ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

23.06.2025 м.Дніпро Справа № 908/2138/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Логвиненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Єпіфанова Ю.О. (в залі суду);

від відповідача: Лозовий О.А. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 (суддя Мірошниченко М.В., повний текст якого підписаний 01.11.2024) у справі № 908/2138/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД" м.Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" Запорізька область, Пологівський район, м. Гуляйполе

про розірвання договору поставки та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

07.08.2024 до Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД" з позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" про розірвання договору поставки № 60687 від 01.02.2022 та стягнення 7793024,08 грн. попередньої оплати.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 607, 652, 693, 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 у справі № 908/2138/24 позов задоволено частково.

За вимогою про розірвання договору поставки від 01.02.2022 №60687 - у позові відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД" суму 7793024,08 грн. грошових коштів та суму 93516,29 грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС", в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- постачальник у встановлені строки на виконання умов договору повідомив покупця про готовність товару до навантаження та при навантаженні товару забезпечити норму навантаження, що в силу приписів ст. 664 ЦК України передбачає передачу товару покупцеві. Проте, покупець в порушення наведених вище норм не прийняв товар, який був готовий до навантаження відповідачем (постачальником), чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором поставки №60687 від 01.02.2022, а прийняття до 22.02.2022 відбувалося без дотримання умов договору. Станом на 23.02.2022 позивач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов`язання, не попередивши про це відповідача. Також станом на 23.02.2022 ніякі істотні обставини, на які посилається ТОВ «ОПТІМУС АГРО ТРЕЙД» в позовній заяві, для нього не змінилися. А судом обставини виконання позивачем зобов`язання у період з 01.02.2022 по дату настання форс-мажору повністю проігноровано, що потягло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення;

- рішення Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 р. по справі № 908/2138/24 є незаконним, оскільки грубо порушує норми ст. ст. 162, 236-238 ГПК України.

Діючий процесуальний закон не містить норми яка б надавала право суду самостійно, замість позивача формулювати підстави чи правові підстави позову. Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву посилаючись на правові позиції Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 та Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 08 червня 2021 року у справі No662/397/15-ц, перекручуючи її трактування фактично самоусунувся від виконання вимог п.5 ч.3 ст. 162 ГПК України, а суд перебравши на себе права позивача самостійно в розділі «суть спору» абз. 2 сформулював правові підстави позову: «позов заявлено на підставі ст. ст. 607, 652, 693, 1212 Цивільного кодексу України».

Також апелянт вважає, що суд усунувся від питання аналізу умов п. п. 4.1 - 4.3 Договору та надання їм правової оцінки. Судом взагалі не розглядалося питання правової позиції відповідача не аналізовано норми права, на які послався відповідач та не наведено мотивів їх відхилення. Таким чином рішення Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 по справі № 908/2138/24 не відповідає вимогам п.1 ч. 3, п. 1-8 ч. 4 ст. 238, ч. 4 та ч. 5 ст. 236 ГПК України, а отже є незаконним;

- Суд в рішенні від 22.10.2024 по справі № 908/2138/24 не наводить мотиви незастосування норм правил ІНКОТЕРМС, які сторони визначили у договорі обов`язковими для застосування, ст. ст. 664, 683 ЦК України, а отже вказане рішення не можна вважати законним та обґрунтованим;

- вважає, що посилання позивача на істотну зміну обставин після укладення договору, а саме: через військову агресію Російської Федерації проти України та ведення на частині території України активних бойових дій, зокрема тієї, на якій розташоване місце поставки товару, визначене в договорі є надуманим та таким що не відповідає дійсним обставинам, які склались у лютому 2022 року. Тобто, Позивач таким чином намагається виправдати невиконання своїх зобов`язань за договором та намагається уникнути відповідальності за це. З 02.02.2022 по 09.02.2022, 23.02.2022 року позивач не поставив автомобілі для завантаження та не повідомив відповідача про істотну зміну обставин після укладення договору. 10.02.2022, 11.02.2022, 14.02.2022, 22.02.2022 автомобілі були надані у недостатній для виконання умов договору кількості;

- звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 у справі №910/9072/17 вказала на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним. Оскільки суд не навів мотивів за яких вважає, що даний висновок Великої палати не підлягає застосуванню, вважаю рішення таким, що прямо порушує норми ст. 236 ГПК України та є необґрунтованим;

- ухвалюючи рішення у справі суд керується ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, та вирішує , що відповідач не звільняється від обов`язку повернути позивачу передоплату оскільки у зв`язку з закінченням строку дії договору позивач не може вимагати передання йому оплаченого товару, а підстави для утримання відповідачем передоплати відпали. Разом з тим, суд автоматично приймає доводи позивача стосовно того, що поставка недопоставленого обсягу товару стала неможливою через істотну зміну обставин після укладення договору, а саме: через військову агресію Російської Федерації проти України та ведення на частині території України активних бойових дій, зокрема тієї, на якій розташоване місце поставки товару, визначене в договорі. Але суд не розглядає обов`язки позивача за договором та не надає їм належної оцінки. Суд не аналізує питання виконання зобов`язання ТОВ "ОПТИМУС АГРО ТРЕЙД" як самостійної юридичної категорії поза межами виконання договору. Крім того, не аналізує питання правової поведінки позивача в часовому проміжку 01.02.2022 - 25.02.2022, тобто, поза періодом форс-мажору та активних бойових дій. Вказане чітко суперечить нормам цивільного законодавства та правовим позиціям наведеним в тексті цієї апеляційної скарги. Звертає також увагу, що аналізована відповідачем судова практика є усталеною і з року у рік підтверджується новою практикою Великої Палати Верховного суду.

Одночасно у змісті апеляційної скарги викладене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, яке мотивовано отриманням відповідачем рішення суду в електронному кабінеті 01.11.2024.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує щодо змісту і вимог апеляційної скарги, оскільки вважає, що Господарський суд Запорізької області ухвалив 22 жовтня 2024 року судове рішення у справі № 908/2138/24 законне та обґрунтоване з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню. Звертає увагу, що поставка недопоставленого обсягу товару не була (не є) можлива через істотну зміну обставин після укладення Договору поставки, а саме через військову агресію Російської Федерації проти України та ведення на частині території України активних бойових дій, зокрема тієї, на якій розташоване місце поставки товару, визначене в Договорі (див. Перелік територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу № 170 від 25 червня 2024 року) публічно доступний за посиланням https://minre.gov.ua/wpcontent/uploads/2024/07/15.perelik-nakaz-170-vid-25-chervnya-2024.pdf).

Водночас Відповідач не надавав і будь-яких пропозицій щодо внесення змін до Договору поставки у зв`язку з істотною зміною обставин.

ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» зверталося до Відповідача з вимогою про повернення грошових коштів у зв`язку з втратою інтересу до виконання Договору поставки, у зв`язку з закінченням строку дії Договору поставки, пропонувало розірвати Договір у зв`язку із істотною зміною. Звернення адресувалися на електронну пошту та з використанням системи електронного документообігу Star.Docs.

Посилаючись на постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, від 08 червня 2021 року у справі No662/397/15-ц, зауважує, що суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, а ніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах. Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Наголошує, що Відповідач тлумачить умови Договору поставки про «форс-мажор» виключно на свою користь - умову Договору поставки щодо відкладення строку виконання зобов`язань на час дії обставин «форс-мажор» вважає такими, що ніяк не обмежують в часі (тижнями, місяцями, роками або подією, яка має неминуче настати) відкладення строку виконання зобов`язань.

При цьому, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили є підставою для звільнення Відповідача саме від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання ним зобов`язання в цілому (ст. 617 Цивільного кодексу України).

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 22.11.2024 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

05.12.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2024 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

10.12.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 06.12.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою суду від 12.12.2024 відхилено, як безпідставне клопотання апелянта про поновлення строку на оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача на рішення суду; судове засідання призначено на 21.04.2025, сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

21.04.2025 розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.06.2025 на 14:45 год.

26.05.2025 до суду від сторін надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі.

В той же час, 12.06.2025 судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А. перебували у відпустці, з огляду на що, слухання справи не відбулось.

Ухвалою від 16.06.2025 визначена нова дата судового засідання - 23.06.2025.

В судовому засіданні 23.06.2025 сторонами у засіданні підтримана заява про затвердження мирової угоди, колегією перевірені повноваження представників, що її підписали, роз`яснено наслідки вчинення цієї процесуальної дії.

В судовому засіданні 23.06.2025 оголошені вступна і резолютивна частина ухвали про затвердження мирової угоди.

Розглянувши заяву про затвердження мирової угоди, колегія суддів вважає необхідним її задовольнити, з огляду на наступне.

Заява про затвердження мирової угоди підписана першим заступником генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» Закерничним Андрієм Васильовичем і виконуючим обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС» Ремигою Світланою Михайлівною та скріплена печатками позивача та відповідача.

Частиною 7 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено право сторін на укладення мирової угоди на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно зі ст. 274 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам ст. ст.191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Частиною 1 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до положень частин 2-5 ст. 192 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Дослідивши зміст мирової угоди, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що подана сторонами мирова угода від 16.05.2025 відповідає вимогам статті 192 ГПК України, умови мирової угоди не суперечать закону, угода укладена в інтересах сторін та не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб; умови поданої на затвердження мирової угоди не є невиконуваними.

Судом перевірено повноваження підписантів мирової угоди у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та не встановлено обставин щодо того, що одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Зокрема, з боку позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» угода підписана першим заступником генерального директора Закерничним Андрієм Васильовичем (згідно з п.8.8 Статуту Товариства), з боку відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС» виконуючим обов`язки директора Ремигою Світланою Михайлівною (рішення учасника Товариства №2 від 30.09.2024, наказ №7 від 01.10.2024, Статут Товариства).

За приписами ст. 193 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

12.06.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, до якого додані платіжні інструкції №55 від 30.05.2025 та №56 від 30.05.2025, на виконання умов мирової угоди (а саме п.2.1.1 та п.6), які залучаються колегією суддів до справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Колегія суддів роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами у справі та закриття провадження у даній справі.

Частиною ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічні положення містяться й у ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат (ч.4 ст.130 ГПК України).

За вимогами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Мировою угодою сторони визначили розподіл витрат: відповідач у повному обсязі компенсує позивачу судові витрати в суді першої інстанції та витрати в розмірі 50% в суді апеляційної інстанції, з урахуванням положень з ч.2 ст.130 ГПК України, покладаються на відповідача.

З урахуванням наведеного, апелянту слід повернути з бюджету 50 відсотків судового збору, що дорівнює сумі 71 590,66 грн, сплаченого ним під час подання апеляційної скарги за платіжними інструкціями № 132 від 19.11.2024, № 144 від 09.12.2024, копії яких міститься у матеріалах справи (а.с.219, 233, т.1).

Керуючись ст. ст.130, 192, 193, 231, 234, 235, 274, 275 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС» про затвердження мирової угоди від 16.05.2025 у справі №908/2138/24 задовольнити.

Затвердити мирову угоду від 16.05.2025, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС», наступного змісту:

МИРОВА УГОДА

м. Дніпро - м. Запоріжжя « 16» травня 2025 року

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС», ідентифіаційний код 34441974, в особі виконуючої обов`язки директора Ремиги Світлани Михайлівни, яка діє на підставі Статуту (далі - "Відповідач"), та

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», ідентифікаційний код 41161689, в особі Першого заступника Генерального директора Закерничного Андрія Васильовича, який діє на підставі Статуту (надалі - "Позивач"),

що є сторонами у справі №908/2138/24, яка перебуває у провадженні Центрального апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 у справі № 908/2138/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" про розірвання договору поставки та стягнення коштів в сумі 7 793 024,08 гривень, домовились про укладання цієї Мирової угоди на таких умовах:

1. Позивач відмовляється від позовної вимоги розірвати Договір поставки №60687 від 01 лютого 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (Ідентифікаційний код 41161689) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС» (Ідентифікаційний код 34441974). Відповідач визнає позовні вимоги щодо повернення грошових коштів попередньої оплати, на яку не був поставлений товар за Договором поставки №60687 від 01 лютого 2022 року, в сумі 7 793 024,08 гривень.

2.1. Відповідач сплачує Позивачу грошові кошти попередньої оплати, на яку не був поставлений товар за Договором поставки №60687 від 01 лютого 2022 року, на загальну суму 7 793 024,08 гривень частинами у такі строки:

2.1.1. не пізніше 31 травня 2025 року включно - 10 % від загальної суми, що складає 779 302,41 грн (сімсот сімдесят дев`ять тисяч триста дві грн. 40 коп.), та додатково суму судових витрат, визначених у пункті 6 цієї Мирової угоди (Зазначений строк застосовується за умови, що на дату проведення оплати Центральним апеляційним господарським судом буде зареєстровано заяву про затвердження Мирової угоди, яку сторони зобов`язуються спільно підписати та подати разом із цією Мировою угодою в межах справи № 908/2138/24);

2.1.2. не пізніше 30 липня 2025 року включно - 40 % від загальної суми, що складає 3 117 209,63 грн (три мільйони сто сімнадцять тисяч двісті дев`ять грн 63 коп);

2.1.3. не пізніше 31 жовтня 2026 року включно - 50 % від загальної суми, що складає 3 896 512,04 грн. (три мільйони вісімсот дев`яносто шість тисяч п`ятсот дванадцять грн 04 коп).

2.2. Відповідач має компенсувати (виплатити) Позивачу інфляційні витрати на суму заборгованості за період з 01 червня 2025 року до моменту фактичного отримання грошових коштів частинами у строк не пізніше 7 (семи) днів з моменту отримання рахунку Позивача (після виплати кожного траншу наступного дня Позивач здійснює розрахунок інфляційних втрат за відповідний час і направляє Відповідачу рахунок з таким розрахунком). Сума першого платежу, сплачена у розмірі та у строк, визначений у пп. 2.1.1 п.2 цієї Мирової угоди, не включатиметься до суми заборгованості при розрахунку інфляційних втрат.

У разі, якщо період між виплатою Відповідачем частин грошового зобов`язання у розмірі, обумовленому пп. 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3, становить менше двох календарних місяців, інфляційні витрати Позивачем не нараховуються.

3. Грошове зобов`язання згідно підпункту 2.1.3. пункту 2.1. цієї Мирової угоди (повернути Позивачу отримані грошові кошти в сумі 50 % зобов`язання до 31 жовтня 2026 року) Відповідач вправі припинити (а Позивач зобов`язаний прийняти таке виконання) шляхом передання (відступлення) Позивачу права вимоги на відшкодування збитків (права на отримання компенсації збитків), завданих агресією Російської Федерації проти України.

Відповідач вправі припинити зобов`язання у такий спосіб, а Позивач зобов`язаний прийняти таке виконання за умови, що вимоги Відповідача про відшкодування збитків включені до Реєстру збитків, завданих агресією Російської Федерації проти України, який створено згідно з Резолюцією Ради Європи CM/Res (2023)3 від 12 травня 2023 року, та виключно в межах суми збитків визнаної Компенсаційною комісією Реєстру. Для перерахунку суми збитків Відповідача, завданих агресією Російської Федерації проти України, у національну валюту з метою передання (відступлення) Позивачу Сторони застосовують офіційний курс гривні до долара США станом на 31 грудня 2021 року, який становив 27,28 гривень/ долар США. Джерелом інформації про прийом заяв є офіційний сайт Реєстру збитків, завданих агресією Російської Федерації проти України (https://rd4u.сое.int/uk/home).

В разі, якщо станом на 01 січня 2026 року Реєстр збитків, завданих агресією Російської Федерації проти України, не розпочне прийом через веб-портал ДІЯ заяв від суб`єктів подання - юридичних осіб (підприємств, установ, організацій) незалежно від форми власності, крім тих, які належать до категорії В (категорія С) щодо збитків, які належать до підкатегорії С3.1 «Пошкодження, знищення або втрата активів» та до підкатегорії С3.2 «Втрата контролю над майном на тимчасово окупованих територіях» (в розумінні Правил подання, обробки та внесення Заяв до Реєстру збитків для України, RD4U-Board(2024)07-Rev1-UA оприлюднених на офіційному сайті Реєстру збитків, завданих агресією Російської Федерації проти України https://rd4u.coe.int/uk/documents) Відповідач вправі припинити зобов`язання у спосіб, визначений абзацем першим цього пункту Мирової угоди, за умови, що (1) вимоги Відповідача про відшкодування збитків задоволені рішенням компетентного національного суду України, (2) таке судове рішення набрало законної сили і (3) Відповідач і позивач підписали договір про уступку прав вимоги за зазначеним рішенням компетентного національного суду.

У випадку припинення Відповідачем зобов`язання повернути Позивачу отримані грошові кошти в сумі 50 % зобов`язання до 31 жовтня 2026 року шляхом передання (відступлення) Позивачу права вимоги на відшкодування збитків (права на отримання компенсації збитків), завданих агресією Російської Федерації проти України, інфляційні витрати, передбачені пунктом 2.2. цієї Угоди, за період між поверненням 40% зобов`язання та відступленням права вимоги в порядку, визначеному цим пунктом, Позивачем не нараховуються.

4. Сторони надсилають одна одній документи (скановані копії у форматі PDF) на адресу електронної пошти, вказану в розділі «Реквізити сторін» цієї Мирової угоди.

5. Позивач не заявлятиме позовних вимог до Відповідача з підстав невиконання пункту 7.5. Договору поставки №60687 від 01 лютого 2022 року, а також будь-яких інших позовних вимог до Відповідача з підстав пов`язаних з невиконанням та/або розірванням Договору поставки №№60687 від 01 лютого 2022 року.

Сторони не мають одна до одної претензій у зв`язку з невиконанням та/або неналежним виконанням зобов`язань до Договором поставки №60687 від 01 лютого 2022 року, крім зобов`язань сторін за цією Мировою угодою.

6. Судові витрати Позивача у загальному розмірі 145 938,69 грн (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот тридцять вісім грн 69 коп.) (сума судового збору, сплаченого Позивачем при поданні позову, та витрати на правничу допомогу) покладаються на Відповідача. Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу вказану суму судових витрат у строк, визначений для першого платежу у підпункті 2.1.1. пункту 2. цієї Мирової угоди. Судові витрати Відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 у справі № 908/2138/24 (50% з урахуванням положень частини другої статті 130 Господарського процесуального кодексу України) покладаються на Відповідача.

7. У разі порушення Відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, визначених цією Мировою угодою, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу інфляційні втрати і пеню (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у відповідний період), нараховані на суми, які не сплачено у вказаний строк, від моменту підписання цієї Мирової угоди до моменту фактичного погашення.

8. У разі порушення Відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, визначених цією Мировою угодою, Позивач направляє цю Мирову угоду до примусового виконання.

9. Ця Мирова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язань, передбачених цією Мировою угодою.

Позивач: Відповідач:

Товариство з обмеженою Товариство з обмеженою відповідальністю

Відповідальністю «ОПТІМУСАГРО «ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС»

ТРЕЙД»

Ідентифікаційний код 41161689 Ідентифікаційний код 34441974

49033, м.Дніпро, проспект Богдана 70200, Запорізька обл., Пологівський р-н,

Хмельницького, будинок 122, корпус Е-5, місто Гуляйполе, вул. Шкільна, будинок42

кімната 11

E-mail: E-mail:

IBAN НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2

АБ «Південний», м. Одеса АТ "Райффайзен Банк"

МФО 328209 МФО 300335

Перший заступник Виконуюча обов`язки директора

Генерального директор

__(підпис, печатка) ЗАКЕРНИЧНИЙ Андрій (підпис, печатка) __РЕМИГА Світлана

Визнати нечинним рішення Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 у справі №908/2138/24.

Закрити провадження у справі № 908/2138/24.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" (ідентифікаційний код юридичної особи 34441974; адреса місцезнаходження: 70200, Запорізька область, Пологівський район, м. Гуляйполе, вул. Шкільна, буд.42) із Державного бюджету України 50% сплаченого судового збору, який складає 71 590,66 (сімдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто гривень 66 копійок) за подання до Центрального апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.10.2024 у справі №908/2138/24, сплаченого згідно платіжних інструкцій № 132 від 19.11.2024, № 144 від 09.12.2024, копії яких міститься у матеріалах справи (а.с.219, 233, т.1).

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення (23.06.2025) та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, у строки визначені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала є виконавчим документом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до виконання у строк до 23.06.2028.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД" (ідентифікаційний код 41161689, адреса місцезнаходження: 49033, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 122, корпус Е-5, кімната 11)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-АГРО-ПЛЮС" (ідентифікаційний код 34441974; адреса місцезнаходження: 70200, Запорізька область, Пологівський район, м. Гуляйполе, вул. Шкільна, буд.42)

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 25.06.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков