2025, були долучені до матеріалів справи.

16.04.2025 від Фонду гарантування надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній вказав, що позов подано передчасно.

28.04.2025 позивач у своїх поясненнях вказав про безпідставність доводів третьої особи, викладених у письмових поясненнях.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.04.2025, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження було закрите, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах акціонерного товариства № 85236 від 08.03.2023, ОСОБА_1 є акціонером АТ "Айбокс Банк", якій належать на праві власності 42 339 851 простих бездокументарних іменних акцій банку загальною номінальною вартістю 189 682 532,48 грн.

Правлінням Національного банку України ухвалено рішення від 07.03.2023 №89-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Айбокс Банк".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 07.03.2023 № 277 "Про початок процедури ліквідації АТ "Айбокс Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким Фондом розпочато процедуру ліквідації банку терміном на 3 роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.05.2023 № 531 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку з 05.05.2023 призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Паламарчука В.В.

Центральним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків було проведено податкову перевірку діяльності АТ "Айбокс Банк", за результатами якої був складений акт №1621/Ж5/31-00-07-03-01-15/21570492 від 21.07.2023 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки АТ "Айбокс Банк", з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 по 31.12.2022.

На підставі акту перевірки Державною податковою службою України прийняті податкові повідомлення-рішення, якими банку нараховані податкові зобов`язання:

1) податкове повідомлення-рішення № 1800/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, яким АТ "Айбокс Банк" визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 20 964 595,00 грн., штрафні санкції 5 241 148,75 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, яким АТ "Айбокс Банк" визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 5 325 246 666,41 грн., штрафні санкції 1 331 311 666,60 грн.;

3) податкове повідомлення-рішення № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, яким АТ "Айбокс Банк" визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 443 770 555,53 грн., штрафні санкції 110 942 638,88 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення 04.10.2023 були оскаржені банком до Державної податкової служби України, за результатами розгляду яких, ДПС України залишено без змін податкові повідомлення-рішення № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023.

Також рішенням ДПС України від 04.10.2023 № 29622/6/99-00-06-01-02-06 скаргу банку було задоволено частково та скасовано податкове повідомлення-рішення № 1800/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 в частині застосування штрафної санкції у сумі 2 832 700,00 грн., та винесено нове податкове повідомлення-рішення від 06.10.2023 № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20, яким визначене грошове зобов`язання у розмірі 20 964 595,00 грн., та штрафні санкції 2 408 448,75 грн.

При цьому, уповноваженою особою Фонду Паламарчуком В.В., за результатами розгляду заяви Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків № 9748/6/31-00-163-01-06 від 15.09.2023, було прийняте рішення про відмову у кредиторських вимогах на суму 7 237 481 011,17 грн. відповідно до вказаних повідомлень-рішень від 23.08.2023, з огляду на їх оскарження до ДПС України.

Далі, 23.10.2023 уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. звернувся до виконавчої дирекції Фонду гарантування з листом № 3334/012-23лк, у якому вказав, що ним отримано рішення про результати розгляду ДПС України по роботі з великими платниками податків скарг. Також вказав, що місячний термін на оскарження у судовому порядку повідомлень-рішень спливає 05.11.2023 та просив виконавчу дирекцію надати пропозиції щодо подальших дій банку: чи здійснювати оскарження вказаних повідомлень-рішень у судовому порядку, чи включити вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк".

У відповідь на вказаний лист, Фонд гарантування, посилаючись на ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" листом від 01.11.2023 вказав, що включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягають лише узгоджені податкові зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2023 ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі № 320/37627/23 було відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Також 02.11.2023 іншим акціонером АТ "Айбокс Банк" ОСОБА_2 до Фонду гарантування та АТ "Айбокс Банк" було подане звернення, у якому ОСОБА_2 просив оскаржити в судовому порядку податкові повідомлення-рішення, прийняті податковим органом, а саме - № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023.

Проте, 02.11.2023 уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. звернувся до виконавчої дирекції Фонду гарантування з листом № 3437/019-23лк, у якому просив розглянути питання про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк" за рахунок акцептування вимог Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків на загальну суму 7 237 481 011,17 грн.

А 06.11.2023 виконавчою дирекцією Фонду гарантування було ухвалено рішення № 1419 «Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк"», внаслідок чого сума акцептованих вимог кредиторів збільшилась на 7 234 644 571,17 грн. , та становила 8 075 512 000,15 грн.

05.12.2023 виконавчою дирекцією Фонду гарантування ухвалено рішення № 1553 "Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк", відповідно до якого погоджено збільшення розміру часткового задоволення вимог кредитора восьмої черги ДПС України на суму 550 000 000, 00 грн шляхом перерахування кредиторських вимог в безготівковій формі.

18.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до уповноваженої особи Фонду Паламарчука В.В. з вимогою оскаржити податкові повідомлення-рішення № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 у судовому порядку.

У відповідь на вказаний лист, уповноважена особа Фонду Паламарчук В.В. листом від 1248/012.24лк від 02.08.2024 повідомив позивача, що строк на оскарження вказаних повідомлень-рішень сплив 05.11.2023.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 вказує про визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 року, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 року, та пропуску строку їх судового оскарження.

Так, за умовами частини 2 статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, не має на меті отримання прибутку і не відповідає за зобов`язаннями банків. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (частина 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Статтею 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно з пунктами 1, 8 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх. Цей пункт не застосовується до правочинів, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, визначені частиною другою статті 37 та статтею 38 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком).

Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2017 № 3711 затверджено Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються (далі - Положення №3711).

Так, згідно рішення засідання виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2023 р. № 128/23 затверджено зміни № 11 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк"), після внесених змін загальна сума акцептованих вимог кредиторів збільшується на 7 234 644 571,17 грн. та становить 8 075 512 000,15 грн.

В даному рішенні зазначено, що уповноважена особа Фонду гарантування на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" звернулася до виконавчої дирекції Фонду з клопотанням про внесення наступних змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів: збільшення 8-ї черги: на 7 234 644 571,17 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень №2233/Ж10/31- 00-07-03-61-20 від 06.10.2023, № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1802/Ж10/31- 00-07-03-01-20 від 23.08.2023, банком запропоновано внести вищевказані зміни про збільшення акцептованих вимог кредиторів 8-ї черги.

Разом з тим, судом встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/5736/24 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2024 у вказаній справі, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025, позов ОСОБА_2 був задоволений, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.11.2023 № 1419 "Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк"; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2023 № 1553 "Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк".

Так, у вказаній справі судом було надано оцінку листу уповноваженої особи Фонду від 22.09.2023 року № 3147/019-23лк, за результатами якої суд дійшов висновку, що зміст вказаного листа достатньо однозначно свідчить про розгляд уповноваженою особою Фонду заяви з кредиторськими вимогами Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків від 15.09.2023, та відмову у включенні цих вимог за ППР № 1800/Ж10/31- 00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Також судом у справі № 910/5736/24 було зазначено, що вказані обставини підтверджуються діями самого кредитора ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків, який, отримавши вказаний лист та розуміючи, що його вимоги були відхилені, з огляду на їх передчасність, звернувся до банку з новою заявою від 07.11.2023 повторно, після усунення обставин, що зумовили відмову 22.09.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вказаної статті в даній справі суд приймає до уваги ту обставину, що Фондом гарантування було відмовлено уповноваженій особі Фонду гарантування у включенні вимог ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків за ППР № 1800/Ж10/31- 00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 та №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 до реєстру акцептованих вимог кредиторів з огляду на неузгодженість податкових зобов`язань.

Також, як вже зазначалось вище, до уповноваженої особи Фонду гарантування Паламарчука В.В. акціонери банку звертались з вимогами (як у судовому порядку, так і досудовому), у яких просили вчинити дії з оскарження до суду податкових повідомлень-рішень №2233/Ж10/31- 00-07-03-61-20 від 06.10.2023, № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023, № 1802/Ж10/31- 00-07-03-01-20 від 23.08.2023, проте, як було встановлено судом, таких дій вказаною уповноваженою особою банку вчинено не було. При цьому, уповноваженій особі Фонду гарантування було достеменно відомо, що строк на оскарження вказаних повідомлень-рішень спливає 05.11.2023, про що останній повідомив позивача у листі №1248/01-24лк від 02.08.2024.

Натомість, 02.11.2023 уповноваженою особою Фонду гарантування Паламарчуком В.В. була подана заява про включення податкових зобов`язань за ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.05.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.05.2023 та №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк", внаслідок чого сума акцептованих вимог кредиторів збільшилась на 7 234 644 571,17 грн. відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду № 1419 від 06.11.2023, яке у подальшому у судовому порядку було визнане протиправним та скасоване.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, оцінивши наявні у справі докази у сукупності із встановленими обставинами, суд вважає, що позивач надав належних, допустимих та вірогідних доказів протиправної бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" Паламарчука В.В. щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 року, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 року, та пропуску строку їх судового оскарження. Відтак, позов ОСОБА_1 у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження податкових-повідомлень рішень № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 року, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 року, та оскаржити зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку, суд зазначає наступне.

Так, згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом, та узагальнено викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Отже, спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява N 38722/02).

Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Таким чином під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зі свого боку, позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу в спірних відносинах.

Тобто визначення способу захисту порушеного права є невід`ємним процесуальним правом позивача, яким він користується на власний розсуд, тоді його оцінка відповідності та наявності підстав для захисту такого права є обов`язком суду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 921/346/18, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).

Обрання позивачем способу захисту, який не відповідає ні змісту правовідносин, не здатний відновити порушені права з огляду на відсутність механізму виконання такого рішення, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 917/304/21, від 19.01.2022 у справі № 910/6899/21.

У даному випадку, суд вважає, що зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс Банк" звернутися до відповідного суду із вмотивованою заявою про поновлення строку на оскарження податкових-повідомлень рішень № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 року, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 року, та оскаржити зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку, не може відновити право позивача, як акціонера АТ "Айбокс Банк" на отримання активів банку (про що позивач зазначив у позові.). Тому така вимога не є ефективним способом захисту порушеного права, а відтак, задоволенню не підлягає.

При цьому, як вже було встановлено судом, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.11.2023 № 1419 "Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк", на підставі якого податкові зобов`язання за ППР №1801/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.05.2023, №1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.05.2023 та №2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк", у судовому порядку було визнане протиправним та скасоване, як визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2023 № 1553 "Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк" (справа № 910/5736/24).

Отже за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, та відповідно задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у зв`язку із частковим задоволенням позову.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залишення позову без розгляду через зловживання процесуальними правами - відмовити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" Паламарчука Віталія Віталійовича щодо неоскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень № 1801/Ж10/31-00-07-03-01-20, № 1802/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 23.08.2023 року, № 2233/Ж10/31-00-07-03-01-20 від 06.10.2023 року, та пропуску строку їх судового оскарження.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, Україна, місто Київ, вулиця Ділова, будинок, 9а, ідентифікаційний код 21570492) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Айбокс банк" Паламарчука Віталія Віталійовича (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, 17) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 9 084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

5. У решті позовних вимог - відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.06.2025 року.

Суддя О.В. Котков