ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

19.06.2025 м. Дніпро Справа № 908/180/25

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Парусніков Ю.Б. (доповідач), розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Запорізької районної державної лікарні ветеринарної медицини на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2025 у справі № 908/180/25 (суддя Федько О.А.), повний текст рішення складено 19.03.2025

за позовом Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя

до відповідача Запорізької районної державної лікарні ветеринарної медицини, м. Запоріжжя

про стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради до Запорізької районної державної лікарні ветеринарної медицини про стягнення 39 060,50 грн, яка складається з: 36 684,15 грн заборгованості за послуги з водовідведення додаткових обсягів стічних вод, 403,99 грн пені, 331,49 грн 3% річних та 1640,87 грн інфляційних втрат.

Позов Комунального підприємства "Облводоканал" мотивований невиконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані послуги з централізованого водовідведення, у тому числі додаткових стічних вод, що призвело до утворення заборгованості на суму 39 060,50 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.03.2025 позов задоволено частково.

Стягнуто з Запорізької районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради заборгованість в розмірі 36 684,15 грн, пеню в розмірі 378,92 грн, 3% річних у розмірі 331,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 1478,49 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Запорізької районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради судовий збір в розмірі 3 013,44 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Запорізька районна державна лікарня ветеринарної медицини оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить:

- поновити строк на оскарження рішення;

- скасувати оскаржуване рішення у справі;

- постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя-доповідач дійшов висновку щодо необхідності залишити її без руху з огляду на наступне.

1. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги обов`язково додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, визначення його платників, об`єктів оподаткування, ставок, порядку сплати, звільнення від сплати та повернення регулюються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною 1 статті 4 цього Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому подається позов або скарга, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову або у фіксованій сумі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5% ціни позову, але не менше одного і не більше 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду збір сплачується у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, при поданні апеляційної скарги на рішення суду у справі майнового характеру, заявник зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 4542,00 грн (3028,00 грн ? 150%). Однак скаржник не додав до апеляційної скарги доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що є порушенням вимог процесуального законодавства.

2. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги обов`язково додаються докази надсилання її копії іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 259 ГПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, зобов`язана надсилати іншим учасникам справи копії цієї скарги та доданих до неї документів, які відсутні у відповідної сторони з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Частина 7 статті 42 ГПК України передбачає, що надсилання копій документів іншим учасникам справи може здійснюватися в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (ЄСІТС) або її окрему підсистему (модуль) шляхом направлення таких документів до електронного кабінету іншого учасника справи. У разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету або відсутності відомостей про його наявність - документи мають бути надіслані у паперовій формі рекомендованим листом з описом вкладення.

Таким чином, обов`язок підтвердження факту надсилання копій апеляційної скарги та доданих до неї документів іншій стороні покладається безпосередньо на скаржника. Належними доказами такого надсилання є:

1. документи, що підтверджують надсилання скарги через ЄСІТС або її модуль до електронного кабінету іншого учасника справи, або

2. опис вкладення у поштове відправлення разом із доказами надання поштових послуг.

Проте до апеляційної скарги скаржником не додано жодного доказу надіслання її копії позивачу. Відтак інша сторона у справі не була належним чином повідомлена, що порушує її права як учасника господарського процесу та позбавляє можливості ознайомитися зі змістом апеляційної скарги та надати свої пояснення чи заперечення.

Отже, скаржником не виконано вимоги пункту 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України.

3. Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та оцінивши зазначені скаржником причини на предмет їх поважності, суддя-доповідач дійшов висновку, що такі причини є неповажними виходячи з наступного.

В обґрунтування причин поважності пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду від 19.03.2025 у даній справі, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції розглядав справу в паперовій формі, однак не виконав свого обов`язку щодо належного вручення копії рішення не надіслав її рекомендованим листом із повідомленням про вручення, як це передбачено частиною 11 статті 272 ЦПК України. Надсилання судового рішення лише в електронній формі на e-mail не може вважатися належним врученням. За таких умов обчислення строку на апеляційне оскарження не могло розпочатися, оскільки скаржник фактично не був повідомлений про прийняте рішення у встановлений процесуальний спосіб, що підтверджено правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №?454/1883/22.

Суддя-доповідач вважає наведені скаржником доводи в обґрунтування підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження рішення безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 285 Господарського процесуального кодексу України судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає судові рішення виключно через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему (ЄСІТС). У разі відсутності електронного кабінету рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 ГПК України). Днем вручення рішення є дата отримання судом повідомлення про доставлення рішення до електронного кабінету (п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України).

Апеляційний господарський суд встановив, що рішення від 19.03.2025 у справі № 908/180/25 було надіслано відповідачу до електронного кабінету ЄСІТС 19.03.2025 о 18:20, що підтверджується довідкою суду (а. с. 75). Однак апеляційну скаргу подано більш ніж через місяць після закінчення строку, а у клопотанні про поновлення строку поважних причин пропуску не наведено.

Отже суддя-доповідач відхиляє посилання скаржника на висновки у справі №?454/1883/22, оскільки обставини справ відрізняються: у цій справі Запорізька районна державна лікарня ветеринарної медицини мала зареєстрований електронний кабінет у ЄСІТС, тому суд першої інстанції правомірно надіслав рішення через електронну систему 19.03.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, строк на апеляційне оскарження почався з наступного дня після доставки документа до електронного кабінету, а отже, доводи про неналежне вручення є безпідставними.

З урахуванням зазначених та встановлених суддею-доповідачем обставин справи, доводи скаржника щодо неотримання повного тексту судового рішення у паперовій формі не спростовують факт направлення судом рішення в зареєстрований електронний кабінет відповідача та отримання цього рішення останнім в порядку передбаченому ГПК для вручення судових рішень (ст. 242 ГПК України).

Отже, скаржником не надані належні та допустимі докази на підтвердження дійсних істотних перешкод чи труднощів для вчинення процесуальних дій, направлених на своєчасне оскарження судового рішення, відразу ж після його доставки до електронного кабінету 19.03.2025.

За таких обставин, суддя-доповідач доходить висновку, що апелянт звернувся з апеляційною скаргою з пропуском 20-денного строку для оскарження рішення по справі з дня вручення йому (доставки рішення до електронного кабінету) копії повного тексту оскаржуваного рішення, без надання належних та допустимих доказів на підтвердження дійсно істотних перешкод чи труднощів для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Статтею 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку заявнику для усунення вказаних недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись нормативними приписами статей 174, 234, 260 ГПК України, суддя-доповідач, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької районної державної лікарні ветеринарної медицини на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2025 у справі № 908/180/25 - залишити без руху.

Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- надати докази сплати судового збору;

- надати докази направлення копії апеляційної скарги з додатками на адресу позивача по даній справі;

- зазначити інші поважні причини, підтверджені відповідними доказами, в обґрунтування поважності пропуску процесуального строку на оскарження рішення по даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Ю.Б. Парусніков