ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" червня 2025 р. Справа № 924/236/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову у справі

за позовом Красилівської районної спілки споживчих товариств

до Красилівської міської ради

Красилівської житлово-експлуатаційної контори

Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

Васюренка Дениса Олеговича

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю "Міськкоопторг Красилівської райспоживспілки", товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат громадського харчування Красилівської райспоживспілки"

про скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов`язання поновити державну реєстрацію земельних ділянок, визнання права постійного користування на земельні ділянки

встановив: в провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа №924/236/25 за позовом Красилівської районної спілки споживчих товариств до Красилівської міської ради, Красилівської житлово-експлуатаційної контори, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю "Міськкоопторг Красилівської райспоживспілки", товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат громадського харчування Красилівської райспоживспілки" про скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов`язання поновити державну реєстрацію земельних ділянок, визнання права постійного користування на земельні ділянки.

Позивач, враховуючи заяву про зміну предмету позову, просить суд: скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію: земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:1174, площею 0.0336 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши державну реєстрацію права комунальної власності Красилівської міської ради Хмельницької області на вказану земельну ділянку, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 53457120; земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:1175, площею 0.1114 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши державну реєстрацію права комунальної власності Красилівської міської ради Хмельницької області на вказану земельну ділянку, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 53457364 та державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою Красилівської житлово-експлуатаційної контори, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 57302757; земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:1176, площею 0.0422 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши державну реєстрацію права комунальної власності Красилівської міської ради Хмельницької області на вказану земельну ділянку, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 53457869; земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:1283, площею 1.1404 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши державну реєстрацію права комунальної власності Красилівської міської ради Хмельницької області на вказану земельну ділянку, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 59062312; земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:1284, площею 0.0155 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши державну реєстрацію права комунальної власності Красилівської міської ради Хмельницької області на вказану земельну ділянку, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 59065857 та державну реєстрацію права оренди земельної ділянки Васюренко Дениса Олеговича номер запису про право (в державному реєстрі прав) 59294731; земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:1178, площею 0.5907 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61, припинивши державну реєстрацію права комунальної власності Красилівської міської ради Хмельницької області на вказану земельну ділянку, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 53454821; земельної ділянки з кадастровим номером: :01:002:1179, площею 0.1593 га., що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61, припинивши державну реєстрацію права комунальної власності Красилівської міської ради Хмельницької області на вказану земельну ділянку, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 53456072 та державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою Красилівської житлово-експлуатаційної контори, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 57303211; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку площею 1.3431 га., що була розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Ціолковського (на даний час вулиця Максима Кондратюка), 6/1, в межах, координатах та конфігурації земельної ділянки, якій присвоювався кадастровий номер :01:002:1395 до моменту її перенесення в архівний шар Державного земельного кадастру та про земельну ділянку площею 0.7500 га., що була розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61, в межах, координатах та конфігурації земельної ділянки, якій присвоювався кадастровий номер :01:002:0775 до моменту її перенесення в архівний шар Державного земельного кадастру; визнати за Красилівською районною спілкою споживчих товариств право постійного користування земельною ділянкою площею 1.3431 га., що була розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Ціолковського (на даний час вулиця Максима Кондратюка), 6/1, в межах, координатах та конфігурації земельної ділянки, якій присвоювався кадастровий номер :01:002:1395 до моменту її перенесення в архівний шар Державного земельного кадастру та земельною ділянкою площею 0.7500 га., що була розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61, в межах, координатах та конфігурації земельної ділянки, якій присвоювався кадастровий номер :01:002:0775 до моменту її перенесення в архівний шар Державного земельного кадастру.

В обґрунтування позовних вимог, позивач, зокрема, посилаючись на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №924/98/24, вказує про порушення його прав на земельні ділянки в результаті незаконного поділу Красилівською міською радою земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1395 та :01:002:0775, які йому належать на праві постійного користування. Вважає, що поділ земельних ділянок та передання їх у користування іншим суб`єктам унеможливлюють реалізацію належного Красилівській райспоживспілці права постійного користування земельними ділянками відповідно до Державних актів серії II-ХМ №002366 та серії II-ХМ №002367, законність якого підтверджена судовим рішенням у справі № 924/98/24.

Ухвалою суду від 17.03.2025 було задоволено заяву Красилівської районної спілки споживчих товариств (від 14.03.2025) про забезпечення позову у справі № 924/236/25 та заборонено Красилівський міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які правочини з будь-якими фізичними та юридичними особами (в тому числі, але не виключно, відчужувати, передавати в оренду, безоплатне/постійне користування тощо) відносно наступних земельних ділянок: кадастровий номер: :01:002:1174, площею 0,0336 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1175, площею 0,1114 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1176, площею 0,0422 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1177, площею 1,1559 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1178, площею 0,5907 га., цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61; кадастровий номер: :01:002:1179, площею 0,1593 га., цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61;

заборонено Красилівський міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які дії (в тому числі, але не виключно, поділ, об`єднання, тощо) щодо наступних земельних ділянок: кадастровий номер: :01:002:1174, площею 0,0336 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1175, площею 0,1114 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1176, площею 0,0422 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1177, площею 1,1559 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1; кадастровий номер: :01:002:1178, площею 0,5907 га., цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61; кадастровий номер: :01:002:1179, площею 0,1593 га., цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця М. Грушевського, 61.

На адресу суду від позивача надійшла заява про застосування заходів забезпечення позову (від 19.06.2025) в якій заявник, посилаючись на ст.ст. 136, 137 ГПК України, просить суд вжити заходи забезпечення позову: 1) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №924/236/25 заборонити Красилівській міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які правочини з будь-якими фізичними та юридичними особами (в тому числі, але не виключно, відчужувати, передавати в оренду, безоплатне/постійне користування тощо) та заборонити Красилівський міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які дії (в тому числі, але не виключно, поділ, об`єднання, тощо) відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1283 площею 1,1404 га, :01:002:1284 площею 0.0155 га, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, м. Красилів, вул. Максима Кондратюка, 6/1; 2) до набрання законної сили рішенням суду у справі №924/236/25 накласти арешт на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:1174, :01:002:1175, :01:002:1176, :01:002:1178, :01:002:1179, :01:002:1283, :01:002:1284.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає про невиконання Красилівською міською радою ухвали Господарського суду Хмельницької області від 17.03.2025 в частині заборони вчинення дій відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1177, оскільки після застосування заходів забезпечення позову та відкриття провадження у цій справі, позивачеві стало відомо, що вказану земельну ділянку поділено на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:1283 та :01:002:1284, що підтверджується рішенням Красилівської міської ради №20 від 27.02.2025, відомостями з Державного реєстру речових прав та Поземельними книгами. Вважає, що відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1283 та :01:002 нарівні з іншими ділянками, існує необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Водночас, звертає увагу суду на попередню недобросовісну поведінку Красилівської міської ради під час судового розгляду справи №924/98/24, а саме те, що відповідач, маючи інформацію про існування справи, здійснив поділ земельних ділянок та передав їх у постійне користування іншій особі, що унеможливило поновлення права постійного користування позивача за наявності рішення суду, що набрало законної сили.

Також позивач наголошує на тому, що у разі настання стадії виконання рішення, в першу чергу припиненню підлягатимуть саме речові права, а вже після повного їх припинення, скасовуються самі ділянки, отже будь-яка зміна чи трансформація речового права відносно спірних земельних ділянок унеможливить подальше скасування державної реєстрації земельних ділянок, що фактично унеможливить виконання судового рішення у справі.

Окрім того, звертаючи увагу на те, що у судовому засіданні від 13.05.2025, представником Красилівської міської ради було озвучено інформацію про намір Васюренка Д.О. укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки :01:002:1284, вважає, що набуття права власності та державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку значним чином ускладнить об`єктивний розгляд справи, оскільки призведе до зміни фактичних обставин, у зв`язку з чим, крім заборони вчинення дій відносно спірних земельних ділянок, просить суд накласти арешт на земельні ділянки, з метою унеможливлення їх відчуження на користь третіх осіб.

Позивач стверджує, що заявлені заходи забезпечення позову не завдадуть жодної майнової шкоди для розпорядника таких земельних ділянок, та не передбачають заявлення зустрічного забезпечення, а тому відповідають вимогам добросовісності, розумності та справедливості. Вважає, що у разі задоволення позову заявлені заходи забезпечуватимуть можливість повного виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача .

Від Красилівської міської ради надійшли заперечення (від 20.06.2025) на заяву про застосування заходів забезпечення позову, в яких звернуто увагу, що на земельних ділянках, які є предметом спору і заяви про застосування заходів забезпечення позову розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать фізичним та юридичним особам, тому у разі задоволення заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову порушаться права та законні інтереси фізичних та юридичних осіб.

Красилівська міська рада вказує на хибність тверджень позивача про невиконання ухвали Господарського суду Хмельницької області від 17.03.2025 в частині застосування заборони вчинення дій відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1177, оскільки рішення Красилівської міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яким вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 1,1559 га к.н. :01:002:1177 на дві окремі земельні ділянки прийнято 27.02.2025, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №418945244 дата та час реєстрації поділу об`єкта нерухомого майна - 13.03.2025, ухвала про заборону вчиняти будь-які дії з земельними ділянками, які є предметом спору ухвалено 17.03.2025, провадження в даній судовій справі відкрито 25.03.2025, отже рішення ради та дата державної реєстрації поділу були раніше дати накладення заборони та відкриття провадження.

Окрім того, звертає увагу, що посилання позивача на нібито недобросовісну поведінку Красилівської міської ради Хмельницької області під час розгляду справи № 924/98/24 не можуть братися судом до уваги, як підстава для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову в межах судової справи №924/236/25, оскільки недобросовісність міської ради не доведено, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами так, як у межах судової справи №924/98/24 заяв про забезпечення позову Красилівською районною спілкою споживчих товариств не заявлялося на жодній зі стадій розгляду справи, жодні дії міської ради не перешкодили виконанню рішення суду в межах судової справи №924/98/24.

Вважає, що твердження позивача, що під час розгляду судової справи № 924/236/25 ніби є ризики, в разі вчинення яких, заявлений позивачем спосіб захисту втратить свою ефективність, та створить додаткові передумови для повторного звернення до суду є хибним і не обґрунтованим, окрім того в межах даної судової справи вже діють обмеження на розпорядження спірними земельними ділянками.

Зважаючи на вищенаведене, просить суд відмовити в задоволені заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.

У рішенні Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003р. зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у рішенні від 29.06.2009 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях ЄСПЛ , ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту, застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) та є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи не тільки під час виконання рішення суду, а й для можливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суть забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до усталених висновків Верховного Суду при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

В постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У випадку звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року № 910/1040/18).

Суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Тобто, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, зокрема, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Такий правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №910/13985/19, від 25.09.2020 у справі №925/77/20.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Разом з тим, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №914/2072/20).

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору. При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 17.12.2018 у справі №914/970/18 та від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Судом враховується, що предметом позову в даній справі, зокрема, є скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1174, :01:002:1175, :01:002:1176, :01:002:1283, :01:002:1284, :01:002:1178, :01:002:1179 з припиненням речових прав, зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:1395, :01:002:0775 та визнання за Красилівською районною спілкою споживчих товариств права постійного користування земельними ділянками, яким присвоювались кадастрові номера :01:002:1395, :01:002:0775 до моменту їх перенесення в архівний шар Державного земельного кадастру.

Як вбачається із ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо.

У ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За правилами ст. 127 Земельного кодексу України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Отже, Красилівська міська рада Хмельницької області, як розпорядник земельних ділянок, законодавчо не обмежена здійснювати дії з розпорядження відповідними земельними ділянками, у тому числі укладення правочинів щодо відчуження, передачі в оренду вказаних ділянок, а також вчинення інших дій (поділ, об`єднання, тощо).

Судом береться до уваги, що з огляду на спірні правовідносини, предмет спору, ухвалою суду від 17.03.2025 вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Красилівській міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які правочини з будь-якими фізичними та юридичними особами (в тому числі, але не виключно, відчужувати, передавати в оренду, безоплатне/постійне користування тощо) та заборони Красилівський міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які дії (в тому числі, але не виключно, поділ, об`єднання, тощо) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1174, :01:002:1175, :01:002:1176, :01:002:1177, :01:002:1178, :01:002:1179, які було утворено в наслідок поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1395 та :01:002:0775. Однак, як зазначає позивач в ході підготовчого провадження у цій справі, йому стало відомо про поділ відповідно до рішення Красилівської міської ради №20 від 27.02.2025 земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1177 площею 1,1559 га на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:1283 площею 1,1404 га, :01:002:1284 площею 0,0155 га.

Тобто, з врахуванням наведеного, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1283 площею 1,1404 га, :01:002:1284 площею 0,0155 га нарівні із іншими спірними ділянками існує також необхідність у застосуванні заборон на вчинення дій відносно них.

Отже, з огляду на вищезазначене, викладені в позові та заяві про вжиття заходів забезпечення позову (від 19.06.2025) обставини, з урахуванням попередніх дій Красилівською міською радою під час вирішення справи №924/98/24 (щодо поділу земельних ділянок, передачу в постійне користування іншим суб`єктам), суд зазначає, що існує ризик ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, оскільки за відсутності вжитих заходів забезпечення позову до прийняття рішення відповідач матиме можливість розпорядитись спірними земельними ділянками, зокрема, передати в оренду, постійне користування, відчужити її іншому господарюючому суб`єкту, поділити, об`єднати земельні ділянки, що в подальшому, у разі задоволення позову, істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, оскільки позивач не зможе захистити та поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Судом також зауважується, що сам факт наявності зареєстрованого права власності на земельні ділянки вже свідчить про реальну можливість власника (Красилівської міської ради) вільно розпоряджатися цим майном. Відтак існують підстави вважати, що без встановлення обмежень на час розгляду справи фактичний власник земельних ділянок може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд у будь-який час, що зумовить необхідність звернення до суду з іншим позовом, ускладнить ефективний захист або призведе до тривалого непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, захід забезпечення позову має наслідком лише збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а невжиття вказаного заходу забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

Суд враховує, що такий захід забезпечення позову є тимчасовим на період вирішення спору по суті та застосовуються з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які можуть мати відповідні негативні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, що може бути встановлено лише за результатами розгляду спору по суті, а також виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Як вбачається з заяви, заявлені заходи забезпечення позову спрямовані на збереження майна, щодо якого існує спір на час розгляду справи.

Окрім того, з приводу накладення арешту на спірні земельні ділянки, судом враховується, що арешт на земельну ділянку це юридичне обмеження на право власності або право розпорядження земельною ділянкою, що робить неможливим її вільне використання, розпорядження, продаж або передачу в оренду. Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі №643/12369/19 вказав, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Водночас, арешт є крайнім заходом забезпечення позову та може полягати у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника (аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11.03.2024 у справі №904/4790/21 (904/4847/23).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, судом звертається увага, що ухвалою суду від 17.03.2025, яка є чинною, були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які правочини з будь-якими фізичними та юридичними особами (в тому числі, але не виключно, відчужувати, передавати в оренду, безоплатне/постійне користування тощо) та вчиняти будь-які дії (в тому числі, але не виключно, поділ, об`єднання, тощо) стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1174, :01:002:1175, :01:002:1176, :01:002:1177, :01:002:1178, :01:002:1179. Зазначені заходи відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, дають змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду у разі задоволення позову у даній справі, а тому суд не вбачає необхідності застосування такого заходу забезпечення позову як арешт щодо наведених земельних ділянок, як і щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1283 площею 1,1404 га, :01:002:1284 площею 0,0155, з врахуванням вищенаведених обставин.

Окрім того, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами наявність обставин, з якими пов`язується необхідність застосування такого виду забезпечення позову як арешт земельних ділянок, з огляду, зокрема на чинну ухвалу суду від 17.03.2025.

Отже, з урахуванням підстав та предмету позову у даній справі, балансу інтересів сторін, адекватності, співмірності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на спірні земельні ділянки.

Таким чином, з огляду на викладене вище у сукупності, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову (від 19.06.2025) в частині заборони Красилівській міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які правочини з будь-якими фізичними та юридичними особами (в тому числі, але не виключно, відчужувати, передавати в оренду, безоплатне/постійне користування тощо) та заборони Красилівський міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які дії (в тому числі, але не виключно, поділ, об`єднання, тощо) земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:1283, :01:002:1284. В решті задоволення заяви суд відмовляє.

У разі зміни обставин сторони не позбавленні права звернутись із відповідною заявою про скасування заходів про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

заяву Красилівської районної спілки споживчих товариств (від 19.06.2025) про застосування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Красилівський міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які правочини з будь-якими фізичними та юридичними особами (в тому числі, але не виключно, відчужувати, передавати в оренду, безоплатне/постійне користування тощо) відносно наступних земельних ділянок:

кадастровий номер: :01:002:1283, площею 1,1404 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1;

кадастровий номер: :01:002:1284, площею 0,0155 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1.

Заборонити Красилівський міській раді Хмельницької області вчиняти будь-які дії (в тому числі, але не виключно, поділ, об`єднання, тощо) щодо наступних земельних ділянок:

кадастровий номер: :01:002:1283, площею 1,1404 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1;

кадастровий номер: :01:002:1284, площею 0,0155 га., цільове призначення: 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вулиця Максима Кондратюка, 6/1.

В решті заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду, з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Стягувач: Красилівська районна спілка споживчих товариств (вул. Хотовицького, буд. 4, м. Красилів, Хмельницька обл., 31000, код 01773023).

Боржник: Красилівська міська рада Хмельницької області (вул. Незалежності, буд 2, м. Красилів, Хмельницька обл., 31000, код 04060737).

Ухвала набирає законної сили 23.06.2025.

Строк пред`явлення до виконання: 23.06.2028.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку визначні ст. ст. 256, 257 Господарським процесуальним кодексом України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя В.В. Виноградова