ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
17 червня 2025 року м.ТернопільСправа № 921/221/25
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О.
при секретарі судового засідання Дідур А.М.
розглянув у судовому засіданні заяву без номера від 05.06.2025 (вх.№4096) Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д", місто Тернопіль
про ухвалення додаткового рішення
у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д", місто Тернопіль,
до відповідача Приватного підприємства "ХОЛДЕР АГРО", село Васильків Чортківського району Тернопільської області
про стягнення 471 045грн 35 коп.
за участю представників:
позивача: Шкварок Т.Р., адвокат, ордер серії ВО №1102245 від 08.04.2025;
відповідача: не з`явився.
Зміст поданої заяви, позиція заявника.
Товариство з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д", місто Тернопіль звернулося 05.06.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до Господарського суду Тернопільської області із заявою без номера від 05.06.2025 (вх.№4096) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даного спору в розмірі 20 000грн 00коп.
До заяви долучено копії ордеру на надання правничої допомоги серії ВО №1102245 від 08.04.2025 та Акту приймання-передачі наданих послуг від 03.06.2025.
У позовній заяві від 08.04.2025 (вх.№243 від 09.04.2025) позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, з яких: 7065 грн 69коп. - судовий збір, 20 000 грн 00коп. витрат за надання професійної правничої допомоги; до позовної заяви долучено копії договору про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) №01/24 від 04.01.2024 та додаткової угоди до договору від 08.04.2025.
Щодо клопотання відповідача без номера від 11.06.2025 (вх.№4280 від 12.06.2025) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, представник заявника в судовому засіданні не заперечив.
Заперечення відповідача.
11.06.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС відповідачем подано клопотання без номера від 11.06.2025 (вх.№4280 від 12.06.2025) про зменшення витрат на правничу допомогу, за змістом якого підприємство вважає заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката суттєво завищеним порівняно із обсягом, складністю виконаних робіт та часом, витраченим на їх виконання, оскільки у цій справі спір не був складним, а обсяг опрацьованих документів - незначним. Тому додатково, посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства, відповідач просив суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу на 70%.
Процесуальні дії суду по розгляду заяви.
Ухвалою суду від 06 червня 2025 року заяву без номера від 05.06.2025 (вх.№4096) ТОВ "МАГІСТР-Д" прийнято до розгляду у судовому засіданні, котре призначено на 17.06.2025; встановлено відповідачу процесуальний строк для подання заперечень на заяву позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився; про причини неявки не повідомив. Про розгляд заяви був повідомлений належним чином шляхом доставлення електронної копії ухвали від 06.06.2025 до електронного кабінету ПП "ХОЛДЕР АГРО" в підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС, про що свідчить долучена до справи довідка про доставку електронного листа.
Довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення (пункт 41 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21).
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.244 ГПК України).
З урахуванням встановленого факту належного повідомлення відповідача про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, заслухавши пояснення представника заявника, суд вважає за можливе розглянути заяву по суті у даному судовому засіданні.
Обставини справи.
У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д" до Приватного підприємства "ХОЛДЕР АГРО" про стягнення 400 869грн 00коп. боргу, 29 264грн 67коп. інфляційних нарахувань, 40 911грн 68коп. 20% річних.
Розгляд справи, згідно ухвали суду від 14 квітня 2025 року здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
У позовній заяві позивачем вказано орієнтовний розмір судових витрат у зв`язку з розглядом цієї справи господарським судом, а саме: судового збору в розмірі 7 065грн 69коп. та витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Шкварком Т.Р. відповідно до договору №01/24 про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) від 04.01.204 та додаткової угоди від 08.04.2025 у розмірі 20 000грн 00коп.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства "ХОЛДЕР АГРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д" 400 869грн 84коп. боргу, 29 264грн 67коп. інфляційних нарахувань, 40 911грн 68коп. - 20 % річних та 3 532грн 85коп. в повернення судового збору.

Ухвалюючи рішення у цій справі питання про відшкодування витрат, понесених на професійну правову допомогу, судом не вирішувалося.

Заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат позивачем подано 05.06.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС.

Як вказує заявник та це вбачається з долучених до справи доказів, 04.01.2024 між адвокатом Шкварок Тарасом Романовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000281, виданого Радою адвокатів Тернопільської області 29.03.2018 на підставі рішення №118/6 від 29.03.2018 як Виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д" як Замовником, укладено договір №01/24 про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) (далі - договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався надати Замовнику на строковій основі комплекс адвокатських послуг (правничої допомоги) консультаційно-правового характеру у відповідності з умовами цього договору та наступними додатковими письмовими угодами, а Замовник зобов`язався здійснювати оплату таких послуг (п.1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору, до складу комплексу послуг консультаційно-правового характеру включено:

- консультації з правових питань діяльності Замовника (надання усних консультацій, роз`яснень; надання письмових консультацій; надання рекомендацій з питань діяльності Замовника; надання консультацій за телефоном; участь у будь-яких переговорах за участю Замовника, пов`язаних з його діяльністю, в тому числі з іноземними партнерами);

- підготовка та аналіз документів з правових питань діяльності Замовника (підготовка юридичних висновків та правових експертиз; правове обґрунтування проектів діяльності Замовника, включаючи рекомендації стосовно оптимальних шляхів досягнення поставленої мети; надання адвокатської допомоги та представництво інтересів Замовника в судових органах на всіх стадіях судового розгляду справи в органах Державної виконавчої служби та інших органах державної влади та управління; підготовка, підписання та подання заяв, запитів, клопотань, пояснень, претензій. відповідей на претензії, позовних заяв, заперечень на позовні заяви, скарг та інших документів; виконання повноважень представника Замовника під час досудового врегулювання спору, безпосередньо при розгляді справ в суді);

- кодифікація та систематизація чинного законодавства стосовно сфери діяльності Замовника (інформування Замовника про зміни в поточному законодавстві України, якщо ці зміни пов`язані з діяльністю Замовника; інформування Замовника про проекти законодавчих та підзаконних нормативних актів, що стосуються діяльності Замовника; підготовка аналітичних висновків з питань зміни чинного законодавства України);

- надання інших юридичних послуг за погодженням із Замовником.

Відповідно до п.2.1 договору, оплата виконаних робіт і наданих послуг здійснюється на підставі Актів прийому-передачі наданих послуг, які оформляються сторонами по мірі виконання робіт/послуг та є невід`ємними додатками до цього договору.

Вартість наданих послуг сторонами визначена в сумі 500грн за одну годину роботи Виконавця, затрачену на виконання завдання Замовника та може змінюватись за домовленістю сторін, в залежності від складності та характеру робіт, що погоджується сторонами (п.2.2 договору).

Оплата юридичних послуг здійснюється Замовником протягом п`яти банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг (п.2.3 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що у випадку необхідності отримання послуг правового характеру, Замовник повідомляє Виконавця про перелік необхідних робіт, бажаний термін виконання робіт, надає всі необхідні документи та інформацію стосовно виконуваної роботи. Сторони домовляються про те, що звернення Замовника з заявкою про надання юридичних послуг може здійснюватися у будь-якій формі, з якої Виконавцеві буде зрозуміла суть замовлення: шляхом звернення в усній формі, звернення з письмовими запитами, з використанням факсимільного зв`язку, електронної пошти тощо.

Замовник визначає коло осіб, уповноважених звертатися до Виконавця для отримання юридичних послуг, про що додаткового повідомляє Виконавця (п.3.2 договору).

Виконавець визначає осіб, які будуть відповідальними за надання юридичних послуг і до яких уповноважені особи Замовника можуть звертатися з метою отримання юридичних послуг. В будь-якому разі уповноваженою особою Виконавця є особа, яка підписала цей договір (п.3.4 договору).

Відповідно до п.3.8 договору Виконавець повідомлятиме Замовника про всі важливі події у виконанні замовлення (шляхом направлення стислого викладу виконання замовлення, якщо таке виконання носить тривалий характер, направлення копій документів тощо). Виконавець негайно інформуватиме Замовника про виникнення обставин, що перешкоджають виконанню замовлення (п. 3.9 договору).

Договір набрав чинності 04.01.2024 та його строк дії визначено до 31.12.2025.

08.04.2025 сторонами підписано додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої визначено порядок оплати правничої допомоги (адвокатських послуг) при представленні інтересів Замовника щодо підготовки та подання до Господарського суду Тернопільської області позовної заяви про стягнення заборгованості з Приватного підприємства "ХОЛДЕР АГРО" (п.1 додаткової угоди).

Згідно з п.2 додаткової угоди від 08.04.2025, за надання правової допомоги (адвокатських послуг) в суді першої інстанції Замовник сплачує Адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 20 0000грн 00коп.

Розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми, що не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого Адвокатом часу (п.3 додаткової угоди).

Відповідно до п.4 додаткової угоди, вартість наданих Замовнику послуг включає в себе аналіз документів, підготовку, написання та подання до суду позовної заяви, представництво інтересів Замовника в суді першої інстанції.

Пунктом 5 додаткової угоди визначено, що у розмір винагороди не входять витрати на відрядження. В разі наявності таких витрат, сторони погоджують їх суму, про що складають відповідні акти прийому-передачі.

Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після набрання рішенням суду законної сили (п.6 додаткової угоди).

Додаткова угода є невід`ємною частиною договору №01/24 про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) від 04.01.2024.

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить при ухваленні додаткового рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ст.1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать. зокрема витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв, визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п.80 рішення у справі Двойних проти України від 12.10.2006, п.88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 та п.268 рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 02.06.2014, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічні правові висновки викладені у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Також, у правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, окрім іншого, зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000грн 00коп.

Правовідносини між позивачем та адвокатом Шкварком Т.Р. в процесі розгляду справи Господарським судом Тернопільської області підтверджуються договором на надання правничої допомоги (адвокатських послуг) №01/24 від 04.01.2024, додатковою угодою від 08.04.2025 та ордером на надання правничої допомоги серії ВО №1102245 від 08.04.2025.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, між адвокатом Шкварок Т.Р. та ТОВ "МАГІСТР-Д" укладено договір №01/24 від 04.01.2024 про надання правничої допомоги (адвокатських послуг), відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати позивачу у справі комплекс адвокатських послуг (правничої допомоги) консультаційно-правового характеру у відповідності, а підприємство зобов`язалося здійснити оплату таких послуг.

Додатковою угодою від 08.04.2025 до договору №01/24 від 04.01.2024 сторонами узгоджено, що за надання правової допомоги (адвокатських послуг) в суді першої інстанції при представленні інтересів позивача у справі щодо підготовки та подання до Господарського суду Тернопільської області позовної заяви про стягнення боргу з ПП "ХОЛДЕР АГРО", товариство сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 20 000грн 00коп.

Позовну заяву від імені та ТОВ "МАГІСТР-Д" підписано представником позивача - адвокатом Шкварок Т.Р..

Пунктом 6 додаткової угоди від 08.04.2025 погоджено, що оплата адвокату гонорару здійснюється протягом 10 календарних днів після набрання рішення суду законної сили.

Повне рішення складено 06.06.2025, а відтак станом на дату ухвалення додаткового рішення строк, встановлений ст.256 ГПК України, на його апеляційне оскарження, не сплив.

З огляду на це, надані послуги товариством не оплачені, утім зазначена обставина не є підставою для відмови у відшкодуванні судом вартості наданих адвокатом послуг за рахунок відповідача (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 липня 2022 року у справі №686/28627/18, від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 року №329/766/18, від 1 вересня 2021 року у справі №178/1522/18).

Відтак, досліджуючи надані документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що такі докази є достатніми для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі, їх розміру та вирішення питання про їх розподіл між сторонами.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 6.35 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 сформулював висновок про те, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За нормами статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто, у розумінні зазначеної норми процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Такий правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем зазначено, що спір у цій господарській справі був незначної складності, адже стосувався стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу з оплати товару, поставленого відповідачу за двома видатковими накладними; відповідачем здійснено часткову оплату товару, а позивач звернувся до суду про стягнення залишку неоплаченої частини і в цій частині позов відповідачем було визнано; адвокатом позивача підготовлено лише позовну заяву, яку викладено на трьох аркушах; матеріали справи містять незначну кількість документів, а тому їх вивчення не потребувало значного часу. Тому відповідач вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, оскільки не відповідає критерію співмірності з складністю справи та обсягом необхідних та наданих послуг.

Суд погоджується, що обсяг доказів та зміст спірних правовідносин у цій господарській справі для кваліфікованого юриста не є складними, а спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягали дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачали.

Разом з цим, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, зокрема, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, суд повинен враховувати, що: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У даній справі суд, керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 15 та 2 ГПК України досліджує та надає оцінку доданим заявником до заяви документам на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Беручи до уваги складність даного спору в контексті змісту спірних правовідносин та обсягу доказів, які їх стосуються та були предметом судового дослідження та оцінки, обсягу вчинених представником позивача дій, а також керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та критерієм розумності їхнього розміру, надавши оцінку наданим позивачем документам на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд констатує, що у даній справі позовні вимоги ґрунтувалися на умовах договору купівлі-продажу товару, який був неоплаченим відповідачем за двома останніми господарськими операціями, тобто двома видатковими накладними; дані вимоги повністю визнані відповідачем, у відповіді на відзив представник позивача не навів жодних спростувань щодо доводів і клопотань відповідача, судові засідання були не тривалими (20хв. 03.06.2025 та 20хв. 13.05.2025); розрахунок 20% річних проведено за двома накладними, а інфляційні втрати за 5 місяців, що не вимагало багато затрати часу для їх обрахунку, відтак суд дійшов висновку, що заявлені витрати в сумі 20 000грн 00коп. є неспівмірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та пропорційності, а їх стягнення у заявленій сумі становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Отже виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність даної справи, зважаючи на заяву відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, зважаючи на реальні затрати сторони на участь в судових засіданнях і написання заяв по суті справи, суд доходить висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В задоволенні 14000 грн судових витрат на правничу допомогу господарський суд відмовляє.

При цьому, судом враховано висновки, наведені у постанові Касаційного господарського суду від 13.05.2025 у справі № 922/3542/24, які свідчать про можливість доведення неспівмірності фіксованого гонорару без детального погодинного опису, а шляхом посилання на інші об`єктивні критерії справи (складність, ціна позову, обсяг матеріалів тощо).

Висновки господарського суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на те, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2025 не було вирішено питання про розподіл судових витрат в частині понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у даній справі за правилами, передбаченими ст.129 ГПК України, поклавши їх на відповідача у справі в розмірі 6 000грн 00коп.

Керуючись ст.ст.4, 73-79, 123, 124, 126, 129, 221, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву без номера від 05.06.2025 (вх.№4096) Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д", місто Тернопіль про ухвалення додаткового рішення у справі, - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ХОЛДЕР АГРО", село Васильків Чортківського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 37938319) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТР-Д", вулиця Князя Острозького, будинок 47"А", місто Тернопіль, ідентифікаційний код 21141124) 6 000грн 00коп. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку ст.257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дати складення повного тексту судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 18.06.2025.

Суддя Н.О. Андрусик