ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.06.2025 Справа №905/502/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Лавриш О.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ

про стягнення 255265695,24 грн

Представники сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції): Бернацька О.В. адвокат на підставі довіреності;

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м.Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 255265695,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №4242-ПСО(ТКЕ)-6 постачання природного газу від 31.10.2022 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати за поставлений газ, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за листопад-грудень 2022 року та січень-березень 2023 року.

Ухвалою суду від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/502/25; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.06.2025 об 11:00год.

29.05.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач заявляє, що у сторін відсутні розбіжності щодо періоду та суми заборгованості, рахунків, платежів за послугу та інших даних, зазначених позивачем у позові, тобто відповідач визнає позов у справі у повному обсязі. У зв`язку з визнанням позову відповідач просить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, відповідач просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/502/25 до 01.10.2025.

04.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання 10.06.2025 без участі представника відповідача, суд задовольнив означене клопотання.

05.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі; відмовити у відстрочці виконання рішення суду терміном до 01.10.2025; повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 50% суми сплаченого судового збору за подання позову до суду.

09.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач наполягає, що відстрочення виконання рішення по цій справі є, у даній скрутній та нестандартній ситуації, єдиним способом забезпечити баланс дотримання інтересів як позивача щодо отримання відповідної суми боргу та виконання рішення суду у повному обсязі, так і відповідача, а що ще важливіше - мешканців прифронтового міста Краматорська щодо отримання тепла в опалювальному періоді 2025/2026 років.

Ухвалою суду від 10.06.2025 відкладено підготовчого засідання на 23.06.2025 о 10:30год.

17.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання 23.06.2025 без участі представника ТОВ «Краматорськтеплоенерго», суд задовольнив означене клопотання.

У підготовчому засіданні 23.06.2025 представник позивача в режимі відеоконференції надала пояснення щодо позову, наполягала на задоволенні позовних вимог, заперечувала щодо задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення.

У підготовче засідання 23.06.2025 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.

31.10.2022 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (споживач) укладено договір № 4242-ПСО(ТКЕ)-6 постачання природного газу (договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1) пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу (п. 1.2. договору).

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України (п. 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з серпня 2022 року по березень 2023 року (включно), в кількості 58431,218 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди).

У відповідності до п. 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 3.5. договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Ціна природного газу встановлюється у порядку, визначеному у пункті 4 договору.

На підставі пункту 5.1. договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акта/актів приймання- передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта/актів приймання передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Згідно з пунктом 5.4. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим договором.

Згідно з підпунктом 4 пункту 6.2. договору споживач зобов`язаний, зокрема, прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.3. договору постачальник має право отримати оплату за переданий за цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором.

Згідно з пунктом 13.1. договору даний договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності), а в частині зобов`язань постачальника щодо передачі природного газу відповідно до п. 2.1 договору після настання відкладальних обставин згідно зі ст. 212 Цивільного кодексу України, а саме: укладання споживачем договорів/додаткових угод (додаткових договорів) про договірне списання з поточних банківських рахунків, на які надходять кошти у вигляді плати за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, строком дії до повного виконання зобов`язань споживача за всіма договорами, укладеними з постачальником, або повного погашення заборгованості за такими договорами, та виконання п. 5.2. цього договору. Договір діє до 31 березня 2023 р. включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін.

До договору було укладено додаткові угоди від 04.11.2022, 27.02.2023 та 04.04.2023.

На виконання умов договору №4242-ПСО(ТКЕ)-6 постачання природного газу від 31.10.2022 протягом листопада-грудня 2022 року, січня-березня 2023 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 255265695,24 грн згідно актів приймання передачі природного газу, які підписані сторонами та скріплені їх печатками без зауважень:

- поставка за листопад 2022 року: Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2022, обсяг переданого газу: 4017,20982 тис.куб.м, вартістю: 30466066,14 грн з ПДВ (обсяг І);

- поставка за грудень 2022 року: Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, обсяг переданого газу: 5400,00000 тис.куб.м, вартістю: 40952990,88 грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, обсяг переданого газу: 184,50178 тис.куб.м, вартістю: 3054221,66 грн з ПДВ (обсяг ІІІ);

- поставка за січень 2023 року: Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2023, обсяг переданого газу: 5850,00000 тис.куб.м, вартістю: 44365740,12 грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2023, обсяг переданого газу: 737,52235 тис.куб.м, вартістю: 28386789,19 грн з ПДВ (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2023, обсяг переданого газу: 1043,63100 тис.куб.м, вартістю: 17276149,86 грн з ПДВ (обсяг ІІІ);

- поставка за лютий 2023 року: Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023, обсяг переданого газу: 6239,11500 тис.куб.м, вартістю: 47316744,38 грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023, обсяг переданого газу: 521,26037 тис.куб.м, вартістю: 8628885,37 грн з ПДВ (обсяг ІІІ).

- поставка за березень 2023 року: Акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2023, обсяг переданого газу: 4591,06349 тис.куб.м, вартістю: 34818107,64 грн з ПДВ (обсяг І).

Відповідач за отриманий природний газ не розрахувався, у зв`язку з чим позивач, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 255265695,24 грн.

Проаналізувавши надані сторонами судового процесу докази та пояснення, дослідивши та з`ясувавши всебічно та у повній мірі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки природного газу, правове регулювання якого визначено, зокрема, приписами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Пунктом 28 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Згідно п.3 розділу І Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Таким чином, договір постачання природного газу №4242-ПСО(ТКЕ)-6 від 31.10.2022 є належно підставою для виникнення прав та обов`язків у сторін.

Відповідно до п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Акти приймання-передачі природного газу за спірний період листопад-грудень 2022 року, січень-березень 2023 року на загальну суму 255265695,24 грн підписані відповідачем без зауважень.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.1. договору №4242-ПСО(ТКЕ)-6 від 31.10.2022, строк оплати поставленого природного газу за спірний період є таким, що настав.

Відповідно ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 5 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

У відзиві на позовну заяву відповідач визнав позов в повному обсязі, відзив підписаний адвокатам Олейніком С.О., який діє на підставі довіреності №06/08-24 від 27.09.2024, будь-яких обмежень щодо представництва в довіреності не зазначено.

Згідно ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Представник відповідача, що підписав відзив на позовну заяву у якому викладено заяву про визнання позову, має повноваження на вчинення цих дій і його дії не суперечать інтересам відповідача. Внаслідок цього суд дійшов до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 255265695,24 грн заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення строком до 01.10.2025, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Зокрема, згідно із ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що відстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду (судова дискреція або «суддівський розсуд»), яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

При вирішенні питання про відстрочку виконання судового рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

При цьому норми чинного господарського процесуального законодавства не містять вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Тобто особа, яка подала заяву про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять таке виконання неможливим.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вимоги ч.ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно положень статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідач зазначає, що примусове стягнення з відповідача заборгованості у даній справі в процесі підготовки до проходження опалювального періоду 2025/2026 років, може призвести до дестабілізації виробничого процесу та зупинення роботи Краматорської ТЕЦ взагалі, що, у свою чергу, може призвести до: неможливості постачання теплової енергії на прифронтовій території м.Краматорскька, в тому числі для споживачів, які забезпечують обороноздатність України; гуманітарної катастрофи у зв`язку із позбавленням мешканців територій розташованих в зоні можливих бойових дій елементарних побутових умов; техногенної катастрофи із початком зими 2025/26 років через відсутність виробництва тепла, що має наслідком виведення з ладу всієї мережі теплозабезпечення м.Краматорська; банкрутства відповідача; використання вказаних фактів російською пропагандою; негативних наслідків щодо іміджу військово-політичного керівництва держави.

Заперечуючи проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення позивач зазначає наступне.

Оскільки газ, що реалізує позивач саме покладений в основу виробництва як електроенергії так і теплової енергії, позивач також є заручником розрахунків своїх контрагентів в тому числі і відповідача, сторони перебувають у рівнозначному становищі.

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Заявником не доведено наявності обставин, які б слугували достатньою підставою для відстрочки виконання рішення суду у справі №905/502/25, а тому клопотання про відстрочку виконання рішення терміном до 01.10.2025 задоволенню не підлягає.

Дослідивши доводи відповідача та заперечення позивача та докази надані на підтвердження наведених обґрунтувань, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» є ліцензіатом з виробництва, транспортування і постачання електричної та теплової енергії.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на дату постановлення цього рішення.

Наказами Міністерства енергетики України від 15 березня 2023 року №91 та від 16 січня 2024 року №15 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» ТОВ «Краматорськтеплоенерго» визнано підприємством, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 (діяв до 20.03.2025), Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 (набрав чинності 20.03.2025) територія Краматорської міської територіальної громади Донецької області, включена до переліку територій, можливих бойових дій з 24.02.2022.

Місцезнаходженням ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є: Донецька область, м.Краматорськ, вул. О.Тихого, 8-Д. Отже, відповідач знаходиться на території можливих бойових дій та продовжує виконувати соціально значущу роль забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Факти систематичних ворожих обстрілів м.Краматорськ, які призводять до численних пошкоджень інфраструктури міста та людських жертв, є загальновідомими.

Підприємство відповідача зазнало збитків внаслідок збройної агресії Російської Федерації, так у 2022 році адміністративно-побутовий корпус Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» пошкоджено внаслідок ракетного обстрілу (Акт №11 від 12.10.2022 комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації), у 2024 році повністю зруйновані і пошкоджені будівлі та обладнання багерної насосної станції (Акт №67 від 13.08.2024 комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації). До матеріалів справи також долучено Перелік пошкодженого майна об`єктів критичної інфраструктури ТОВ «Краматорськтеплоенерго», згідно з інформаційною довідкою щодо пошкодженого майна, у період з 2022 по 2024 років, пошкоджено 65 одиниць, орієнтованою вартістю 216416,29тис.грн.

При цьому, господарська діяльність відповідача з постачання теплової енергії споживачам є стабільно збитковою, так відповідно до балансу збитки ТОВ «Краматорськтеплоенерго» станом на 31.12.2022 - 876373000,00 грн, а станом на 31.12.2023 - ,00 грн.

Відповідач долучив до матеріалів справи довідку про фінансовий стан від 27.01.2025 №07/79, відповідно до якої станом на 01.01.2025 дебіторська заборгованість становить 142283,81тис.грн; кредиторська заборгованість становить в розмірі 1508145,40тис.грн.

Довідкою №05/649 від 04.09.2024 ТОВ «Краматорськтеплоенерго» підтверджено, що з дотриманням мораторію на підвищення тарифів на теплову енергію для населення, на виконання Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» №2479 від 29.07.2022, встановлені тарифи, що діяли станом на 24.02.2022.

Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач зазначає, що у підприємства фактично відсутні оборотні кошти, оскільки гроші, які ТОВ «Краматорськтеплоенерго» отримувало від споживачів підлягали перерозподілу без згоди на це підприємства, та направлялися банком на користь газопостачальної та газорозподільчої компаній відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, а залишок грошей, що залишався у підприємства ледве покривав витрати на заробітну плату та податки.

ТОВ «Краматорськтеплоенерго» вказує, що в результаті станом на 01.09.2024 заборгованість ДП «Енергоринок» перед ТОВ «Краматорськтеплоенерго» склала 62778790,00грн, яка на теперішній час є непогашеною. ТОВ «Краматорськтеплоенерго» не має можливості впливати на поліпшення дисципліни розрахунків з боку ДП «Енергоринок», оскільки фактично рівень розрахунків регулюється на державному рівні.

Відповідач наполягає, що необхідно здійснювати підготовку до наступного опалювального періоду 2025/2026 років, що буде не можливим без наявності коштів, оскільки якщо своєчасно не провести всі вказані відповідні заходи, то розпочати опалювальний період 2025/2026 років буде просто не можливо з технічної точки зору, навіть за умови стабілізації фінансового стану підприємства безпосередньо перед самим початком опалювального періоду.

Необхідність забезпечення роботи теплогенеруючого підприємства, основним споживачем якого є населення м. Краматорськ, в умовах воєнного стану є очевидною.

Стягнення одночасно всієї суми боргу може заблокувати фінансову діяльність підприємства, призведе до виникнення заборгованості із заробітної плати працівників, що залишились та підтримують роботу ТЕЦ, неможливості здійснення як підготовчо-профілактичних робот на наступний опалювальний період, так і ремонтів теплотрас, обладнання та інших об`єктів підприємства, у тому числі і робіт з ліквідації наслідків обстрілів, через що забезпечення стабільної роботи станції для проходження опалювального періоду Краматорської міської територіальної громаді у 2025/2026 роках буде неможливим.

Дослідивши заперечення позивача проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, суд вказує, що безумовно військова агресія істотно негативно впливає на всі підприємства, які ведуть господарську діяльність на території України.

Водночас, відстрочення виконання рішення суду у справі не порушить баланс інтересів сторін, оскільки підприємство відповідача з самого початку військової агресії знаходилося на території проведення можливих бойових дій, в той час, як підприємство позивача знаходиться на більш безпечній території, при цьому, позивачем не доведено погіршення його матеріального стану внаслідок неможливості негайного виконання рішення суду відповідачем. Військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони спору, проте відповідач свою заяву про відстрочення обґрунтовував, зокрема, тим, що він тривалий час здійснював та продовжує здійснювати господарську діяльність саме в зоні можливих бойових дій.

Водночас, доказів того, що відстрочення виконання рішення суду призведе до виникнення збитків у позивача, істотної зміни його матеріального стану, у тому числі внаслідок неможливості негайного виконання рішення суду, матеріали справи не містять, що, у своє чергу, не надає підстави вважати, що негайне виконання рішення за встановлених обставин є критичним.

На переконання суду, відстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення.

Суд також враховує, що відповідач просить відстрочити виконання рішення до 01.10.2025 (менше ніж на 4 місяці від дати ухвалення рішення), з максимального строку відстрочення, який складає 12 місяців, що відповідає принципам співмірності і пропорційності та відповідає меті забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши доводи заявника щодо відстрочення виконання судового рішення та надані в їх обґрунтування докази, з`ясувавши правову позицію стягувача, який заперечив щодо задоволення заяви відповідача, враховуючи, що відповідач надав достатні докази та навів переконливі аргументи, які свідчать, що зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності відповідача та необхідності якнайшвидшого відновлення господарської діяльності, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення клопотання відповідача та відстрочення виконання рішення до 01.10.2025.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 847840,00 грн згідно з платіжною інструкцією № від 09.05.2025.

Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, наявність клопотань позивача та відповідача про повернення 50% судового збору сплаченого при поданні позову, суд дійшов висновку про повернення позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, що становить 423920,00 грн, а решта 50% сплаченого судового збору відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 46, 74, 129, 130, 185, 191, 210, 233, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м.Київ, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 255265695,24 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, буд.8-Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, буд.1, ) заборгованість в розмірі 255265695,24 грн, судовий збір у розмірі 423920,00 грн відстрочивши виконання рішення до 01.10.2025.

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, буд.1, ) судовий збір в розмірі 423920,00 грн, сплачений згідно платіжної інструкції № від 09.05.2025.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

В судовому засіданні 23.06.2025 оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення, повне рішення складено та підписано 24.06.2025.

Суддя Г.Є. Курило