ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" червня 2025 р. Cправа №902/247/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С.,

при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л.,

за участю представників:

позивача - адвоката Сімчука І.А.;

відповідача - адвоката Кучер М.М.,

треті особи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер", м.Вінниця

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", м.Київ, та фізична особа ОСОБА_1 , с.Озерянка Житомирського району Житомирської області,

про стягнення 124889,16 грн шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер" 124889,16 грн шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.05.2023 по вині фізичної особи ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки "Scania", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 18.03.2024 відкрито провадження у справі №902/247/24, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

За наслідками розгляду справи, 25.06.2024, постановлена ухвала про призначення судової товарознавчої експертизи, проведення якої вирішено доручити експертам Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. М.С.Бокаріуса"; провадження в справі №902/247/24 зупинено на час проведення в ній судової експертизи.

Водночас листом №5943 від 07.08.2024 (вх. канц. суду №01-23/8061/24 від 12.08.2024) Національний науковий центр "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" ухвалу суду від 25.06.2024 разом з матеріалами господарської справи повернув без виконання з посиланням на відсутність в установі експертів в галузі ремонту та виготовлення електропоїздів ЕР9є.

24.09.2024 судом прийнята ухвала, якою проведення судової експертизи в справі №902/247/24 доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Проте, листом №1127/02/2895/13/вих.-24 від 10.10.2024 (вх. канц. суду №01-34/10169/24 від 16.10.2024) Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз ухвалу суду від 24.09.2024 разом з матеріалами справи №902/247/24 також повернув без виконання з посиланням на відсутність в установі експертів "в галузі ремонту та виготовлення електропоїздів ЕР9с".

Ухвалою суду від 19.11.2024 провадження у справі №902/247/24 поновлено та призначено підготовче судове засідання на 05.12.2024.

З урахуванням позицій сторін, які в судовому засіданні зазначили, що всі питання в підготовчому провадженні вирішені, заяви розглянуті, 05.12.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.01.2025.

09.01.2025 судом прийнята ухвала про відкладення розгляду справи до 12.02.2025 у зв`язку з першою неявкою представника позивача в судове засідання з розгляду справи по суті з поважних причин.

За клопотанням представника позивача, 12.02.2025, в судовому засіданні постановлена ухвала про оголошення перерви до 03.03.2025.

Ухвалою суду від 03.03.2025 вирішено повернути справу №902/247/24 до стадії підготовчого провадження задля забезпечення можливості вчинення всіх процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження, та правильного вирішення цього спору; призначено підготовче судове засідання на 20.03.2025.

З метою забезпечення учасникам справи в реалізації їх процесуальних прав та сприяючи в виконанні ними обов`язків, ухвалою суду від 20.03.2025 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10.04.2025.

10.04.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.05.2025.

10.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, зокрема посилаючись на те, що не він, а страховик є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Позивач повинен був звернутись у встановленому порядку до страховика, враховуючи розмір матеріального збитку, а у разі відмови у виплаті - звертатись до суду з позовом щодо стягнення страхових виплат у межах ліміту відповідальності страховика. Якщо сума виплат страховика не покриває вартості матеріального збитку, то вже з винуватця ДТП підлягає стягненню різниця між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також відповідач вважає недопустимими докази, які стосуються формування вартості завданої шкоди (вартості відновлювальних робіт), яку визначив позивач.

Оскільки спір, розгляд якого по суті розпочато, не міг бути вирішеним в судовому засіданні 14.05.2025, судом прийнята ухвала (занесена до протоколу судового засідання) про перерву в судовому засіданні до 30.05.2025.

За результатами судового засідання, яке відбулось 30.05.2025, суд повідомив, що проголошення скороченого (вступної та резолютивної) частини судового рішення відбудеться 09.06.2025.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

12.05.2023 о 08 год. 10 хв. на 84 км залізничного регульованого переїзду ділянки "Станишівка - Степок" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", поблизу с.Тарасівка Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Scania", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер", в порушення пп."в" п.20.5 Правил дорожнього руху (ПДР), виїхав на залізничний переїзд під час увімкненого забороненого сигналу світлофору, що призвело до зіткнення з потягом №7034 сполученням Житомир - Київ (електропоїзд ЕР9є №629-09), який належить моторвагонному депо Фастів-1 регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця".

Згідно з постановою Житомирського районного суду в Житомирській області від 09.06.2023 в справі №278/2283/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню. У вказаній постанові зазначено, що порушення фізичною особою ОСОБА_1 вимог пп."в" п.20.5 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками (а.с.22, т.1).

Перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер" на посаді водія з 01.07.2022 по теперішній час підтверджується заявою відповідача від 02.04.2024 та наказом №307-к від 30.06.2022 про прийняття ОСОБА_1 на роботу (а.с. 99-100, т.1).

Належність автомобіля марки "Scania", реєстраційний номер НОМЕР_1 Товариству з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер" підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів (а.с.47, т.1).

Згідно Генерального договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 31.01.2023 між ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер", останнє як власник 46-ти наземних транспортних засобів, здійснило страхування цивільно-правової відповідальності, в т.р. автомобіля марки "Scania", реєстраційний номер НОМЕР_1 , задіяного в ДТП, що сталося 12.05.2023, № в реєстрі 13 (а.с.112-113, т.1). Строк дії договору - до 31.01.2024.

Отже, ДТП сталось під час дії вищевказаного Генерального договору від 31.01.2023.

Страховим випадком за полісом є подія, внаслідок якої заподіяна шкода потерпілим під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю застрахованого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за цим Полісом.

З наявних у справі документів слідує, що ДТП, яке сталось 12.05.2023, і якому був задіяний автомобіль марки "Scania", реєстраційний номер НОМЕР_1 , має ознаки страхового випадку, який охоплюється дією Генерального договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 31.01.2023 між ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер".

Згідно п. 14.2.4. Генерального договору обов`язкового страхування страхувальник у випадку настання страхового випадку зобов`язаний діяти відповідно до статей 33, 33-1 Закону.

Пунктом 14.4.3. Генерального договору обов`язкового страхування передбачено, що страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом одного місяця з дня отримання страховиком документів, визначених у ст.35 Закону, або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст.979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст.980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 33.1.4. статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в частинах 1, 2 статті 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до пункту 35.1. статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Частиною 1 ст.991 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.26 Закону "Про страхування" передбачені випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, а саме, у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Так, Верховний Суд у постанові від 10.12.2021 у справі №910/4296/21 вказав, що виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку.

З метою врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №464/2020 від 26.02.2020 був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01.03.2020.

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась після 01.03.2020, положення Порядку № 464/2020 від 26.02.2020 поширюються на врегулювання цього страхового випадку.

Оскільки відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він має відповідати за вимогами потерпілої особи, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Відповідно до п.3.1 Порядку при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - член МТСБУ, який отримав заяву про страхове відшкодування зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 4.1 Порядку відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплати страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву.

При цьому відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Однак, Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер" не надано суду доказів дотримання вимог чинного законодавства України в частині своєчасного повідомлення свого страховика - ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" про настання події, що містить ознаки страхового випадку, забезпечення можливості приймати участь в розслідуванні страхового випадку та своєчасного повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування.

В матеріалах справи відсутні докази звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер" до ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" про настання події, що містить ознаки страхового випадку.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к, - у підпункті 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Згідно зі ст.22 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами частини 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє ТЗ, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відтак суд не бере до уваги заперечення відповідача, обґрунтовані посиланням на статтю 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідальність у такому розмірі настає за умови дотримання вимог, передбачених вищезазначеними нормами Закону та умов договору страхування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідача наявний самостійний обов`язок відшкодування завданої шкоди, оскільки внаслідок невчинення обов`язкових активних дій з його боку не відбулось перекладення обов`язку страховика з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, з яким укладено відповідний договір страхування.

Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Спір між двома суб`єктами господарювання, потерпілим та власником автомобіля, повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства (Постанова ВП ВС від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18)).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Посилання відповідача на те, що позивач повинен був звернутись у встановленому порядку до страховика, враховуючи розмір матеріального збитку, а у разі відмови у виплаті звертатись до суду з позовом щодо стягнення страхових виплат у межах ліміту відповідальності страховика, судом оцінюються критично, оскільки саме водія відповідача, а не позивача, було визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність, яка була застрахована, настала саме у відповідача, а тому саме від нього, а не від позивача, вимагалось вчинення активних дій, про які вказує відповідач.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №905/1391/19, з аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України слідує, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України).

Відтак шкода, завдана внаслідок ДТП водієм та з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідач не заперечує, що на момент ДТП 12.05.2023 ОСОБА_1 був працівником відповідача та виконував трудові (службові) обов`язки водія, та що відповідач є власником автомобіля марки "Scania", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відтак, суд дійшов висновку, що саме відповідач, як володілець транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої його працівником, вина якого встановлена постановою Житомирського районного суду від 09.06.2023 у справі №278/2283/23.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України).

З вищенаведеного слідує, що розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню власнику пошкодженого транспортного засобу, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Як заявляє позивач, в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому завдано збитків на суму 124889,16 грн, а саме: пошкодження вагону електропоїзда - 123129,66 грн, зламана електрична опора типу СВ-10,5 зовнішнього освітлення переїзду - 420,10 грн та затримка поїзду - 1339,40 грн.

Комісією Залізниці під час огляду були встановлені такі пошкодження електропоїзду ЕР9є №629-09: пошкодження правого буферного ліхтаря (фари), деформована лобова частина кабіни, деформовані кронштейни кріплення кінцевих рукавів, наявні тріщини на лобовому склі.

Вказане підтверджується довідкою про ДТП від 12.05.2023, актом комісійного огляду на переїзді 84 км ПК1 перегону Степок - Станишівка від 12.05.2023, актом комісійного огляду в моторвагонному депо Фастів-1 від 12.05.2023, довідкою перевірки технічного стану електропоїзда від 12.05.2023. Вартість витрат по відновленню культурного та технічного стану вагону ЕР9є №629-09 становить 123129,66 грн. Витрати підтверджуються фактичною калькуляцією витрат від 31.07.2023, нарядом на роботи по моторвагонному депо за травень місяць 2023 року, довідкою від 31.05.2023, розрахунком відсотку премії за 1 квартал, розрахунком фактичних накладних витрат за 1 квартал, довідками про розхід товарно-матеріальних цінностей, довідкою розрахунку рівня прибутку, переліком робіт та нормами часу на їх виконання.

Фактична калькуляція (а.с.48, т.1), розрахована позивачем на підставі стандартів технічних вимог для виконання робіт державних і галузевих нормативів використання матеріалів, комплектуючих виробів, норм трудомісткості робіт, які виконуються відповідно до вимог технологічного процесу, міжгалузевих та галузевих норм, оплати праці працівників, яка затверджена наказом від 16.06.2005 №177Ц "Про провадження методичних рекомендацій по організації калькулювання робіт та послуг".

Оцінивши доводи сторін щодо об`ємів та вартості виконаних відновлювальних робіт та витрачених матеріалів суд керується положеннями частини 1 статті 79 ГПК України, відповідно до якої: наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи, що позивачем на виконання вимог ухвали суду в цій справі надані докази в обґрунтування чинників (даних), зазначених в фактичній калькуляції вартості витрат по відновленню культурного стану пошкодженого вагону ЕР-9е №629-09, а відповідачем не надані докази в їх спростування, а також не доведено (з використанням усіх наявних засобів доказування) завищення позивачем вартості відновлювальних робіт, суд визнає обґрунтованою обставину вартості понесених позивачем витрат по калькуляції - на суму 123129,66 грн.

Окрім того, внаслідок ДТП була зламана електрична опора типу СВ-10,5 зовнішнього освітлення переїзду, про що зазначено в довідці про ДТП від 12.05.2023, на схемі та в акті комісійного огляду на переїзді 84 км ПК1 перегону Степок-Станишівка від 12.05.2023. Залишкова вартість опори типу СВ-10,5 становить 420,10 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи відповідач має відшкодувати позивачу збитки в сумі 123129,66 грн, що складають витрати по відновленню культурного стану пошкодженого вагону та 420,10 грн залишкової вартості опори типу СВ-10,5.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються судом на суму 123549,76 грн.

Окрім вимог з відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням майна Залізниці під час вказаного ДТП та ліквідації його наслідків, позивач заявив про те, що був заблокований рух по залізниці на перегоні Степок-Станишівка. Простій потяга №7034 сполученням Житомир - Київ унеможливлював рух інших потягів та здійснення пасажирських і вантажних перевезень на цій дільниці.

Згідно розрахунку від 15.05.2023 сума заявлених позивачем матеріальних збитків, нанесених при затримці поїзда №7034 Житомир-Київ склала 1339,40 грн (а.с.70, т.1). На підтвердження збитків від простою позивачем надані рапорти працівників Залізниці, довідка про ДТП від 12.05.2023 та довідка розшифровки швидкостемірної стрічки за 12.05.2023 (абз.3, а.с.3, т.1).

Водночас, зазначені документи не підтверджують "час затримки - 0,88 год." та "укрупнені загальні питомі витрати на 1 поїздо - годину простою на перегоні поїздів, що курсують у приміському сполученні при електровозній тязі - 1516,3 грн", з урахуванням яких здійснено нарахування матеріальних збитків. Враховуючи, що матеріали справи не містять інших належних та достовірних доказів в обґрунтування нанесених позивачу збитків при затримці поїзда №7034 Житомир - Київ, суд відмовляє в позові в частині стягнення збитків від простою в сумі 1339,40 грн, як непідтверджених достатніми доказами.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору не впливають.

Розподіл судових витрат

За правилами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, розмір якого відповідно до положень ст.7 Закону України "Про судовий збір" не може бути меншим за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов у справі №902/247/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясний майстер" (21037, м.Вінниця, вул.Пирогова, буд.76 б; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м.Київ, вул.Лисенка, 6; ) 123549,76 грн матеріальної шкоди та 3028,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В стягненні 1339,40 грн збитків від простою відмовити.

5. Повне рішення надіслати сторонам та учасникам справи згідно переліку.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

Повне рішення складено 19 червня 2025 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3, 4 - АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" - в електронній формі до електронного суду в підсистемі ЄСІТС (АТ "Укрзалізниця") та на адресу електронної пошти (; );

5, 6 - представнику позивача адвокату Сімчуку І.А. - в електронній формі до електронного суду в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

7, 8 - ТОВ "М`ясний майстер" - в електронній формі до електронного суду в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ();

9, 10 - представнику ТОВ "М`ясний майстер" адвокату Кучер М.М. - в електронній формі до електронного суду в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

11, 12 - ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" - в електронній формі до електронного суду в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ();

13 - фізичній особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення