ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/889/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.,

при секретарі судового засідання Задорожному А.О.

за участі представників:

від позивача за зустрічним позовом: Губська Х.Ю.;

від відповідача за зустрічним позовом: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» (01054, місто Київ, вул.Франка Івана (Шевченківський р-н), буд.22/24, нежитлове приміщення 31; );

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФФА ІМПОРТ" (65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 4; );

про визнання договору недійсним, -

1. Суть спору.

04.03.2024 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№915/24) Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" до відповідачів ТОВ "ФФА ІМПОРТ" та ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів загальну заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2 254 525,33 грн та заборгованість за нарахованими та простроченими процентами у розмірі 349 137,82 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов Договору овердрафту №OV/U/03-2-0011 від 06 липня 2022 року, відповідачем-2 договору поруки №OV/U/03-2-0011/P1 від 06 липня 2022 року.

17.04.2024 до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява (вх.№1737/24), в якій заявник просить суд визнати недійсним Договір поруки №OV/U/03-2-0011, укладений 06 липня 2022 року між Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "ФФА ІМПОРТ" за Договором овердрафту №OV/U/03-2-0011 від 06 липня 2022 року.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, заявник посилається на те, що підписи на оскаржуваному договорі та анкеті поручителя від імені ОСОБА_1 не виконувались ним та є підробленими; відомості щодо реєстрації місця проживання, місця роботи та майна ОСОБА_1 не відповідають дійсності; банком протиправно використані наявні у нього копії сторінок паспорту ОСОБА_1 для укладення від його імені підробленого Договору поруки.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2024 було відкрито провадження у справі № 916/889/24 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

17.04.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява (вх.№1737/24), клопотання про витребування доказів (вх.№15870/24).

17.04.2024 до суду від ОСОБА_1 клопотання про призначення експертизи (вх.№15871/24), у якому він, просив призначити судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- чи виконані від імені ОСОБА_1 підписи, зображення яких містяться на оригіналі Договору поруки №OV/U/03-2-0011, укладеного 06 липня 2022 року між Акціонерним товариством «Український будівельно-інвестицій банк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «ФФА Імпорт» за Договором овердрафту NєOV/U/03-2-0011 від 06 липня 2022 року та на анкеті поручителя-фізичної особи від 01.07.2022, самим ОСОБА_1 , чи іншою особою, доручити проведення судової експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул. Рішельєвська 8, м. Одеса, 65026).

Ухвалою суду від 22.04.2024 було прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/889/24 за правилами загального позовного провадження та призначено на 03.06.2024.

09.05.2024 від АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№18727/24) та відповідь на відзив за первісним позовом (вх.№18847/24).

20.05.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява із запереченнями (вх.№20048/24).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.06.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів (вх.№15870/24 від 17.04.2024) та витребувано у Акціонерного товариства Український будівельно-інвестиційний банк оригінал Договору поруки №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022 для долучення до матеріалів справи.

19.06.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи (вх.№24103/24).

21.06.2024 від АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" надійшло клопотання про залучення документів (вх.№24443/24).

Ухвалою суду від 01.08.2024 призначено проведення судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої поставлено такі питання:

- чи виконані від імені ОСОБА_1 підписи, зображення яких містяться на оригіналі Договору поруки №OV/U/03-2-0011, укладеного 06 липня 2022 року між Акціонерним товариством «Український будівельно-інвестицій банк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «ФФА Імпорт» за Договором овердрафту №OV/U/03-2-0011 від 06 липня 2022 року та на анкеті поручителя-фізичної особи від 01.07.2022, самим ОСОБА_1 , чи іншою особою?

Проведення судової почеркознавчої експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та на час проведення судової почеркознавчої експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області зупинено провадження у даній справі.

25.09.2024 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ), надійшло клопотання експерта (вх.№34973/24).

Ухвалою суду від 27.09.2024 судом було поновлено провадження у справі №916/889/24 з 14.10.2024 та призначено підготовче засідання на "14" жовтня 2024 р. о 12:30. Також даною ухвалою було зобов`язано ОСОБА_1 надати вільні зразки підпису ОСОБА_1 достовірно виконані ним самим у оригіналах різних документів (лише з офіційних джерел), які не пов`язані з даною справою, у тому числі максимально наближені за часом виконання до досліджуваних документів (2017 - липень 2022 року). Вказано, що такі зразки можуть знаходитись у автобіографії, особисто заповнених анкетах, заявах, листах, установчих, приватизаційних, нотаріальних, банківських документах, посвідченнях, паспортах, заявах про видачу паспорта, платіжних відомостях, касових ордерах та інших документах, не менше 15-ти документів.

Ухвалою суду від 17.10.2024 клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) у справі №916/889/24 (вх.№34973/24 від 25.09.2024) було задоволено, викладено питання поставлені у п.2 ухвали Господарського суду від 01.08.2024 у справі №916/889/24 в наступній редакції:

« -Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на п`ятій сторінці Договору поруки №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022 у розділі 8 «Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» у графі підпис з лівого боку машинописного тексту « ОСОБА_1 » самим ОСОБА_1 чи іншою особою?

-Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті поручителя-фізичної особи від 01.07.2022 у графі підпис з правого боку машинописного тексту « ОСОБА_1 » самим ОСОБА_1 чи іншою особою?»

Також ухвалою суду від 17.10.2024 провадження у справі №916/889/24 зупинено на час проведення судової почеркознавчої експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

22.01.2025 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) разом із супровідним листом надійшов висновок експерта №24-4977 від 16.01.2025 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи з додатками та повернуто матеріали судової справи №916/889/24 (вх.№2301/25).

24.01.2025 до суду від АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТЕЦІЙНИЙ БАНК» пояснення (вх.№2576/25).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 провадження у справі було поновлено з 17.02.2025 та призначено підготовче засідання на 17.02.2025.

У судовому засіданні 17.02.2025, суд без оформлення окремого документа оголосив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.03.2025 о 14:00 та визнав явку представника позивача обов`язковою.

Викладені обставини обумовлені тим, що надані позивачем АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" пояснення від 24.01.2025 (вх.№2576/25) не містять чітко визначених процесуальних дій щодо статусу самого позивача у цій справі та статусу ТОВ «КУА«СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ».

26.02.2025 до суду від АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТЕЦІЙНИЙ БАНК» надійшла заява про заміну сторони її правонаступником за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом (вх.№6489/25).

14.03.2025 до суду від АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТЕЦІЙНИЙ БАНК» надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№8492/25).

У судовому засіданні 20.03.2025 представник позивача за зустрічним позовом заявив усне клопотання, яким підтримав клопотання банку про заміну позивача та відповідача за зустрічним позовом та просив замінити відповідача за зустрічним позовом на його правонаступника ТОВ КУАСТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ.

Ухвалою суду від 20.03.2025 суд здійснив заміну позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом з АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" на ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» із призначенням підготовчого засідання на 17.04.2025, а також визнав явку представника ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» у судове засідання обов`язковою.

У судове засідання 17.04.2025 з`явився представник ОСОБА_1 , інші учасники судового процесу не з`явились.

У судовому засідання 17.04.2025 суд без оформлення окремого документа оголосив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.05.2025 о 10:45 та визнав явку представника позивача обов`язковою.

12.05.2025 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розподіл судових витрат (вх.№14944/25) та клопотання про розгляд справи без участі представника (вх.№14999/25).

У судове засідання 12.05.2025 сторони не з`явились, явку уповноважених представників не забезпечили.

У судовому засіданні 12.05.2025 суд без оформлення окремого документа постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи за зустрічним за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КУА «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» до розгляду по суті на 09.06.2025 о 15:30.

Ухвалою суду від 12.05.2025 позовну заяву ТОВ «КУА «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» до ТОВ "ФФА ІМПОРТ", ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст.226 ГПК України.

У судовому засіданні 09.06.2025 за участі представника позивача за зустрічним позовом, суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду та відклав складення повного рішення на строк до 19.06.2025.

3.Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

У якості обґрунтування своїх вимог позивач за зустріним позовом заперечує факт укладення та підписання ним Договору поруки від 06.07.2022 і анкети поручителя фізичної особи від 01.07.2022.

Жодних клопотань про взяття на себе обов`язку поручителя за договором овердрафту від ТОВ «ФФА Імпорт» позивач не отримував, згоди на укладення договору поруки не надавав.

Позивач стверджує, що підписи на вказаному договорі та на анкеті поручителя фізичної особи від імені ОСОБА_1 виконані іншою особою, тобто є підробленими.

Невідповідність підписів вбачається при звичайному порівнянні зразків підписів, здійснених безпосередньо ОСОБА_1 на інших договорах, документах, паспорті, тощо.

Також позивач за зустріним позовом зазначав, що з метою встановлення та доведення факту виконання підпису від імені ОСОБА_1 іншою особою, ним заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Позивач вважає, що наведені обставини свідчать про те, що станом на липень 2022 року Банком протиправно використані наявні у нього копії сторінок паспорту ОСОБА_1 , та інших відомостей про його майно станом на 2019 рік для укладення від його імені підробленого Договору поруки.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не підписував Договір поруки №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022, не виявляв свої волі на його укладення, такий договір не відповідає частині 3 статті 203 ЦК України, не може створювати для нього жодних юридичних наслідків ОСОБА_1 заявив зустрічний позов про визнання Договору поруки від 06.07.2022.

3.2. Аргументи відповідача за зустрічним позовом АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" (ТОВ КУАСТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ).

У якості заперечень тверджень зустрічної позовної заяви, АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" вказує, що ОСОБА_1 стверджує, що не підписував Договір поруки та анкету поручителя, однак не наводить достатніх доказів такого твердження, не заявляє про подання ним відповідної заяви про вчинення кримінального злочину щодо підробки його підпису та проведення досудового розслідування до правоохоронних органів.

Також відповідач за зустрічним позовом вказує, що ОСОБА_1 укладав з Банком інші договори поруки у 2020 та 2021 році для забезпечення договорів овердрафту укладених з ТОВ «ФФА ІМПОРТ». Так, у 2020 році між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №OV/U/03- 2-0047/P1 від 22.06.2020, а у 2021 році між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №OV/U/03- 2-0054/P1 від 01.07.2021.

Відповідно скан-копія паспорту ОСОБА_1 НОМЕР_2 була зроблена при проведенні первинної ідентифікації поручителя 22.06.2020 року, і не містить відміток про зміну місця проживання яка за його твердженням відбулася пізніше 25.08.2020 року.

Крім того, АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" стверджує, що за наявними у нього документами встановлено, що для укладення Договору поруки було проведено ідентифікацію поручителя ОСОБА_1 яким було надано паспорт НОМЕР_2 та підписано анкету поручителя, підписи на яких візуально ідентичні підписам на Договорі поруки. При цьому Позивач не стверджує про те, що наявна копія паспорту є підробленою.

Таким чином, відповідач за зустрічним позовом вважає, що твердження про те, що ОСОБА_1 не підписував договір поруки не відповідає дійсності, а справжність його підпису підтверджується копією його паспорту.

У зв`язку з чим, АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним про визнання недійсним Договору поруки №OV/U/03-2-0011/Р1 від 06 липня 2022 року.

Між тим, суд зазначає, що правонаступник АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" - ТОВ КУАСТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ, якого було залучено до розгляду справи, спочатку як третю особу, а потім як відповідача за зустрічним позовом, під час розгляду справи, жодних пояснень або заперечень суду не надав.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

06 липня 2022 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО- ВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», як Кредитодавцем, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФФА ІМПОРТ», як Позичальником, укладено Договір овердрафту №OV/U/03-2-0011 (надалі Договір овердрафту) (т.1, а.с.9-18). Підставою укладення Договору овердрафту є Протокол №9 Загальних зборів засновників ТОВ «ФФА ІМПОРТ» від 01 липня 2022 року.

Згідно з п. 1.2. Договору овердрафту протягом всього періоду дії цього Договору максимальна заборгованість Позичальника за Овердрафтом не може перевищувати максимальний ліміт Овердрафту, який встановлюється у розмірі 3 000 000,00 грн.

Згідно з п. 1.17. Договору овердрафту усі вимоги Кредитодавця до Позичальника, щодо виконання/належного виконання зобов`язань Позичальника по Договору, сплати нарахованих процентів, комісій, пені, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат забезпечуються порукою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області « 29» травня 1996 р., а також усім майном та коштами Позичальника, на які може бути звернено стягнення, у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Зобов`язання Позичальника за Договором овердрафту забезпечені, зокрема, порукою громадянина України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Київським РВ УМВС України в Одесь області « 29» травня 1996 року, в подальшому Поручитель, згідно з укладеним між Банком поручителем Договором поруки № OV/U/03-2-0011/P1 від 06 липня 2022 (надалі - Договір поруки

Згідно з п. 2.1. Договору поруки, за даним Договором Поручитель зобов`язується пе Кредитором в повному обсязі відповідати всім належним йому майном за виконання Позичальник зобов`язань, що випливають з Договору овердрафту, та усіх додаткових договорів до нього (в тому числі майбутніх), а саме:

- погашення основної суми Овердрафту в розмірі 3 000 000,00 грн. у строк до « 05» липня 2023 року, до умов Договору овердрафту;

- погашення процентів по Овердрафту в розмірі 25% річних, у порядку та строки, що визначені Договором овердрафту;

- погашення комісій у розмірах, порядку та строки, що визначені Договором овердрафту;

- погашення штрафних санкцій, передбачених Договором овердрафту та витрат, пов`язаних стягненням заборгованості за Договором овердрафту.

Також, згідно п. 7.12. Договору поруки, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення 15-річного строку від останнього дня, передбаченого для виконання зобов`язання за Договором овердрафту.

Ухвалою Господарського суду Одеської області по даній справі від 01.08.202 (з урахування ухвали суду від 17.10.2024) було призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи на вирішення судовим експертам поставлено такі питання:

« -Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на п`ятій сторінці Договору поруки №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022 у розділі 8 «Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» у графі підпис з лівого боку машинописного тексту « ОСОБА_1 » самим ОСОБА_1 чи іншою особою?

-Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті поручителя-фізичної особи від 01.07.2022 у графі підпис з правого боку машинописного тексту « ОСОБА_1 » самим ОСОБА_1 чи іншою особою?»

Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №24-4977 судово-почеркознавчої експертизи складеного 16.01.2025 (т.3, а.с.154-161), за результатами проведеної судової експертизи, експерт дійшов наступних висновків:

- підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі поруки №OV/U/03-2- 0011/P1 від 06.07.2022, розміщений на п`ятій сторінці у розділі 8 «Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» у графі «ПОРУЧИТЕЛЬ ОСОБА_1 », праворуч від друкованого тексту «/ ОСОБА_1 /», виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

- підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті поручителя-фізичної особи від 01.07.2022, розміщений на третій сторінці в графі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ліворуч від друкованого тексту « ОСОБА_1 », виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Згідно рахунку №24-4977 від 17.09.2024 вартість проведення даної експертизи становить розмір 36 349.44 грн., що було сплачено ОСОБА_1 в повному обсязі згідно платіжної інструкції № 153H-87C3-B5РМ-Р24Р від 10.10.2024 (т.3 , а.с.116).

Також, як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2024 між Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю КУАСТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ укладено Договір про відступлення прав вимоги за договором овердрафту № OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022 (т.3, а.с.170-173).

Відповідно до п.1 Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальника, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, Боржників, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки за кредитним договором, договором овердрафту, договором поруки, іпотечними договорами та договором на підставі якого виникла дебіторська заборгованість з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 цього договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно Додатку №1 Договору відступлення прав вимоги від 10.10.2024 за Договором овердрафту №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022 та Договором поруки № OV/U/03-2-0011/P1 від 06.07.2022 право вимоги перейшло від Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ».

Відповідно до п.15 укладеного Договору, він набрав чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення відстисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.

Враховуючи заміну відповідача за зустрічним позовом правонаступником, ухвалою суду від 20.03.2025 було здійснено заміну позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у даній справі, а саме Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ».

Водночас, у зв`язку з ігноруванням ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» своїх процесуальних обов`язків, як позивача за первісним позовом у даній справі, що унеможливило виконання судом вимог ГПК України щодо забезпечення завдань і засад господарського судочинства, ухвалою суду від 12.05.2025, позовну заяву ТОВ «КУА «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» до ТОВ "ФФА ІМПОРТ", ОСОБА_1 було залишено без розгляду на підставі п. 4, ч.1 ст.226 ГПК України.

Також в матеріалах справи наявна копія Договору №768 від 03.04.2024 про надання правничої допомоги укладеного між Адвокатським об`єднанням «Губський та партнери» та ОСОБА_1 (т.4, а.с.29), предметом якого є надання Адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у справі №916/889/24 за позовом АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» до ТОВ «ФФА Імпорт», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022.

Згідно п. 4 Договору Сторони погодили, що гонорар Адвокатського Об`єднання за надання правничої допомоги по справі №916/889/24, провадження якої здійснюється у Господарському суді Одеської області визначається у фіксованому розмірі та складає 60 000,00 грн.

03.03.2024 між Адвокатським об`єднанням «Губський та партнери», в особі тимчасово виконуючої обов`язки керуючого партнера Губської Христини Юріївни, яка діє на підставі Статуту, далі Адвокатське Об`єднання, з однієї сторони та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №768 від 03.04.2024 (т.4, а.с.30).

Даною Додатковою угодою Сторони погодили додаткову винагороду («гонорар успіху») Адвокатського Об`єднання «Губський та партнери», що є платою за досягнутий результат, нарахування та сплата якого залежать від настання певної події, а саме в разі прийняття позитивного рішення для Клієнта у справі №916/889/24 за позовом АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» до ТОВ «ФФА Імпорт», ОСОБА_1 .

Згідно Додаткової угоди, позитивним вважається рішення, яким частково задоволено позов, відмовлено в задоволенні позову, прийнято відмову позивача від позову, залишено позову без розгляду тощо). «Гонорар успіху» визначається у відсотках та складає 3% (три відсотка) від суми незадоволених позовних вимог, звернутих до Клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання правничої допомоги №768 від 03.04.2024 ОСОБА_1 здійснив оплати наданої правової допомоги, зокрема:

- згідно платіжної інструкції №570611927 від 10.04.2024 було сплачено 25 600 грн. (т.4, а.с.30 на звороті);

- згідно платіжної інструкції №594642207 від 06.06.2024 було сплачено 6 970 грн. (т.4, а.с.31);

- згідно платіжної інструкції №622357918 від 09.08.2024 було сплачено 2 100 грн. (т.4, а.с.31 на звороті);

- згідно платіжної інструкції №651142037 від 15.10.2024 було сплачено 8 300 грн. (т.4, а.с.32);

- згідно платіжної інструкції №594642207 від 06.06.2024 було сплачено 6 970 грн. (т.4, а.с.32);

- згідно платіжної інструкції №716535075 від 03.03.2025 було сплачено 4 200 грн. (т.4, а.с.32 на звороті).

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За положеннями статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (абзац перший частини першої статті 216 ЦК України).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (стаття 553 ЦК України).

Згідно зі статтею 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Тлумачення вищенаведених норм ЦК України свідчить, що обов`язковим елементом двостороннього правочину (в даному випадку поруки) є дії його сторін щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто правочин не може бути визнаний таким, що відбувся, без цілеспрямованих дій його сторін, які є вираженням їх волевиявлення.

Отже, основним критерієм, за яким можна розмежувати укладені та неукладені правочини, є факт вираження сторонами правочину їх волевиявлення - зовнішньої об`єктивної форми виявлення волі особи, що проявляється у вчиненні цілеспрямованих дій з метою зміни цивільних правовідносин, що склалися на момент вчинення правочину.

Коли ж відсутній факт вираження волевиявлення стороною двостороннього правочину, можна говорити про відсутність обов`язкового суб`єкта цивільних правовідносин та, як наслідок, констатувати відсутність фактичної підстави для виникнення договірних правовідносин.

Тобто, на відміну від укладених правочинів, у цьому випадку не виникає самої можливості піддати юридичній оцінці об`єктивно відсутній юридичний факт (цілеспрямовану дію), існування якого було б зумовлено юридично значимим волевиявленням учасника цивільних правовідносин.

Натомість, у випадку недійсності чи нікчемності правочину насамперед йдеться про юридичну кваліфікацію об`єктивно наявного та вираженого у певний спосіб волевиявлення суб`єкта права щодо виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин.

Таким чином, на відміну від неукладеного правочину, оспорюваний та нікчемний правочин є такими, що відбулися, а його сторони виразили своє волевиявлення на зміну цивільних правовідносин.

Конструкція частини третьої статті 203 ЦК України визначає наявність волевиявлення учасника правочину обов`язковим і безумовним елементом, додержання якого є необхідним для чинності правочину. При цьому таке волевиявлення має бути: 1) вільним; 2) відповідати внутрішній волі учасника правочину.

В пунктах 7.5-7.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю на вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Отже, тлумачення частини третьої статті 203 ЦК України дає підстави стверджувати, що вона застосовується лише тоді, коли існує хоча б якесь волевиявлення учасника правочину. Якщо процес формування його волі відбувся під впливом (тиском) зовнішніх обставин чи факторів, які її деформують, за приписами частини першої статті 215 ЦК України це є підставою для визнання правочину недійсним.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін (див. постанову Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для цього виду договорів не вимагалася (абзац перший частини другої статті 639 ЦК України).

Підпис на правочині, для якого визначено обов`язкову письмову форму, виконує функцію підтвердження волевиявлення сторони, зафіксованого у тексті цього правочину. При цьому підпис є обов`язковим атрибутом письмової форми правочину.

З огляду на зміст частини четвертої статті 203, частини першої статті 215, частини першої статті 218 ЦК України закон не пов`язує недійсність правочину з недотриманням установленої для нього обов`язкової письмової форми, частиною якої є підпис сторін.

Водночас укладеність договору пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх істотних його умов (див. частину першу статті 638 ЦК України). Належним підтвердженням досягнення сторонами згоди щодо визначених у договорі умов є, зокрема, їх підписи.

Абзац другий частини першої статті 218 ЦК України визначає право заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину та встановлює, що такий факт може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, окрім показань свідків.

Відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність.

Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису).

Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним в силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати.

Наведені правові висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду та викладені в постанові від 27.11.2024 у справі №204/8017/17, які враховуються судом при розгляді даної справи.

Разом з тим, слід зазначити, що Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому, такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення.

Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що встановлення факту підписання або непідписання ОСОБА_1 спірного Договору поруки №OV/U/03-2-0011, від 06.07.2022, в забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "ФФА ІМПОРТ" за Договором овердрафту №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022, укладеним з АТ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК", має визначальне значення для захисту прав і законних інтересів позивача з зустрічним позовом.

Згідно статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частинами 1-4 статті 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, який відповідно до частини третьої статті 2 ГПК України належить до фундаментальних засад господарського судочинства, передбачає, що у разі спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бехеер проти Нідерландів" від 27.10.1993).

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява №61679/00 від 01 червня 2006 року).

Так згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №24-4977 судово-почеркознавчої експертизи складеного 16.01.2025 (т.3, а.с.154-161), за результатами проведеної судової експертизи, експерт дійшов наступних висновків:

- підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі поруки №OV/U/03-2- 0011/P1 від 06.07.2022, розміщений на п`ятій сторінці у розділі 8 «Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» у графі «ПОРУЧИТЕЛЬ ОСОБА_1 », праворуч від друкованого тексту «/Ю.І. Калмакан/», виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

- підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті поручителя-фізичної особи від 01.07.2022, розміщений на третій сторінці в графі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ліворуч від друкованого тексту « ОСОБА_1 », виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до статті 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно, висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов`язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Метою оцінки є з`ясування можливості використання даного висновку як джерела фактів, на яких ґрунтується вирішення справи по суті, і водночас самих цих фактів як доказів. Як будь-які інші докази, висновок експерта оцінюється на предмет його допустимості, належності та достовірності для вирішення справи.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 16.05.2018 по справі №910/21025/16.

За результатами ознайомлення та дослідження висновку експерта №24-4977 від 16.01.2025 господарський суд зазначає, що даний висновок експерта відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості, не викликає сумнівів у його правильності та не містить будь яких розбіжностей.

Таким чином суд зазначає, що Договір поруки №OV/U/03-2- 0011/P1 від 06.07.2022 не може вважатися укладеним Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" з ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в останнього волевиявлення на його укладення, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 на такому договорі.

Відтак Договір поруки №OV/U/03-2-0011/P1 від 06.07.2022 є неукладеним правочином та згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 27.11.2024 по справі №204/8017/17, не може бути визнаний недійсним. У зв`язку з чим, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 у даній справі.

У справі "Салов проти України" (пункт 89 рішення Європейського суду з прав людини від 06.09.2005, заява № 65518/01) наголошується, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рішення судів повинні містити достатні мотиви, на яких вони ґрунтуються, для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, заява № 49684/99).

Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Kraska v. Switzerland" від 19.04.1993).

Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07, "Богатова проти України" від 07.10.2010, заява № 5231/04).

Правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (пункт 24 рішення ЄСПЛ у справі "De Cubber v. Belgium" від 26.10.1984, заява № 9186/80; пункт 45 рішення ЄСПЛ у справі "Castillo Algar v. Spain" від 28.10.1998).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі.

Статтею 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судом було встановлено, що 03.04.2024 між Адвокатським об`єднанням «Губський та партнери» та ОСОБА_1 укладено Договір №768 про надання правничої допомоги, предметом якого є надання Адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами правничої допомоги ОСОБА_1 у справі №916/889/24 за позовом АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» до ТОВ «ФФА Імпорт», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №OV/U/03-2-0011 від 06.07.2022. Також, згідно п. 4 даного Договору Сторони погодили, що гонорар Адвокатського Об`єднання за надання правничої допомоги по справі №916/889/24, провадження якої здійснюється у Господарському суді Одеської області визначається у фіксованому розмірі та складає 60 000,00 грн.

Також судом встановлено, що 03.04.2024 між Адвокатським об`єднанням «Губський та партнери» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №768 від 03.04.2024, якою погоджено додаткову винагороду («гонорар успіху») Адвокатського Об`єднання, що є платою за досягнутий результат, нарахування та сплата якого залежать від настання певної події, а саме в разі прийняття позитивного рішення для Клієнта у справі №916/889/24 за позовом АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» до ТОВ «ФФА Імпорт», ОСОБА_1 .

Згідно даної Додаткової угоди, позитивним вважається рішення, яким частково задоволено позов, відмовлено в задоволенні позову, прийнято відмову позивача від позову, залишено позову без розгляду тощо). «Гонорар успіху» визначається у відсотках та складає 3% (три відсотка) від суми незадоволених позовних вимог, звернутих до Клієнта.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом враховується, що ОСОБА_1 в даній справі є позивачем за зустрічним позовом, який був ним заявлений з метою захисту своїх прав від безпідставного стягнення за солідарним зобов`язанням за неукладеним договором поруки.

Також у зв`язку з тим, що спір у даній справі в частині заявлених вимог до ОСОБА_1 , виник саме внаслідок протиправних дій АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», суд вважає за можливе покласти витрати зі сплати судового збору та витрати пов`язані з розглядом справи, що понесені ОСОБА_1 у даній справі, на правонаступника АТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» - ТОВ «КУА «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ».

Водночас щодо розміру таких витрат, то суд вказує, що при визначенні розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають керуватися встановленим у самому договорі розмірі та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата КГС ВС, зробила такий висновок: "...втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України."

Враховуючи викладене, вирішуючи питання про стягнення судових витрат за надання правової допомоги, з урахуванням критеріїв розумності і реальності таких витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, співмірності зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), зважаючи на конкретні обставини справи, а також керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в частині фіксованої суми гонорару 60 000,00 грн. є співмірним розміром оплати для наданої представником позивача правової допомоги, а також обґрунтованим та таким, що на переконання суду, у даній конкретній справі цілком відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, щодо заявленої суми «гонорару успіху» в розмірі 78109,89 грн. суд зазначає таке:

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху», як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000р. у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 17.01.2024 у справі №906/462/22.

За таких обставин, суд доходить висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи та такі витрати не можуть бути відшкодованими ОСОБА_1 шляхом стягнення з ТОВ «КУА «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ».

Також суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Щодо відшкодування витрат на оплату вартості судової експертизи.

Згідно ч. 4 .ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Стаття 128 ГПК України, унормовує, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

З метою підтвердження доводів ОСОБА_1 стосовно непідписанням ним оспорюваного Договору поруки №OV/U/03-2-0011/P1 від 06.07.2022, під час розгляду справи позивачем за зустрічним позовом було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Так, висновком судово-почеркознавчої експертизи №24-4977 від 16.01.2025 проведеної експертами ОНДІСЕ, твердження Калмакана Ю.І. підтвердилися.

Судом було встановлено, що вартість судової експертизи позивачем було оплачено в повному обсязі, згідно наданого експертною установою рахунку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції.

Приймаючи до уваги, що дані витрати, пов`язані з отриманням зазначеного висновку експерта та понесені позивачем за зустрічним позовом саме у зв`язку із розглядом справи №916/889/24, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача 36 349,44 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням даної процесуальної дії, необхідної для розгляду справи.

Розмір понесених витрат на таку суму відповідає принципу співмірності із складністю справи та розумної необхідності понесених витрат.

Керуючись ст.ст.126, 127, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні зустрічного позову відмовити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СТРОНГ МЕНЕДЖМЕНТ АКТИВ» (01054, місто Київ, вул.Франка Івана (Шевченківський р-н), буд.22/24, нежитлове приміщення 31; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 3028/три тисячі двадцять вісім/грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000/шістдесят тисяч/грн 00 коп. та витрати понесені на оплату вартості судової почеркознавчої експертизи в розмірі 36 349/тридцять шість тисяч триста сорок дев`ять/грн 44 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 19 червня 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська