ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2025 р. Справа № 902/169/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ", Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне

до Обслуговуючого кооперативу "Житловий-будівельний кооператив "Укржитлобуд" м. Хмельницький

про стягнення 61 750,00 грн.

представники сторін: не з`явились

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 10.06.2025р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ", Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житловий-будівельний кооператив "Укржитлобуд" м. Хмельницький про стягнення 61 750,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області справа 902/169/25 передано на розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями та визначено до розгляду судді Заярнюк І.В.

Ухвалою від 12.03.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. "08" квітня 2025 р.

Ухвалою від 13.05.2025р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 10.06.2025р.

09.06.2025р. представником позивача подано клопотання про проведення судового засідання без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач в судові засідання не з`явився, повноважного представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується надісланням ухвал суду по даній справі на адресу останнього, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ-АГРОНОМГЧНЕ" створене відповідно до протоколу №1 від 12.09.2020р. установчих зборів ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ", проведених 05.09.2020р. власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Україна, 23227, Вінницька область, Вінницький район, село Агрономічне, вулиця Мічуріна (Центральна), будинок 2а, для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна та затверджено Статут Об`єднання. 22.09.2020р. проведена державна реєстрація ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ".

Протоколом № 7 від 27.09.2021р. загальних зборів ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ", співвласниками будинку було обрано склад правління, та обрано головою правління ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ" ОСОБА_1 .

Рішенням 38 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради №2471 від 11.04.2023р. вул. Мічуріна в с. Агрономічне перейменовано на вул. Центральна.

Відповідно до протоколу №2 загальних зборів співвласників корпусу 9 від 07.09.2023р. співвласники корпусу багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: с. Агрономічне, вул. Центральна (Мічуріна), 2а вирішили приєднатися до ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ". Вказаним протоколом також затверджено склад комісії для приймання будівлі корпусу 9 від забудовника, яким являється ОК ЖБК "Укржитлобуд", до об`єктів управління ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ".

Відповідно до протоколу №10 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 14.10.2023р. корпус 9 приєднано до ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ".

12.09.2023р. відповідно до акту приймання-передачі об`єкта № 12/09/9 в присутності членів комісії та голови ОК ЖБК "Укржитлобуд" передано корпус 9 в управління ОСББ "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ".

12.09.2023р., членами комісії в присутності голови ОК ЖБК "Укржитлобуд" складено дефектний акт № 12/09/9 щодо виявлення зазначених у ньому пошкоджень та недоліків.

Головою ОК ЖБК "Укржитлобуд" видано гарантійний лист по об`єкту "Нове будівництво 5-ти поверхових багатоквартирних житлових будинків на земельній ділянці кадастровий номер :03:003:0120, площею 2,84 га, по вул. Мічуріна в с. Агрономічне Вінницького району, Вінницької області (черга №9)".

Позивач зазначає, що відповідачем не було вжито заходів щодо усунення виявлених комісією та погоджених із ним недоліків. Зокрема, просідання і "розповзання" бруківки. Вказане стало причиною руйнування цілісності бруківочного покриття, підтікань та замокання фундаменту, просочування води в підвальні приміщення, що спричинило замокання внутрішніх несучих стін будівлі.

Відповідно до протоколу №4 від 25.09.2024р. засідання правління ОСББ було прийнято рішення щодо укладення договору на виконання робіт по ремонту бруківочного покриття біля корпусу 9.

У зв`язку з прийняттям вказаного рішення позивачем укладено з ФОП Карпенком Д. О. договір на виконання робіт з ремонту від 26.09.2024р.

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 30.09.2024р. до вказаного договору, вартість виконаних робіт з демонтажу тротуарної плитки, лотка системи дощового водовідведення та робіт з планування, укладки, гарцовки для подальшого виконання робіт з укладки становить 34 040,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт № 2 від 02.10.2024р. вартість виконаних робіт з монтажу тротуарної плитки, лотка системи дощового водовідведення та бордюру становить 27 710,00 грн.

Загальна вартість виконаних робіт з ремонту тротуарної плитки перед корпусом 9 (п.8 та 9 гарантійних зобов`язань відповідача згідно гарантійного листа) становить 61 750,00 грн.

Оскільки відповідачем не відшкодовано понесених витрат на усунення дефектів, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача у примусовому порядку 61 750,00 грн.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При цьому, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем, з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зч. 1, 7 ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 61 750,00 грн. майнової шкоди, завданої внаслідок невиконання гарантійних зобов`язань відповідачем.

Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, а саме дефектного акту та гарантійного листа, та регулюються нормами ЦК України та ГК України.

В силу приписів ч.5 ст.858 ЦК України, з огляду на особливості виконання таких робіт як улаштування фасаду, на дані правовідносини також розповсюджується дія ст. 678, 679 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1,2 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні приписи містить і стаття 193 ГПК України.

Відповідно до правової позиції щодо застосування норм права, висвітленої у постановах Верховного Суду від 13.12.2019 у справі №904/5002/18, від 06.12.2022 у справі №925/1429/21, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Враховуючи те, що відповідач гарантував виконання робіт по усуненню виявлених недоліків, а позивач під час дії гарантійного строку звернувся до відповідача стосовно виконання взятих відповідачем на себе гарантійних зобов`язань, можна зробити висновок, що саме відповідач відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли внаслідок порушення позивачем правил експлуатації будівлі, (схожі висновки наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №925/400/21).

Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевказане, наведені вище положення ГПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Укржитлобуд"" (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Бандери Степана, 2/1А, оф. 330, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ-АГРОНОМІЧНЕ", (23227, Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, 2а, ) - 61 750,00 грн. (шістдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 18.06.2025р.

Суддя І.В. Заярнюк