ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2173/25
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті", с. Дороге Дніпропетровської області
про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
У справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті", с. Дороге Дніпропетровської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "Дія", м. Дніпро
про стягнення 200 000,00грн
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Без участі представників сторін
С У Т Ь С П О Р У:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "Дія" безпідставно отриманих коштів у розмірі 200 000,00грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "Дія" про стягнення 200 000,00грн задоволено.

12 червня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" до господарського суду надійшла заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "Дія" витрат на правничу допомогу у розмірі 29 000,00грн.

Ухвалою суду від 13.06.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

За приписами частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 244 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2025 року між Адвокатським бюро "Бобиль і партнери" (адвокат, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" (позивач, замовник) укладено договір №29/04/09/25 про надання правової допомоги (а.с. 57).

За пунктом 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором виконавець зобов`язується на високому професійному рівні надати замовнику правову допомогу, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та здійснити оплату наданих послуг у порядку визначеному дійсним договором.

Відповідно до умов договору, виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу, під час стягнення в судовому порядку з ТОВ "Центр протипожежних послуг "Дія" на користь ТОВ "Астон Сефеті" неправомірно отриманих грошових сум в розмірі 200 000,00 грн за платіжним дорученням №502 від 19.05.2021, а саме: опрацювання наданих замовником документів та формування правової позиції; надання консультацій замовнику з питань судової перспективи повернення грошових коштів; підготовка та подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області; представництво інтересів замовника під час розгляду позову Господарським судом Дніпропетровської області (п. 2.1 договору).

В пункті 4.1 договору зазначено, що за послуги, визначені в пп. 2.1.1. - 2.1.4. цього договору замовник виплачує виконавцю фіксовану частину у розмірі 29 000,00 (двадцять дев`ять тисяч гривень 00коп) без ПДВ протягом п`ятнадцяти робочих днів з моменту підписання цього договору.

За послуги, визначені в пп. 2.1.5. - 2.1.6. цього договору замовник виплачує виконавцю фіксовану частину у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00коп) без ПДВ протягом п`ятнадцяти робочих днів з моменту винесення рішення судом першої інстанції (п. 4.2 договору).

За позитивне рішення суду першої або апеляційної інстанції замовник зобов`язується виплатити виконавцю гонорар успіху, в розмірі 30% від суми неповернених коштів за платіжним дорученням № 502 від 13.01.2022, а саме - 60 000,00 (шістдесят тисяч гривень 00коп) без ПДВ після набрання рішенням чинності.

Оплата за договором здійснюється у безготівковій формі у національній валюті України - гривні на підставі рахунку виконавця (п. 4.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту виконання всіх умов договору сторонами (п. 7.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" перерахувало на розрахунковий рахунок бюро грошові кошти у розмірі 29 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1290 від 11.06.2025 (а.с. 58).

10 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" (замовник, позивач) та Адвокатським бюро "Бобиль і партнери" (адвокат, виконавець) складено та підписано Акт виконаних робіт №10/06-1 до договору про надання правової допомоги №29/04/09/25 від 29.04.2025 (а.с. 56)

На підставі та в обсязі передбаченому договором № 29/04/09/25 від 29.04.2025 виконавець надав замовнику правничу допомогу, а саме стягнення в судовому порядку з ТОВ "Центр протипожежних послуг "Дія" на користь ТОВ "Астон Сефеті" неправомірно отриманих грошових сум в розмірі 200 000,00 грн за платіжним дорученням № 502 від 19.05.2021, а саме: опрацювання наданих замовником документів та формування правової позиції; надання консультацій замовнику з питань судової перспективи повернення грошових коштів; підготовка та подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області; представництво інтересів замовника під час розгляду позову Господарським судом Дніпропетровської області (п. 1-2.1.4 акту).

Відповідно до пункту 2 акту, розмір гонорару виконавця за цим складає 29 000,00 (двадцять дев`ять тисяч гривень 00 коп.), без ПДВ.

Замовник підтверджує, що всі роботи виконані якісно та не має претензій до виконавця (п. 1 акту).

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір №01/2-6 про надання правничої (правової) допомоги від 05.12.2024 (а.с. 57); ордер серії АЕ №1382648 від 29.04.2024 (а.с. 6). Статус адвоката Бобиль Василя Володимировича підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №1009 від 14.06.2001 (а.с. 7).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 29 000,00грн.

За приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст. 1312 Конституції України).

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, які надаються адвокатом, суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанова Касаційного господарського суду від 09.12.2021 у справі №922/3812/19).

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 126 ГПК України).

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечення проти заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу не надав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Отже, суд вправі покласти на сторону лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Господарський суд, розподіляючи витрати ТОВ "Астон Сефеті" на правову допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Процесуальні документи, наявні у справі: позовна заява (а.с. 1-2), відповідь на відзив (а.с. 39-40), заява про ухвалення додаткового рішення (а.с. 52-54) підтверджують надання правової допомоги позивачу у цій справі адвокатом Бобиль Василем Володимировичем.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; відсутність складних та будь-яких розрахунків в позовній заяві; ціною позову, враховуючи незначну кількість виготовлених під час розгляду справи представником позивача документів та їх зміст (подання позовної заяви через систему "Електронний суд"), розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, наявність усталеної судової практики щодо стягнення безпідставно отриманих коштів та те, що ця справа не є складною для адвокатів, які за своїм правовим статусом мають достатню правову кваліфікацію, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" та стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00грн.

При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).

Керуючись статтями 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "Дія" (ідентифікаційний код 42768053; вул. Антоновича Володимира, буд. 33, м. Дніпро, 49101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Сефеті" (ідентифікаційний код 42009021; вул. Павлова, буд. 4-А, с. Дороге, Дніпровський район, Дніпропетровська обл., 52070) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00грн (шість тисяч гривень 00коп.), видати наказ.

В іншій частині заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 23.06.2025

Суддя Н.М. Євстигнеєва