ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. м. Київ Справа № 911/107/25

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Тимошенка Д.Ю., розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом

Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»(01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3, код: 24584661)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 8В, код: 42094646)

про стягнення 27829223,55 гривень,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Слівінська Надія Іванівна;

від відповідача: Андрієвська Олена Владиславівна;

Представником Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі по тексту позивач/АТ «НАЕК «Енергоатом») через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області 27.12.2024 сформовано позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі по тексту ТОВ «КОЕК»/відповідач) 27829223,55 гривень, з яких: 6879227,51 гривень 3% річних, 20949996,04 гривень інфляційні втрати.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач покладені на нього умовами договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг від 24.11.2021 № 65-150-SD-21-00-422 зобов`язання виконав з порушенням строків встановлених договором та укладених в межах цього договору додаткових угод, тому позивач, за порушення відповідачем зобов`язань за договором, у відповідності до умов договору та приписів чинного законодавства нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2025позовну заяву АТ «Енергоатом» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/107/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.02.2025.

Представником відповідача в підсистемі «Електронний суд» 10.02.2025 до суду сформовано відзив на позов, за змістом якого відповідач заперечив пред`явленні позовні вимоги та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представником позивача в підсистемі «Електронний суд» 14.02.2025 сформовано відповідь на відзив, згідно якої представник позивача заперечує проти доводів відповідача наведених у відзиві, а 19.02.2025 представником відповідача сформовано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 19.02.2025, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 19.03.2025, яке остаточно призначено 21.05.2025.

В судовому засіданні 21.05.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдінг» (продавець) та ТОВ «КОЕК» (постачальник універсальних послуг/ПУП) 24.09.2021 укладено договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00422 (далі договір), за умовами розділу 2 якого продавець зобов`язаний продати, а ПУП зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт ВАSE_М) для постачання побутовим споживачам ПУП. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України). Обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору ПУП електричної енергії.

Згідно п. 3.1. договору періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год. першого календарного дня по 24:00 год. останнього календарного дня такого періоду (далі період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону.

Обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором, у періоді постачання дорівнює обсягу мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами ПУП за годину в місяці, аналогічному до розрахункового місяця, у попередньому році, зазначається в аукціонному свідоцтві та у додатковій угоді для періоду постачання (пункт 3.3).

Згідно з пунктами 4.1-4.3 договору купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною індекс РДН ВАSE в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» («бази») за період М-3, де М - Розрахунковий місяць, яка зазначається в аукціонному свідоцтві та додатковій угоді для періоду постачання.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється з урахуванням акцизного податку та нарахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну за 1 (один) МВт/год, та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання.

Оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов додаткової угоди для періоду постачання.

У спірному періоді листопад 2023 року-червень 2024 року купівля-продаж електричної енергії за договором здійснювалась відповідно до додаткових угод для періодів постачання № 28-36 (далі додаткові угоди).

Згідно з пунктом 6 додаткових угод для спірного періоду постачання оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. Для кожного розрахункового місяця ПУП здійснює оплату за куплену електричну енергію наступним чином:

- за 2 банківські дні до розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 4-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 10-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 16-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 22-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці.

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

Відповідно до пункту 1.3. договору для цілей цього договору сторони під терміном розрахунковий місяць розуміють календарний місяць (з першого по останнє число включно), за який сторонами визначається обсяг і вартість електричної енергії та здійснюються розрахунки між ПУП та продавцем.

Так, позивач на підставі укладеного договору здійснив продаж електричної енергії на користь відповідача на загальну суму ,91 гривень, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії від 30.11.2023 № 1325, від 31.12.2023 № 1518, від 31.01.2024 № 11, від 29.02.2024 № 118, від 31.03.2024 № 208, від 30.04.2024 № 334, від 31.05.2024 № 447, від 30.06.2024 № 534.

Звертаючись до суду позивач стверджує, що ним як продавцем виконано свої зобов`язання за договором належним чином та здійснено продаж електричної енергії у спірний період у строки та в обсягах, визначених відповідними додатковими угодами для періоду постачання, проте відповідач покладені на нього умовами договору та додатковими угодами зобов`язання виконав з порушенням строків встановлених договором.

Відтак, неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг з передачі електричної енергії, стало підставою для звернення позивача із розглядуваним позовом до суду та, відповідно, застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору, за порушення зобов`язань за договором.

З огляду на що позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 6879227,51 гривень 3% річних та 20949996,04 гривень інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з листопада 2023 року по червень 2024 року.

Заперечуючи проти пред`явлених вимог відповідач у відзиві посилається на те, що:

- положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 05.06.2019 № 483 (надалі Положення про ПСО) передбачений обов`язок укладання та виконання договорів між кількома суб`єктами, учасниками ринку електричної енергії, серед яких: АТ «НАЕК «Енергоатом», ДП «Гарантований покупець», ТОВ «Київська обласна ЕК». Всі зазначені суб`єкти мають права та обов`язки, передбачені укладеними договорами та Положенням про ПСО, в тому числі, щодо взаємних розрахунків між собою;

- зобов`язання учасника ринку щодо здійснення оплати за договорами, укладеними на виконання Положення про ПСО, а саме договору надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг від 15.09.2021 № 2301/02/21, укладеного між ТОВ «КОЕК» та ДП «Гарантований покупець»; договору про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем від 15.09.2021 № 2293/01/21/77-150-08-21-00393, укладеного між ДП «Гарантований покупець» та АТ «НАЕК «Енергоатом»; договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг від 24.09.2021 № 65-150-SD-21-00422, укладеного між позивачем та відповідачем, виконуються в межах отриманих коштів по ланцюгу. Тобто, першими на початку переходу до фінансового механізму ПСО в ланцюзі є виробники електричної енергії, на яких покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів, а останньою ланкою є постачальники універсальних послуг, які здійснюють реалізацію загальносуспільних обов`язків покладених на виробників в межах авансованих їм коштів через гарантованого покупця;

- відповідач, як постачальник універсальної послуги на території Київської області, у своїй діяльності та при отриманні коштів від ДП «Гарантований покупець» керується не тільки Положенням про ПСО, наказами Міністерства енергетики України, але і Положенням про експортне ПСО, відповідно до якого частина коштів отриманих за договором надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг від 15.09.2021 № 2301/02/21 від ДП «Гарантований покупець» має спрямовуватись не позивачу, а іншим учасникам ринку на виконання Положення про експортне ПСО;

- саме позивачем у спірному періоді було порушено Положення про ПСО щодо оплати послуг забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем, що мало наслідком загальносуспільних інтересів. Відповідач вважає, що в діях позивача, які полягали в неналежному та несвоєчасному виконанні останнім Положення про ПСО, п. 2.8. договору про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем № 2293/01/21/77-150-08-21- 00393 від 15.09.2021 (примірний договір додаток 4 до Положення про ПСО), п. 1.2. Договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00422 від 24.09.2021. є підстави для застосування ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України, ч. 1 ст. 221 ГК України, а саме визнання його кредитором який прострочив виконання зобов`язання через невчинення ним дій передбачених нормативно-правовим актами, які регулюють діяльність ринку електричної енергії з забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів Положення про ПСО;

- для відповідача настали форс-мажорні обставини за укладеним договором, що підтверджується сертифікатом № 3200-22-0297 Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати (від 27.06.2022 № 67/03.23). Зважаючи настання для відповідача форс-мажорних обставин, останній просить суд у випадку задоволення позову зменшити суму нарахованих інфляційних втрат та 3 % річних на 90 %;

- позивачем не надано доказів завдання йому збитків або понесення додаткових витрат у зв`язку з неоплатою відповідачем інфляційних втрат та 3% річних, тому у разі прийняття судом рішення на користь позивача, розстрочення оплати відповідно не вплине негативно на діяльність позивача, відтак відповідач просить суд розстрочити виконання рішення на 1 рік рівними платежами.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

За змістом Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії (пункт 68 частини першої статті 1).

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання виникають на підставі господарських договорів (частина перша статті 179 Господарського кодексу України). При укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору, з-поміж іншого, на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст (частина четверта статті 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Виходячи зі змісту ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України)..

Частиною 1 ст. 692 цього ж Кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема, актами купівлі-продажу електричної енергії, що позивач на виконання умов укладеного договору поставив відповідачу електричну енергію протягом листопада 2023 року-червня 2024 року.

Однак, відповідач вартість електричної енергії сплачував несвоєчасно та не у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи інформаційною довідкою АТ «Ощадбанк» від 02.12.2024 № 77/4-11/1475/10/2024 за період з 26.10.2023 по 19.11.2024, випискою по рахунку позивача в АТ «Укрексімбанк» за період з 26.10.2023 по 19.11.2024.

Вказані обставини відповідачем в перебігу розгляду справи не заперечувались.

Таким чином відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманої електричної енергії за зобов`язаннями листопада 2023 року-червня 2024 року за договором не виконав, чим порушив визначені договором умови договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду наведеної у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Згідно наданого позивачем розрахунку, останнім здійснено нарахування 3% річних у сумі 6879227,51 гривень за загальний період з 23.11.2023 по 27.06.2024 та інфляційних втрат у сумі 20949996,04 гривень, а саме:

- за прострочення оплати V етапу за листопад 2023 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 22.11.2023, за період з 23.11.2023 по 26.12.2023 позивач нарахував 3% річних у сумі 254857,81 гривень, а інфляційних втрат у сумі 638393,83 гривень;

- за прострочення оплати V етапу за грудень 2023 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 22.12.2023, позивач нарахував 3% річних у сумі 42879,87 гривень за період з 23.12.2023 по 27.12.2023;

- за прострочення оплати ІІІ етапу за січень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 10.01.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 65205,99 гривень за період з 11.01.2024 по 17.01.2024;

- за прострочення оплати ІV етапу за січень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 16.01.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 93151,42 гривень за період з 17.01.2024 по 21.01.2024, у сумі 37260,57 гривень за період з 23.01.2024 по 25.01.2024, у сумі 23287,85 гривень за період з 26.01.2024 по 30.01.2024;

- за прострочення оплати V етапу за січень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 22.01.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 149042,27 гривень за період з 23.01.2024 по 30.01.2024, у сумі 169069,82 гривень за період з 31.01.2024 по 14.02.2024;

- за прострочення оплати V етапу за лютий 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 22.02.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 84866,54 гривень за період з 23.02.2024 по 28.02.2024;

- за прострочення оплати І етапу за березень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 27.02.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 12534,95 гривень за період з 28.02.2024 по 28.02.2024;

- за прострочення оплати ІІ етапу за березень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 04.03.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 25069,89 гривень за період з 05.03.2024 по 06.03.2024, у сумі 131616,94 гривень за період з 07.03.2024 по 20.03.2024, у сумі 31337,17 гривень за період з 21.03.2024 по 25.03.2024, у сумі 9401,21 гривень за період з 26.03.2024 по 28.03.2024, а за період з 07.03.2024 по 20.03.2024 позивач нарахував інфляційних втрат у сумі 573473,83 гривень;

- за прострочення оплати ІІІ етапу за березень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 11.03.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 213094,10 гривень за період з 12.03.2024 по 28.03.2024, у сумі 338443,57 гривень за період з 29.03.2024 по 24.04.2024, а за період з 12.03.2024 по 28.03.2024 позивач нарахував інфляційних втрат у сумі 764631,77 гривень та за період з 29.03.2024 по 24.04.2024 у сумі 305852,72 гривень;

- за прострочення оплати ІV етапу за березень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 18.03.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 463793,04 гривень за період з 19.03.2024 по 24.04.2024, у сумі 9796,29 гривень за період з 25.04.2024 по 25.04.2024, а за період з 19.03.2024 по 24.04.2024 позивач нарахував інфляційних втрат у сумі 305852,71 гривень;

- за прострочення оплати V етапу за березень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 22.03.2024, за період з 22.03.2024 по 25.04.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 426188,20 гривень та інфляційні втрати у сумі 305852,71 гривень;

- за прострочення оплати І етапу за квітень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 29.03.2024, за період з 30.03.2024 по 22.05.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 605510,74 гривень та інфляційні втрати у сумі 1096046,20 гривень;

- за прострочення оплати ІІ етапу за квітень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 04.04.2024, за період з 05.04.2024 по 22.05.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 538231,77 гривень та інфляційні втрати у сумі 1096046,20 гривень;

- за прострочення оплати ІІІ етапу за квітень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 10.04.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 470952,80 гривень за період з 11.04.2024 по 22.05.2024, 6956,32 гривень за період з 23.05.2024 по 23.05.2024, а за період з 11.04.2024 по 22.05.2024 нараховано інфляційні втрати у сумі 1096046,20 гривень;

- за прострочення оплати ІV етапу за квітень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 16.04.2024, за період з 17.04.2024 по 23.05.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 414886,99 гривень та інфляційні втрати у сумі 820803,44 гривень;

- за прострочення оплати V етапу за квітень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 22.04.2024, за період з 23.04.2024 по 23.05.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 347608,02 гривень та інфляційні втрати у сумі 820803,44 гривень;

- за прострочення оплати І етапу за травень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 29.04.2024, за період з 30.04.2024 по 20.06.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 435743,39 гривень та інфляційні втрати у сумі 2875993,50 гривень;

- за прострочення оплати ІІ етапу за травень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 06.05.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 377085,62 гривень за період з 07.05.2024 по 20.06.2024, у сумі 959,02 гривень за період з 21.06.2024 по 23.06.2024, а за період з 07.05.2024 по 20.06.2024 нараховано інфляційні втрати у сумі 2875993,50 гривень;

- за прострочення оплати ІІІ етапу за травень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 10.05.2024, за період з 11.05.2024 по 23.06.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 368705,94 гривень та інфляційні втрати у сумі 2875993,50 гривень;

- за прострочення оплати ІV етапу за травень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 16.05.2024, за період з 17.05.2024 по 23.06.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 318427,86 гривень та інфляційні втрати у сумі 2249106,25 гривень;

- за прострочення оплати V етапу за травень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 22.05.2024, за період з 23.05.2024 по 23.06.2024 позивач нарахував 3% річних у сумі 268149,78 гривень та інфляційні втрати у сумі 2249106,25 гривень;

- за прострочення оплати І етапу за червень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 29.05.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 79738,85 гривень за період з 30.05.2024 по 09.06.2024;

- за прострочення оплати ІІ етапу за червень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 04.06.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 36244,93 гривень за період з 05.06.2024 по 09.06.2024, у сумі 10873,48 гривень за період з 10.06.2024 по 11.06.2024;

- за прострочення оплати ІІІ етапу за червень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 10.06.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 7248,99 гривень за період з 11.06.2024 по 11.06.2024, у сумі 7248,99 гривень за період з 12.06.2024 по 13.06.2024;

- за прострочення оплати V етапу за червень 2024 року, оплата якого відповідачем мала бути здійснена 24.06.2024, позивач нарахував 3% річних у сумі 3756,32 гривень за період з 25.06.2024 по 27.06.2024.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останній здійснено арифметично вірно, у відповідності до умов договору, обставин справи та вимог закону, а також висновкам Верховного Суду викладених у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, тож вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 6879227,51 гривень та інфляційних втрат у сумі 20949996,04 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі.

Відповідач заперечив здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат вказуючи, зокрема, на те, що: за листопад-грудень 2023 року та лютий 2024 року позивачем здійснено відповідні нарахування лише по одному з п`яти етапів, при цьому виконання зобов`язання відповідачем було здійснено до завершення граничного строку оплати; враховуючи укладення сторонами 18.01.2024 додаткової угоди, то прострочення виконання відповідачем зобов`язання настало 19.01.2024, тому позивачем безпідставно нараховано 3% річних за січень 2024 року; 20.03.2024 укладено додаткову угоду № 34 до договору щодо зобов`язань за квітень 2024 року, а 22.05.2024 позивач скерував на адресу відповідача лист щодо зміни реквізитів для оплати за додатковою угодою № 34, відтак строк прострочення виконання зобов`язань за квітень 2024 року починається з 23.05.2024 (на наступний день після отримання відповідачем листа зі зміненими реквізитами для виконання додаткової угоди № 34 щодо оплати зобов`язань за квітень 2024 року); 27.05.2024 укладено додаткову угоду № 36 до договору щодо зобов`язань за червень 2024 року, а 12.06.2024 позивач скерував на адресу відповідача лист щодо зміни реквізитів для оплати за додатковою угодою № 36, відтак строк прострочення виконання зобов`язань за червень 2024 року починається з 13.06.2024 (на наступний день після отримання відповідачем листа зі зміненими реквізитами для виконання додаткової угоди № 36 щодо оплати зобов`язань за червень 2024 року); позивачем нараховано інфляційні втрати за березень 2024 року на суму 573473,83 грн за період, що становить менше 15 календарних днів, що суперечить правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Суд, надавши належну юридичну оцінку доводам та запереченням відповідача, відхиляє їх з огляду на те, що з наявного у матеріалах справи розрахунку інфляційних втрат вбачається, що вони нараховані на заборгованості, які існували понад 15 днів (на заборгованості, які існували декілька днів - менше 15, інфляційні не нараховувались). Часткове погашення заборгованості у періоди, в яких відбулось прострочення виконання зобов`язання з оплати, не скасовує існування такої заборгованості та не забороняє здійснювати нарахування інфляційних втрат на решту заборгованості до моменту її повного погашення, що узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

До того ж, повідомлення позивачем відповідача щодо зміни банківських реквізитів не змінює встановлених договором порядку і строків виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати електричної енергії.

Окрім іншого недоречними є посилання відповідача на те, що своєчасність ним оплати за електричну енергію залежить від виконання іншими учасниками ринку електричної енергії своїх зобов`язань за договором надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг від 15.09.2021 № 2301/02/21, укладеного між ТОВ «КОЕК» та ДП «Гарантований покупець»; договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем від 15.09.2021 № 2293/01/21/77-150-08-21-00393, укладеного між ДП «Гарантований покупець» та АТ «НАЕК «Енергоатом»; договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг від 24.09.2021 № 65-150-SD-21-00422, укладеного між позивачем та відповідачем, адже умови вказаних договорів не містять вказівки на те, що при виконанні договірних зобов`язань сторони використовують лише ті кошти, які надійшли від попереднього їх платника у ланцюгу взаємних розрахунків.

Стосовно тверджень відповідача про те, що для відповідача настали форс-мажорні обставини за укладеним договором.

Так, пунктом 9.2. договору у випадку виникнення форс-мажорних обставин, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань, сторони звільняються від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин.

Єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за цим договором є сертифікат Торгово-промислової палати України (пункт 9.3. договору).

На підтвердження настання форс-мажорних обставин саме за договором № 65-150-SD-21-00422 відповідач надав сертифікат № 3200-22-0297 Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати від 27.06.2022 № 67/03.23. Відповідно до вказаного сертифікату Київська обласна (регіональна) торгово-промислова палата засвідчила ТОВ «КОЕК» форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану, евакуація працівників під час воєнного стану, призупинення діяльності на тимчасово окупованих територіях, протиправні дії третіх осіб, які унеможливили його виконання в зазначений термін. У вказаному сертифікаті вказано період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання 24 лютого 2022 року, дата закінчення: тривають на 24 червня 2022 року.

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Дослідивши наданий відповідачем, суд зазначає, що він не містить об`єктивних та реальних причин неможливості виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, не доводить причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Вказаний сертифікат не містить доказів наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за укладеним з позивачем договором щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати електричної енергії у спірному періоді листопад 2023 року-червень 2024 року, тому наданий відповідачем сертифікат не є підставою для зменшення нарахованих сум інфляційних втрат та 3% річних на 90 %.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Таким чином, до повноважень суду належить зменшення виключно розміру штрафних санкцій, до яких ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України 3% річних та інфляційні втрати не відносить.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік рівними платежами, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3). Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4). Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5).

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Питання про надання розстрочки виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. При цьому, при вирішенні питання щодо доцільності надання розстрочки виконання судового рішення судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази, які підтверджують наявність підстав для розстрочення чи відстрочення виконання рішення, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, господарський суд має право розстрочити виконання рішення.

Надавши належну оцінку доводам відповідача щодо наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду та доказам наданим на підтвердження зазначених підстав, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності виключних обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість чи ускладнення виконання рішення суду, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з ТОВ «КОЕК» на користь АТ «НАЕК «Енергоатом» 6879227,51 гривень 3% річних та 20949996,04 гривень інфляційних втрат.

При цьому, суд зауважує, що решта доводів та міркувань учасників справи, викладених у заявах по суті справи, були ретельно досліджені судом та відхилені як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 8В, код: 42094646) на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3, код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом Трейдинг» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код: 42041,51 гривень 3% річних, 20949996,04 гривень інфляційних втрат та 333950,68 гривень судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.06.2025.

Суддя Р.М. Колесник