ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"12" червня 2025 р. Справа №914/1314/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.,
суддів Галушко Н.А.,
Желіка М.Б.,
секретар судового засідання Хом`як Х.А.
розглянув заяву Приватного підприємства «ТСМ Груп» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №914/1314/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех-Пром», смт. Мізоч, Рівненський район, Рівненська область
до відповідача Приватного підприємства «ТСМ Груп», м. Львів
про розірвання договору купівлі продажу №14-15 від 26.05.2021 та стягнення 800000,00грн
за відсутності представників сторін
29.05.2025 Західним апеляційним господарським судом за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства «ТСМ Груп», поданої на рішення Господарського суду Львівської області від 06.09.2024, ухвалено постанову у справі № 914/1314/24, якою скасовано оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех-Пром» відмовлено.
Отримавши заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, Західний апеляційний господарський суд, у відповідності до ст. 221 ГПК України, 06.06.2025 постановив ухвалу, якою призначив вказану заяву відповідача до розгляду в судовому засіданні на 12.06.2025.
Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 126 ГПК України, позивач подав суду свої заперечення на заяву відповідача, в якій наголосив, що відповідач до закінчення судових дебатів у справі №914/1314/24 не заявляв про те, що він поніс або очікує понести судові витрати (орієнтовний їх розмір), у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. З наявних матеріалів справи вбачається, що ПП «ТСМ Груп» до прийняття Західним апеляційним господарським судом постанови у цій справі не подавало доказів, які б підтверджували розмір понесених ним судових витрат, як і не зробило відповідної заяви до завершення судових дебатів про те, що такі докази будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як того вимагають приписи процесуального закону. Отож, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи поданої до закінчення судових дебатів заяви відповідача про те, що він з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, як того вимагають приписи ст.126, ст.221 ГПК України, позивач вважає, що підстави для задоволення заяви Приватного підприємства «ТСМ Груп» про ухвалення додаткового рішення у справі №914/1314/24 щодо стягнення витрат з ТОВ «Будтех-Пром» на професійну правничу допомогу відсутні.
В дане судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. В силу приписів ч. 4 ст. 244 ГПК України, яка передбачає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, судова колегія вважає за можливе розглянути заяву відповідача за відсутності представників сторін.
Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Верховний Суд у постанові від 20.01.2025 у справі № 907/16/23, виснував, що оскільки Господарський процесуальний кодекс України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат, то зазначення позивачем у відзиві на апеляційну скаргу про те, що докази понесення судових витрат будуть надані додатково, і є заявою останнього, мова про яку йде у частині восьмій статті 129 ГПК України.
З врахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду, судова колегія вважає, що зазначення ПП «ТСМ Груп» в апеляційній скарзі про те, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у цій справі, є заявою відповідача в розумінні ч. 8 ст. 129 ГПК України.
01.10.2024 між фізичною особою-підприємцем Харчук Володимиром Мироновичем та Приватним підприємством ПП «ТСМ ГРУП» укладено договір №01-10/24 про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику правову, адвокатську допомогу в порядку та на умовах та в строки, що передбачено умовами цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього договору. Обсяги та види правової допомоги визначаться п. 2 даного договору.
Пунктом 5.1. договору сторони визначили, що вартість визначається сторонами по кожному факту надання послуг шляхом надання виконавцем рахунку на оплату послуг. Оплата виконаних робіт і наданих послуг (гонорар) здійснюється на підставі рахунків, які щомісячно або по мірі виконання робіт виставляються виконавцем замовнику.
Як вбачається із підписаного між сторонами акту приймання-передачі наданих послуг від 30.05.2025 року виконавець з 01.03.2025 по 29.05.2025 надав замовнику правничу допомогу відповідно до договору, а замовник прийняв надані послуги. До складу наданих послуг, які надані виконавцем замовнику входять: опрацювання матеріалів наданих замовником; участь в судових засіданнях; надання консультацій замовнику з питань розгляду справи №914/1314/24 в Західному апеляційному господарському суді.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин першої та другої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник, при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частин 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 126 ГПК України, позивач подав заперечення на заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зводячи свої доводи фактично лише до обставин недотримання відповідачем порядку та строку звернення до суду з відповідною заявою, покликаючись на те, що до закінчення судових дебатів ПП «ТСМ Груп» не заявляло про те, що воно понесло чи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу. Однак, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач в тексті апеляційної скарги вказав попередній розрахунок витрат на правову допомогу і зазначив, що докази на підтвердження таких будуть подані до суду протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення, що є заявою відповідача в розумінні ч. 8 ст. 129 ГПК України. З огляду на вказані обставини відхиляються доводи позивача про недотримання відповідачем порядку звернення із заявою про відшкодування судових витрат.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
Заяву Приватного підприємства «ТСМ Груп» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволити.
Господарському суду Львівської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

повну постанову складено 19.06.2025

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік