ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025р. Справа № 904/1986/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавамехсервіс», с. Щербані

До: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Велта», м. Дніпро

Про: стягнення 2 096 454,35грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

секретер судового засідання Буханець І.П.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Гавриш Б.В.;

Від відповідача: Кравцов В.В.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Полтавамехсервіс» (позивач) звернулось до суду з позовом до ТОВ ВКФ «Велта» (відповідач) про стягнення 2 096 454,35грн. (в т.ч.: 1 863 713,18грн. - основний борг, 166 355,53грн. пеня, 48 769,64грн. інфляційні втрати та 17 616,00грн. 3% річних). Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди тепловоза №37/02-2019 від 27.02.19р. в частині повної та своєчасної оплати послуг.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.25р. відкрито провадження у справі № 904/1986/25 за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 22.05.25р.

ТОВ ВКФ «Велта» (відповідач) заперечує проти позовних вимог та вказує, що позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. З позовної заяви та з доданих документів неможливо встановити, коли саме відповідно до умов договору позивач надав рахунки-фактури відповідачу і коли саме виникло зобов`язання відповідача здійснити орендну плату. Окрім того, відповідач зазначає, що в акті звірки відсутня інформація про уповноважену особу, яка діє від імені відповідача.

ТОВ «Полтавамехсервіс» (позивач) у відповіді на відзив зазначив, що в матеріалах справи містяться акти надання послуг, акт звірки розрахунків та підтвердження направлення відповідачу претензії із вимогою сплатити грошові кошти та рахунки-фактури з доказами їх направлення на адресу відповідача. Тобто, матеріали справи містять необхідний обсяг доказів, який дозволяє встановити факт несплати грошових коштів та, відповідно, порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань. Стосовно твердження відповідача про неможливість ідентифікувати особу, яка підписала акт звірки, позивач вказує, що вищевказаний акт підписаний головним бухгалтером ТОВ ВКФ «Велта» із зазначенням прізвища, імені, по батькові.

Ухвалою суду від 17.06.25р. закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті в засіданні 24.06.25р.

Дослідивши наявні в справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.19р. між ТОВ ВКФ «Велта» (орендар) та ТОВ «Полтавамехсервіс» (орендодавець) укладено договір оренди тепловоза №27/02-2019, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування (оренду) 1 (один) маневровий тепловоз відповідно до специфікації (додаток №1), що є невід`ємним додатком до даного договору. Цільове призначення зазначеного у цьому пункті договору тепловозу перевезення вантажів орендаря (п. 1.1.). Тепловоз передається орендареві на термін не менше 3 місяців з дати підписання сторонами акту приймання передання тепловоза в оренду що є невід`ємним додатком до даного договору. Термін оренди тепловозу може бути пролонгований сторонами шляхом підписання додаткової угоди до договору, не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до закінчення строку оренди, передбаченого у цьому пункті договору (п. 1.9.). Факт передання орендодавцем і прийнятим орендарем зазначеного у п. 1.1. договору тепловозу в оренду підтверджується шляхом підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками відповідного акту приймання-передання тепловоза в оренду у двох примірниках, який з моменту його підписання сторонами стає невід`ємною частиною цього договору. Дата підписання акту приймання-передання тепловоза в оренду відповідає даті календарного штемпеля на залізничній накладній станції призначення, відповідно до вимог орендаря. Стан орендованого тепловозу зазначається у вищезазначеному акті (п. 2.1.).

Орендар сплачує орендодавцеві орендну плату за користування тепловозом, передбаченим п. 1.1. договору, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, в порядку і в розмірі, визначеному пунктами 3.2. та 3.3. договору, на підставі наданих орендодавцем рахунків. (п. 3.1.). Орендна плата за 1 (один) календарний місяць користування тепловозом, передбаченим п. 1.1. договору, складає 140 004,00грн. у тому числі ПДВ 23 334,00грн. (п. 3.2.). Орендна плата сплачується орендарем орендодавцеві на підставі наданих орендодавцем рахунків-фактур на протязі 5 (п?яти) банківських днів з моменту їх отримання, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок орендодавця. (п. 3.3.).

Орендар протягом 5 банківських днів з моменту надсилання рахунку та письмового узгодження з орендодавцем дати подачі тепловозу, проводить попередню оплату за 1 (перший) місяць оренди тепловоза в розмірі 50% місячної плати що складає 70 002,00грн., в тому числі 20% ПДВ. Подальша оплата здійснюється в порядку, визначеному п 3.1. та 3.3. цього договору (п. 3.7.) У разі прострочення орендарем сплати орендної плати більш ніж на 10 (десять) календарних днів, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 5.5).

Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.19р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі. (п. 6.1.).

У додатку №1 до договору погоджено технічні характеристики об`єкта оренди маневрового тепловоза серії ТГМ 40.

25.04.19р. по акту №1 приймання-передання тепловоза в оренду позивачем передано, а відповідачем прийнято на підставі договору оренди від 27.02.19р. маневровий тепловоз ТГМ 40 №0535.

01.04.19р. між сторонами підписано додаткову угоду №1 договору, якою доповнено договір п. 4.4.8., визначено, що при виникненні необхідності орендар за власний рахунок та своїми силами здійснює оформлення та одержання всіх необхідних документів для отримання дозволу на виїзд та роботу локомотивів промислових підприємств (відомств) на колії загального користування станції в межах дирекції залізничних перевезень.

27.12.19р. сторони уклали додаткову угоду №2 до вищезазначеного договору, відповідно до якої змінили п. 6.1. договору, виклавши його в наступній редакції: «Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.20р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі».

15.12.20р. сторони уклали додаткову угоду №3 до вищезазначеного договору, відповідно до якої змінили п. 6.1. договору, виклавши його наступній редакції: «Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.21р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі». Окрім того, відповідно до умов вищезазначеної додаткової угоди, згідно з п. 3.2. встановлено, що орендна плата за 1 (один) календарний місяць користування тепловозом, передбаченим п. 1.1. договору, складає 150 000,00грн., у тому числі ПІДВ 25 000,00грн. Відповідно до п. 3.3., орендна плата сплачується орендарем орендодавцеві на підставі наданих орендодавцем рахунків-фактур на протязі 30 (тридцяти) банківських днів з моменту їх отримання, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок орендодавця.

17.12.21р. сторони уклали додаткову угоду №4 до вищезазначеного договору, відповідно до якої змінили пункти 6.1., 2.5., 3.2., 4.4.6., 4.4.8. договору, виклавши їх в наступній редакції:

« 6.1. Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.20р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі.

2.5. Орендар за власний рахунок зобов`язаний підготувати тепловоз, оформити всі необхідні перевізні документи для транспортування тепловозу з орендної експлуатації, як вантажу на своїх осях по коліях Укрзалізниці з накладанням електронного цифрового підпису (ЕП), в т.ч. Акт форми ТУ-25, в термін не більше 10 робочих днів з дати закінчення терміну дії договору. Станція призначення вказується орендодавцем, згідно письмового повідомлення.

3.2. Орендна плата за 1 (один) календарний місяць користування тепловозом, передбаченим пунктом 1.1. договору, складає 170 004,00грн., у тому числі ПДВ - 28 334,00грн.

4.4.6. За свій рахунок забезпечувати заправлення тепловозу паливо-мастильними матеріалами (дизельне паливо, олива дизеля, олива гідропередачі, компресора) та іншими витратними матеріалами (вода, пісок; гальмівні колодки), які необхідні для належної експлуатації тепловозу, а також здійснювати оплату залізничних тарифів непов?язаних з ремонтом та технічним обслуговуванням тепловозу».

4.4.8. При виникненні необхідності орендар (за погодженням з орендодавцем) за власний рахунок та своїми силами здійснює:

- оформлення та одержання всіх необхідних документів для отримання дозволу на виїзд та роботу локомотивів промислових підприємств (відомств) на колії загального користування станції в межах дирекції залізничних перевезень;

- ??погодження використання радіозв`язку Укрзалізниці при роботі локомотива на станції орендаря;

- повірку приладів безпеки».

21.12.21р. сторони уклали додаткову угоду №5 до вищезазначеного договору, відповідно до якої змінили п. 6.1. договору, виклавши його наступній редакції: «Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.23р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі». Окрім того, відповідно до умов вищезазначеної додаткової угоди, згідно з п. 3.2. встановлено, що орендна плата за 1 (один) календарний місяць користування тепловозом, передбаченим п. 1.1. договору, складає 229 920,00грн., у тому числі ПІДВ 38 320,00грн.

18.12.23р. сторони уклали додаткову угоду №6 до вищезазначеного договору, відповідно до якої змінили пункти 6.1., 3.2., 4.4.6. договору, виклавши їх в наступній редакції:

« 6.1. Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.24р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі.

3.2. Орендна плата за 1 (один) календарний місяць користування тепловозом, передбаченим пунктом 1.1. договору, складає 255 000,00грн., у тому числі ПДВ 42 500,00грн.

4.4.6. За свій рахунок забезпечувати заправлення тепловозу паливно-мастильними матеріалами (дизельне паливо, олива дизеля, компресора) та іншими витратними матеріалами (вода, пісок, гальмівні колодки), які необхідні для ремонту, технічного обслуговування та для належної експлуатації тепловозу, а також здійснювати оплату залізничних тарифів не пов?язаних з ремонтом та технічним обслуговуванням тепловозу».

На виконання умов договору ТОВ «Полтавамехсервіс» та ТОВ ВКФ «Велта» підписано акти приймання-передачі наданих послуг з оренди тепловоза №36 від 30.04.24р. на суму 255 000,00грн., №71 від 31.05.24р. на суму 255 000,00грн., №83 від 30.06.24р. на суму 255 000,00грн., №95 від 31.07.24р. на суму 255 000,00грн., №108 від 31.08.24р. на суму 255 000,00грн., №119 від 30.09.24р. на суму 255 000,00грн., №130 від 31.10.24р. на суму 255 000,00грн.

Позивачем складено рахунки на оплату: №42 від 30.04.24р. на суму 255 000,00грн., №67 від 31.05.24р. на суму 255 000,00грн., №80 від 30.06.24р. на суму 255 000,00грн., №93 від 31.07.24р. на суму 255 000,00грн., №111 від 31.08.24р. на суму 255 000,00грн., №121 від 30.09.24р. на суму 255 000,00грн., №137 від 31.10.24р. на суму 255 000,00грн. та №152 від 30.11.24р. на суму 204 000,00грн. Факт направлення рахунків підтверджується фіскальними чеками.

Сторонами підписано акт звірки розрахунків за період 2024р. , відповідно до якого заборгованість ТОВ ВКФ «Велта» перед ТОВ «Полтавамехсервіс» становить 1 863 713,18грн. Позивач звернувся до відповідача із вимогою від 03.12.24р. про погашення боргу по договору оренди тепловоза №27/02-2019 від 27.02.19р. , яка залишена без реагування.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами ч. 1 та 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав своє зобов`язання по оплаті орендованого ним майна, на час розгляду справи доказів сплати заборгованості суду не надано.

Щодо посилань відповідача на те, що строк оплати за надані послуги не настав у зв`язку з не наданням позивачем доказів виставлення (направлення) рахунків, господарський суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20.04.20р. по справі №915/641/19 зазначив, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Аналогічна правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.18р. у справі №910/32579/15, від 22.05.18р. у справі №923/712/17, від 21.01.19р. у справі №925/2028/15, від 02.07.19р. у справі №918/537/18, від 29.08.19р. у справі №905/2245/17, від 26.02.20р. у справі №915/400/18.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню - у розмірі 166 355,53грн., 3% річних - у розмірі 17 616,00грн. та інфляційні втрати - у розмірі 48 769,64грн. за загальний період прострочення з 02.12.24р. до 27.03.25р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевказані норми, судом здійснено перерахунок пені за період 02.12.24 по 27.03.25р., що склав 167 826,94грн.; 3% річних за період з 02.12.24р. по 27.03.25р., що склав 17 756,54грн. та інфляційних втрати за період грудень 2024р. по березень 2025р., який склав 92 986,24грн. Однак враховуючи те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, задоволенню підлягають заявлені позивачем пеня у розмірі 166 355,53грн., 3% річних у розмірі 17 616,00грн. та інфляційні втрати у розмірі 48 769,64грн.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК). Згідно з ч. 2 ст. 237 ГПК при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 06.03.19р. у справі №571/1306/16-ц, від 29.05.19р. у справі №2-3632/11, від 15.07.19р. у справі №235/499/17, від 17.07.19р. у справі №523/3612/16-ц, від 24.07.19р. у справі №760/23795/14-ц, від 25.09.19р. у справі №642/6518/16-ц, від 30.10.19р. у справі №390/131/18, від 06.11.19р. у справах №464/4574/15-ц, №756/17180/14-ц, від 13.11.19р. у справі №697/2368/15-ц, від 04.12.19р. у справі №635/8395/15-ц, від 01.04.20р. у справі №686/24003/18, від 01.07.20р. у справі №287/575/16-ц, від 19.08.20р. у справі №287/587/16-ц).

Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.19р. у справі №824/399/17-а).

З наведеного вбачається, що господарський суд при розгляді справи обмежений позовними вимогами особи, яка звернулась з позовом про захист свої прав та/або законних інтересів, та не може виходити за їх межі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

За ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому ст. 74 ГПК України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Велта» (49000, м. Дніпро, вул. Глінки, буд. 7, інше, поверх 6; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавамехсервіс» (38750, с. Щербані Полтавської області, вул. Світла, буд. 80, каб. 8; ): 1 863 713,18грн. заборгованості, 166 355,53грн. - пені, 17 616,00грн. - 3% річних, 48 769,64грн. - інфляційних втрат та 31 446,82грн. - судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 24.06.25р.

Суддя Васильєв О.Ю.