ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/712/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання В.М. Просяник,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 , О.Є. Блащук

від відповідача: А.А. Андрусь, В.В. Шипук

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Авангард-2»

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 (суддя Ю.А. Шаратов, м.Одеса, повне рішення складено 01.04.2025)

у справі №916/712/24

за позовом Громадської організації «Авангард-2»

до ОСОБА_2

про стягнення 9 907,13 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача

Громадська організація «Авангард-2» звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості в розмірі 9907,13 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що рішенням Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області від 30.10.1991 №545 було зареєстровано Садівничий кооператив «Авангард-2», а 26.04.2004 Овідіопольським районним управлінням юстиції перереєстровано вказаний кооператив в Громадську організацію «Авангард-2» з видачею свідоцтва про реєстрацію об`єднання громадян № НОМЕР_1 .

За доводами Громадської організації «Авангард-2», ОСОБА_2 є її членом, оскільки 30.08.2002 подав заяву голові Садівничого кооперативу «Авангард-2» про прийняття в члени кооперативу, тоді як згідно із пунктом 1.1. статуту Громадської організації «Авангард-2» члени садівничого кооперативу при реорганізації автоматично стають членами громадської організації. Окрім того, ОСОБА_2 була видана відповідна членська книжка садовода №104.

Також, як вказував позивач, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,06 га, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якого наявні всі підключення до комунікацій, зокрема, електро- та водопостачання.

За твердженням позивача, у відповідача, як члена Громадської організації «Авангард-2», наявна заборгованість зі сплати членських та цільових внесків у загальній сумі 8585,00 грн, з яких: заборгованість зі сплати членських внесків за період з 21.10.2020 по 26.12.2023, яка, з урахуванням часткової оплати, становить суму у розмірі 2750,00 грн; заборгованість зі сплати на утримання території загального користування (благоустрою) за період з 01.10.2020 по 01.12.2023 у розмірі 1835,00 грн; заборгованість зі сплати внеску на придбання нової трансформаторної підстанції 4000,00 грн.

Окрім того, позивачем на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нараховано на суму боргу зі сплати членських внесків (2750,00 грн) та внеску за благоустрій (1835,00 грн) за період з 01.10.2020 по 23.02.2022 інфляційне збільшення у розмірі 774,42 грн та 3 % річних 192,57 грн, а також нараховано на суму боргу зі сплати внеску за трансформатор (4000,00 грн) за період з 01.06.2021 по 23.02.2022 інфляційне збільшення 267,03 грн та 3% річних 88,11 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував про те, що він не є членом Громадської організації «Авангард-2», а тому на нього не розповсюджуються рішення її правління щодо встановлення розміру внесків та тарифів, з яких складається заборгованість, заявлена позивачем до стягнення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази на підтвердження обставини відсутності (припинення) його членства в Громадській організації «Авангард-2» у період, за який позивачем нараховано заборгованість (з 21.10.2020 по 26.12.2023), у своїй сукупності є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування позивачем, з огляду на що суд дійшов висновку, що у вказаний період ОСОБА_2 не був членом Громадської організації «Авангард-2», відтак, рішення загальних зборів та правління цієї організації не мають правових наслідків для відповідача, у якого відсутній обов`язок з їх виконання, якому б кореспондувало право позивача вимагати таке виконання.

Дійшовши висновку, що у відповідача відсутній борг перед позивачем у розмірі 8585,00 грн, місцевий господарський суд вказав про відсутність правових підстав для нарахування позивачем на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та 3% річних.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Громадська організація «Авангард-2» звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції обґрунтував оскаржуване рішення поданими відповідачем недопустимими доказами та при цьому проігнорував інші наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують членство ОСОБА_2 в Громадській організації «Авангард-2».

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, погоджуючись з мотивами оскаржуваного рішення суду, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 16.04.2025 за вх.№1612/25.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Авангард-2» на рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/712/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/712/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

29.04.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Авангард-2» на рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/712/24. Встановлено відповідачу строк до 19.05.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.05.2025 о 10:00 год.

12.05.2025 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1612/25/Д2 від 12.05.2025).

У судовому засіданні 27.05.2025 оголошено перерву до 17.06.2025 о 10:00 год.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Обставини створення громадської організації

30.10.1991 рішенням Овідіопольської районної Ради народних депутатів Одеської області №545 було зареєстровано Статут Садівничого кооперативу «Авангард-2» /т. ІІ а.с.145/.

Вказана обставина також підтверджується довідкою від 04.11.2004 №708-05-08ч1, виданою Овідіопольським районним управлінням юстиції Одеської області. Окрім того, у цій довідці зазначено, що 26.04.20024 Овідіопольським районним управлінням юстиції перереєстровано цей кооператив в Громадську організацію «Аввангард-2» з видачею свідоцтва про реєстрацію №80 /т. І а.с. 9/.

У Статуті Садівничого товариства «Авангард-2» наявні відомості про його одностайне прийняття на загальних зборах 12.10.1991, а також про його погодження головою районної ради садівничих товариств та реєстрацію Овідіопольським райвиконкомом 30.10.1991 за №545 /т. ІІ а.с. 146 159/.

07.02.1995 Овідіопольською районною радою народних депутатів прийнято розпорядження №53 про перереєстрацію Садівничого товариства «Авангард-2» в Садівничий кооператив «Авангард-2» та його Статуту /т. ІІ а.с. 160/.

У матеріалах справи наявна копія Статуту Садівничого кооперативу «Авангард-2», зареєстрованого розпорядженням Овідіопольського райвиконкому від 07.02.1995 №53 /т. ІІ а.с. 162-175/.

23.06.1997 Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області видано свідоцтво №17 про державну реєстрацію Садівницького кооперативу «Авангард-2» /т. IV а.с. 133/.

14.06.1998 рішенням Загальних зборів, оформлених протоколом №1, затверджено нову редакцію Статуту Садівничого кооперативу «Авангард-2» /т. IV а.с. 136-142/.

28.08.1998 головою Овідіопольської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №608 про перереєстрацію Садівничого кооперативу «Авангард-2» та його Статуту в новій редакції /т. IV а.с. 134/.

29.10.1998 відомості про Садівничий кооператив «Авангард-2» з ідентифікаційним кодом 23205806 внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою Одеського обласного управління статистики від 29.10.1998 /т. IV а.с. 132/.

22.06.2003 відбулися Установчі збори засновників Громадської організації «Авангард-2», на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №1. Зокрема, на вказаних установчих зборах прийнято такі рішення: перереєструвати Садівничий кооператив «Авангард-2» у Громадську організацію «Авангард-2»; прийняти та затвердити Статут Громадської організації «Авангард-2» (пункт 2 порядку денного); обрати голову Громадської організації «Авангард-2», членів правління, голову ревізійної комісії та членів ревізійної комісії (пункт 3 порядку денного); зареєструвати Громадську організацію «Авангард-2» у Овідіопольському управління юстиції Одеської області /т. IV а.с. 119/.

Разом із вказаним протоколом від 22.06.2003 №1 державному реєстратору надано список засновників Громадської організації «Авангард-2», в якому, зокрема, наявні відомості про ОСОБА_2 (пункти 116 та 199) /т. IV а.с. 121 - 130/.

26.04.2004 начальником Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області видано наказ №70-3П про перереєстрацію Садівничого кооперативу «Авангард-2» у Громадську організацію «Авангард-2» /т. IV а.с. 110/.

26.04.2004 Овідіопольським районним управлінням юстиції Одеської області видано свідоцтво про реєстрацію об`єднання громадян № НОМЕР_1 про реєстрацію Громадської організації «Авангард-2» /т. I а.с. 10 - 11/.

У матеріалах справи наявний Статут Громадської організації «Авангард-2», затверджений рішенням Установчих зборів засновників (протокол від 22.06.2003 №1) та перереєстрований Овідіопольським районним управлінням юстиції Одеської області (свідоцтво №80 від 26.04.2004) (далі Статут 2003 року) /т. І а.с. 14 30/.

Відповідно до пункту 1.1. Статуту 2003 року Громадська організація «Авангард-2» (далі Організація) є самостійною, добровільною, неприбутковою організацією, правонаступником Садівничого кооперативу «Авангард-2», члени якого при реорганізації автоматично стають членами Організації, що об`єднує осіб для задоволення і захисту їх законних соціальних, економічних, творчих і культурних прав та інтересів.

Організація створюється установчими зборами засновників і діє у відповідності з Конституцією України, Законом України «Про об`єднання громадян», чинним законодавством України та цим Статутом (пункт 1.3. Статуту 2003 року).

Організація є юридичною особою за законодавством, користується правами і несе обов`язки, передбачені Законом України «Про об`єднання громадян» (пункт 2.1. Статуту 2003 року).

Фізичні особи приймаються в члени Організації на підставі особистої заяви (пункт 4.3. Статуту 2003 року). Члени Організації мають право вільно виходити з членів Організації на підставі заяви (пункт 4.6. Статуту 2003 року).

Вищим керівним органом Організації є Загальні збори Організації (пункт 5.1. Статуту 2003 року).

У період між Загальними зборами постійно діючим керівним органом Організації є Правління. До складу Правління входять голова і члени Правління. Керує роботою Правління голова (пункт 5.6. Статуту 2003 року).

Згідно із пунктом 5.7. Статуту 2003 року Правління організації, зокрема, приймає і виключає з членів Організації.

15.05.2007 державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Мельниковою Л.Г. проведено реєстрацію включення відомостей про юридичну особу Громадську організацію «Авангард-2», ідентифікаційний код 23205806, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, номер запису 1 001998, що підтверджується довідкою серії АА №572519, а також видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Громадської організації «Авангард-2» (ідентифікаційний код 23205806) серії А01 №113781 /т. IV а.с. 12, 13/.

13.11.2016 Загальними зборами Громадської організації «Авангард-2» затверджено Статут в новій редакції (далі Статут 2016 року) /т. І а.с. 23 30/.

Відповідно до пункту 1.1. Статуту 2016 року Громадська організація «Авангард-2» (далі Організація) є самостійним, добровільним, неприбутковим об`єднанням фізичних осіб для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів.

Основною метою Організації є реалізація і захист законних соціальних, творчих, економічних і інших прав та інтересів своїх членів (пункт 3.1. Статуту 2016 року).

Членство в Організації може бути лише індивідуальним (пункт 4.1. Статуту 2016 року).

Фізичні особи приймаються в члени Організації на підставі особистої заяви (пункт 4.3 Статуту 2016 року).

Згідно із пунктами 4.4., 4.5. Статуту 2016 року прийом і виключення з членів Організації здійснюється Правлінням за простою більшістю голосів від загальної кількості членів Правління. Правління веде облік членів Організації. Підставою для внесення в список та виключення із списку членів Організації є відповідне рішення Правління.

Члени Організації мають право вільно виходити з членів Організації на підставі заяви (пункт 4.6. Статуту 2016 року). Члени Організації зобов`язані дотримуватись положень Статуту Організації, виконувати рішення керівних органів Організації, своєчасно платити членські внески (пункт 4.7. Статуту 2016 року).

Виключення членів Організації проводиться Правлінням за простою більшістю голосів від загального числа членів Правління. Рішення про виключення може бути оскаржено на Загальних зборах. Рішення Загальних зборів в даному випадку є остаточним (пункт 4.9. Статуту 2016 року).

Пунктом 4.10. Статуту 2016 року передбачено, що членам Організації видаються членські книжки Організації, форма яких затверджується Правлінням.

Щомісячні членські внески затверджуються Загальними зборами Організації (пункт 4.11. Статуту 2016 року).

Правління Організації має повноваження змінювати розмір членських внесків шляхом ухвалення рішення у звичайному порядку (пункт 4.12. Статуту 2016 року).

Вищим керівним органом Організації є Загальні збори Організації, які скликаються не рідше 1-го разу на рік (пункт 5.1. Статуту 2016 року).

Загальні збори Організації: визначають основні напрями використовування майна і коштів Організації; обирають членів Правління, голову Правління, Ревізійну комісію в кількості, яка визначається Загальними зборами, строком на 3 роки; заслуховують і затверджують звіти Правління і ревізійної комісії; затверджують Статут Організації, а також зміни і доповнення до нього; ухвалюють рішення про реорганізацію і саморозпуск (ліквідацію) Організації (пункт 5.2. Статуту 2016 року).

У період між Загальними зборами постійно діючим керівним органом Організації є Правління, персональний склад якого обирається Загальними зборами строком на 3 роки. До складу Правління входять Голова і члени Правління. Керує роботою Правління голова (пункт 5.6. Статуту 2016 року).

Правління Організації, зокрема: приймає і виключає з членів Організації; веде списки членів Організації; встановлює розміри і порядок внесення членських і вступних внесків (пункт 5.7. Статуту 2016 року).

Джерелами формування майна Організації, зокрема, є вступні і членські внески; надходження з інших джерел, не заборонених чинним законодавством (пункт 7.4. Статуту 2016 року).

10.12.2023 рішенням Загальних зборів Громадської організації «Авангард-2», оформленим протоколом №10/12, затверджено Статут в новій редакції, надалі Статут 2023 року /т. І а.с. 31 40/.

Відповідно до пункту 1.1. Статуту 2016 року Громадська організація «Авангард-2» (далі Організація) є добровільним, неприбутковим об`єднанням фізичних осіб для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів.

Основною метою Організації є реалізація і захист законних соціальних, творчих, економічних і інших прав та інтересів своїх членів (пункт 2.1. Статуту 2023 року). Основними напрямками діяльності Організації, зокрема, є створення сприятливих умов для проживання членів Організації, утримання в належному стані території загального користування, покращення благоустрою, модернізації та розвитку із залученням членів Організації (пункт 2.2. Статуту 2023 року).

Членство в Організації є індивідуальним та добровільним (пункт 3.1. Статуту 2023 року).

Члени Організації зобов`язані: дотримуватись положень Статуту Організації; виконувати рішення керівних органів Організації; вчасно та в повному обсязі сплачувати вступні та членські внески (пункт 3.5. Статуту 2023 року).

Обставини щодо затвердження тарифів та розміру членських внесків.

30.09.2017 Правлінням Громадської організації «Авангард-2» прийняті рішення, оформлені протоколом №10, про: встановлення тарифу за вивіз сміття 40,00 грн; встановлення плати членських внесків з 01.10.2017 у розмірі 8,50 грн за сотку, а 6 соток 50,00 грн. на місяць /т. І а.с. 41-42/.

19.10.2019 рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» затверджено Порядок оплати внесків і компенсації комунальних платежів (далі Порядок) /т. І а.с. 43 45/.

Відповідно до пункту 1 Порядку в Громадській організації «Авангард-2» діють такі щомісячні внески та платежі:

-членські внески у розмірі 50 грн з ділянки 0,06 га;

-компенсація оплати за вивіз сміття у розмірі 40 грн з власника;

-компенсація оплати за електрику відповідно до тарифів РЕСа, освітлення вулиць у темний період доби, заміна лампочок та ліхтарів на стовпах вуличного освітлення на центральних вулицях, втрати на трансформаторах №1, 2, втрати на лініях, поточні та планові ремонти ліній, трансформаторів, загальних лічильників, технічне обслуговування;

-компенсація оплати за воду за лічильником в розмірі 9,50 грн/м3. Включає в себе оплату за спожиту воду згідно із тарифами Сухого Лиману, втрати, поточні і планові ремонти труби, заміну загальних лічильників на вулицях, технічне обслуговування.

Пунктом 2 Порядку затверджено наступну періодичність оплати:

Оплата здійснюється щомісячно за поточний місяць до 25 числа місяця шляхом:

-переказу на банківський рахунок Громадської організації «Авангард-2» в будь-який день в строк до 25-го числа поточного місяця;

-надходження грошей в касу Громадської організації «Авангард-2» в період з 20-го по 25-е числа поточного місяця, в години роботи каси.

Пріоритетною вважається оплата на розрахунковий рахунок громадської організації.

Рішенням Загальних зборів членів Громадської організації «Авангард-2» від 13.09.2020 затверджено з 01.10.2020 членські внески у наступних розмірах: 8,50 грн за 1 сотку на місяць з ділянки, яка не має підключення до комунікацій; 17,50 грн за 1 сотку на місяць з ділянки, яка має підключення до комунікацій; при цьому зазначено, що членські внески, які були сплачені наперед, не перераховуються; з 2010.2020 членські внески вираховуються за новим тарифом (пункт 9 порядку денного) /т. І а.с. 46-54/.

13.03.2021 відбулися Загальні збори членів Громадської організації «Авангард-2» (протокол №13/03 від 13.03.2021), на яких вирішено:

-здати кожному електроспоживачу (абоненту) Організації по 4000,00 грн на придбання нової трансформаторної підстанції. Вказані кошти необхідно здати до 31.05.2021. В разі наявності у абонента декількох підключень до електромережі, він здає вказану суму за кожне підключення окремо. В разі відмови абонента здавати вказані кошти він буде відключений від електропостачання;

-доручити Правлінню Організації організувати збір вказаних коштів та забезпечити прозору звітність їх цільового використання /т. І а.с. 55 58/.

Рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» від 15.01.2023, оформленим протоколом № 2/2023, встановлено з 01.02.2023 тариф на благоустрій в розмірі 65,00 грн в місяць /т. І а.с. 59 61/.

Обставини набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку та садівничій будинок і його взаємовідносин із Позивачем

У матеріалах справи наявна копія членської книжки садовода № НОМЕР_2 , виданої 12.02.1993 Садівничим товариством «Тепличний» ОСОБА_2 , ділянка № НОМЕР_3 , площа ділянки 0,06, отримана на підставі рішення загальних зборів товариства, дата вступу до кооперативу 1991р. Садовий масив «Мрія». Також до цієї книжки внесено відомості про Громадську організацію «Авангард-2» /т. І а.с. 61, т. ІІ а.с. 71/.

30.08.2002 ОСОБА_2 подав голові Садівничого кооперативу «Авангард-2» ОСОБА_3 заяву, в якій просив прийняти його в члени садівничого кооперативу та зазначив, що зі статутом ознайомлений і зобов`язується його виконувати. Також повідомив, що йому належить на праві власності земельна ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,061 га, для ведення садівництва на території Садівничого кооперативу «Авангард-2». Окрім того, просив підключити його будинок до електропостачання кооперативу та вказав, що електроопори, кронштейни, дроти придбав за власні гроші 1760,00 грн. Накладна додається /т. І а.с. 22/.

Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,061 га, яка знаходиться за адресою: діл. 527, СК «Авангард-2», Прилиманська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, з кадастровим номером 0:01:001:0643, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на підставі розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 06.10.2005 №807 /т. І а.с. 103 - 104/.

Також ОСОБА_2 є власником об`єкта нерухомості садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.02.2008 /т. І а.с. 105/.

У матеріалах справи наявна незавірена копія заяви-повідомлення ОСОБА_2 про припинення членства в організації від 20.05.2010, адресована керівнику Громадської організації «Авангард-2» Богушу А.М., в якій відповідач повідомив керівництво Громадської організації «Авангард-2» (код 23205806) про припинення свого членства в організації. Також просив виключити його зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» та надати відповідь. На примірнику цієї заяви наявний напис про її прийняття 21.05.2010 юрисконсультом ОСОБА_4 /т. І а.с. 212/.

Також у матеріалах справи наявна незавірена копія з копії (завіреної 15.07.2010 ОСОБА_5 та печаткою Громадської організації «Авангард-2») рішення Правління Громадської «Авангард-2» від 17.06.2010 №26/10, яким задоволено заяву ОСОБА_2 та виключено його зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» /т. І а.с. 213/. Як слідує зі змісту цього рішення, його приймали такі члени Правління: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . У рішенні зазначено, що воно набирає чинності з 17.06.2010. Крім того, у рішенні від 17.06.2010 №26/10 міститься напис про те, що підписи членів Правління засвідчує керівник Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_13 та наявний відбиток печатки Громадської організації «Авангард-2».

Відповідачем надано незавірену копію повідомлення від 05.07.2010 №120, відповідно до якого ОСОБА_5 від імені Громадської організації «Авангард-2» повідомив ОСОБА_2 , що його заяву розглянуто на розширеному Правлінні Громадської організації «Авангард-2» 17.06.2010, на якому прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» згідно протоколу №26/10 від 17.06.2010. На цьому повідомленні також наявний відбиток печатки Громадської організації «Авангард-2» /т. І а.с. 214/.

Крім того, відповідачем надано незавірену копію протоколу №2 зборів членів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 05.08.2017, в якому зафіксовано рішення про виключення ОСОБА_2 із членів правління відповідно до статуту, оскільки він не є членом організації /т. І а.с. 215 -219/.

Ухвалою Господарського суду Одеської від 24.06.2024 у даній справі задоволено клопотання позивача про витребування оригіналів письмових доказів від 24.06.2024. На підставі частини шостої статті 91 Господарського процесуального кодексу України витребувано у ОСОБА_2 оригінали письмових доказів: заяви-повідомлення від 20.05.2010, рішення Правління Громадської організації «Авангард-2» №26/10 від 17.06.2010, повідомлення Громадської організації «Авангард-2» від 05.07.2010, протокол №2 зборів членів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 05.08.2017.

Відповідачем надано відповідь на клопотання позивача про витребування оригіналів письмових доказів (від 09.08.2024 вх. №29737/24), а також заяву свідка ОСОБА_5 від 31.07.2024.

У вказаній відповіді на клопотання ОСОБА_2 повідомлено, що: 1) заява -повідомлення від 20.05.2010 подана керівництву Громадської організації «Авангард-2» та знаходиться (повинна знаходитись) в архіві організації, а у нього зберігається лише копія, яку він може надати; 2) рішення Правління Громадської організації «Авангард-2» №26/10 від 17.06.2010 зберігаються (повинні зберігатися) в архіві реєстраційної справи Громадської організації «Авангард-2», а тому у ОСОБА_2 не може бути та не має оригіналів вищевказаних документів, в нього є лише копія, яку він може надати суду; 3) повідомлення Громадської організації «Авангард-2» від 05.07.2010 (вх. №120) зберігається особисто у ОСОБА_2 , яке він може надати суду; 4) протокол №2 зборів членів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 05.08.2017 зберігаються (повинні зберігатися) в архіві реєстраційної справи Громадської організації «Авангард-2», а тому у ОСОБА_2 відповідача не може бути та не має оригіналу вищевказаного документа. Тобто, у ОСОБА_2 в наявності лише один оригінал документа - повідомлення Громадської організації «Авангард-2» від 05.07.2010 (вх. № 120), який він може надати суду.

Оригінал повідомлення Громадської організації «Авангард-2» від 05.07.2010 №120 було надано ОСОБА_2 для огляду суду першої інстанції.

У заяві свідка від 31.07.2024 ОСОБА_5 повідомив суду, що рішенням Правління від 21.04.2010 його було обрано головою Правління Громадської організації «Авангард-2» у зв`язку із закінченням строку повноважень ОСОБА_13 згідно статей 5, 7 Статуту Громадської організації «Авангард-2». 03.07.2010 ОСОБА_13 передав, а ОСОБА_5 прийняв 03.07.2010 печатку Громадської організації «Авангард-2».

ОСОБА_5 також засвідчив, що рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» №26/10 від 17.06.2010 була розглянута заява-повідомлення ОСОБА_2 про виключення його зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» від 20.05.2010.

Вирішили задовольнити заяву ОСОБА_2 та виключити його зі складу членів Громадської організації «Авангард-2». Протокол рішення правління №26/10 від 17.06.2010 підписаний ним, ОСОБА_5 , тому що він був головуючим на засіданні Правління. З дня обрання ОСОБА_5 головою правління 21.04.2010, вони рішенням правління писали всі рішення правління тільки на бланках.

05.07.2010 ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_2 , що його заяву розглянуто і прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» згідно протоколу №26/10 від 17.06.2010, копію якого він надав ОСОБА_2 .

Оригінали протоколів зберігаються в архіві Громадської організації «Авангард-2», тому надати його у ОСОБА_5 не має можливості /т. ІІ а.с. 105/.

У заяві свідка від 18.09.2024 ОСОБА_13 повідомив суду, що був головою Громадської організації «Авангард-2» з 2007 року по 2017 рік. З квітня по липень 2010 року члени Громадської організації Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_2 , ОСОБА_5 вимагали скликання загальних зборів, погрожували йому, намагались забрати круглу печатку Громадської організації «Авангард-2», психологічно тиснули на нього, щоб головою правління став ОСОБА_5 . На початку липня 2010 року, зібравшись в конторі Громадської організації «Авангард-2», група осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 примусово забрали круглу печатку Громадської організації «Авангард-2», яка мала лишатися в конторі до проведення загальних зборів.

На загальних зборах 17.07.2010 визнано незаконним протокол Правління №2 від 21.04.2010, зобов`язано осіб, які незаконно утримують круглу печатку Громадської організації «Авангард-2», повернути її ОСОБА_13 до 20.07.2010, якщо ні, то звернутись новому правлінню із заявою до правоохоронних органів Овідіопольського району.

ОСОБА_13 також зазначив, що звертався в газету з повідомленням про недійсність печатки Громадської організації «Авангард-2», подав новий зразок відбитку печатки та його підпису до реєстратора Овідіопольської районної адміністрації Одеської області.

Свідок ОСОБА_13 вказував, що на його неоднократні звернення до ОСОБА_5 з вимогою повернути круглу печатку Громадської організації «Авангард-2» він посилався на зайнятість та не передавав її, потім повідомив, що в нього її немає, а ОСОБА_2 взагалі повідомив, що вона знаходиться в банку. Після чого ОСОБА_2 почав використовувати вже визнану недійсною печатку та подавав документи від імені Громадської організації «Авангард-2», вказуючи себе і головою правління Громадської організації «Авангард-2», і керівником із відтиском саме тієї вже недійсної печатки, про що ОСОБА_13 звертався в жовтні 2011 року та серпні 2013 року із заявами до правоохоронних органів.

Також ОСОБА_13 вказував, що звертався і до голови Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, щоб не видавали ОСОБА_2 жодних документів Громадської організації «Авангард-2», так як він подає підробленні документи.

ОСОБА_13 зазначав, що ОСОБА_2 є членом Громадської організації «Авангард-2», ніяких заяв він, як голова Громадської організації «Авангард-2», в 2010 році не отримував від нього, такого питання на засіданнях правління з 2010 року по 2017 рік не було в порядку денному, жодних протоколів з цього приводу він не підписував. Більш того, ОСОБА_2 бере постійно активну участь у загальних зборах протягом останніх 10 років. Також він в 2007, 2010, 2017, 2019 роках неодноразово був кандидатом на посаду голови Громадської організації «Авангард-2», однак інші члени Організації не довіряли йому, та він жодного разу не набрав достатньої кількості голосів.

ОСОБА_13 не відомо, яким чином ОСОБА_5 міг поставити печатку Громадської організації «Авангард-2» та розписатися за нього, адже 17.06.2010 печатка була у ОСОБА_13 , на засіданні Правління він не був присутній, взагалі про таке засідання йому не було відомо, в порядок денний жодного засідання Правління він, як голова Правління Громадської організації «Авангард-2», не включав питання щодо розгляду заяви про виключення ОСОБА_2 з членів Громадської організації «Авангард-2». Жоден протокол з вказаного питання не складався та не підписувався в Громадській організації «Авангард-2». /т. ІІІ а.с. 17/.

У судовому засіданні ОСОБА_13 судом першої інстанції попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, підтвердив під час допиту свої показання наведені у заяві свідка від 18.09.2024.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що 04.08.2010 у Газеті «Наддністрянська правда» №58 (5109) було надруковано оголошення про те, що круглу печатку Громадської організації «Авангард-2» вважати недійсною /т. ІІ а.с. 19 - 20/.

10.09.2010 складено документ зразок круглої печатки Громадської організації «Авангард-2» і підпису голови ОСОБА_13 , де у зразку відбитку печатки, зокрема, було додано символи «№ 1» /т. ІІ а.с. 21/.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 09.06.2011 №20, яка подана ним начальнику Овідіопольського районного управління юстиції про видачу копій документів, вказана заява була підписана ОСОБА_2 в якості голови Правління Громадської організації «Авангард-2», а підпис скріплено печаткою Громадської організації «Авангард-2» /т.2 а.с. 34/.

24.06.2011 ОСОБА_13 , як головою Громадської організації «Авангард-2», подано начальнику Овідіопольського районного управління юстиції заяву за вих.№57, в якій ОСОБА_13 зазначив, що ОСОБА_2 подає заяви, вказуючи себе головою Правління Громадської організації «Авангард-2», та незаконно утримує печатку Громадської організації «Авангард-2», у зв`язку з чим ОСОБА_13 просив не видавати ніяких документів гр. ОСОБА_2 /т.2 а.с. 25-26/.

У заяві від 18.09.2024 свідок ОСОБА_15 повідомила суду, що 21.04.2007 вона, засновник та член Громадської організації «Авангард-2», була обрана на загальних зборах до складу Правління Громадської організації «Авангард-2», де була до 2017 року.

Приблизно 04.07.2010 ОСОБА_13 повідомив членам Правління Громадської організації «Авангард-2» про те, що група осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 примусово забрали круглу печатку Громадської організації «Авангард-2», яка мала залишатися в конторі до проведення загальних зборів. Вирішено скликати Правління на наступний день щодо вказаних обставин.

ОСОБА_15 зазначає, що жодних повідомлень про скликання Правління з приводу розгляду заяви про виключення ОСОБА_2 з членів Громадської організації «Авангард-2» не отримувала, таке засідання Правління не скликалось та не відбувалось, адже вона була присутня на всіх засіданнях, а тому рішення Правління про виключення ОСОБА_2 з членів Громадської організації «Авангард-2» не приймалось. Печатку забрали 03.07.2010, 17.06.2010 у ОСОБА_5 печатки не було, а відтак, звідки на копії протоколу №26/10 від 17.06.2010, який надав ОСОБА_2 , відбиток печатки Громадської організації «Авангард-2» невідомо, жодних засідань Правління Громадської організації «Авангард-2» в цей день не відбувалось /т. ІІІ а.с. 18/.

У судовому засіданні ОСОБА_15 судом першої інстанції попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, підтвердила під час допиту свої показання, наведені у заяві свідка від 18.09.2024.

У матеріалах справи наявна копія рішення Правління від 21.04.2010 №2, яким вирішено: 1)вибрати головою Правління Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_5 ; 2) зобов`язати ОСОБА_13 передати печатку і штампи ОСОБА_5 . Також наявні написи про прийом-передачі печатки. На рішенні міститься відбитка печатки Громадської організації «Авангард-2» /т. ІІ а.с. 33, т. ІІІ а.с. 113 (186))/.

17.07.2010 Загальними зборами Громадської організації «Авангард-2» прийняті рішення, оформлені протоколом №29/10, зокрема: на підставі статей 3, 55 Конституції України, статей 3, 6, 13, 31 Закону України «Про об`єднання громадян», пункту 5.3 Статуту визнати нелегітимними (незаконними) протокол № 4 від 12.09.2009 та усі його рішення про виключення із членів правління та обрання нової ревізійної комісії, а також рішення Правління №2 від 21.04.2010 про незаконну передачу круглої печатки Громадської організації «Авангард-2» /т. ІІІ а.с. 103 - 111/.

14.10.2019 головою правління Громадської організації «Авангард-2» Григоряном Л.А. складено та підписано повідомлення на адресу ОСОБА_2 , в якому вказано, що згідно з інформацією, викладеною в рішенні Правління, відповідач не є членом Громадської організації «Авангард-2». Відповідно, виходячи з рішення зборів Правління організації, прийнятого 29.12.2018 під керівництвом ОСОБА_16 , для ОСОБА_2 діє тариф на електроенергію - 2,85 грн, на водопостачання 15,75 грн. Також містилось прохання протягом тижня погодити розмір заборгованості і порядок її погашення з головою Правління Громадської організації «Авангард-2» /т. І а.с. 118, т. ІІ а.с. 103/.

29.10.2019 головою Правління Громадської організації «Авангард-2» Григоряном Л.А. складено та підписано інформаційну довідку на адресу ОСОБА_2 , в якій у відповідь на заяву-запит від 26.10.2019 повідомлялося, зокрема, що у рішенні правління від 29.07.2017 згадано, що ОСОБА_2 з 2010 року не є членом організації /т. ІІ а.с. 102/.

У матеріалах справи наявна копія протоколу зборів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 29.07.2017, в якому під час розгляду питання про кандидатів на посаду голови щодо кандидатури ОСОБА_2 , вказано, що він не є членом організації. А також запропоновано розглядати з поданих заяв лише членів громадської організації /т. І а.с. 154 -157/.

У заяві від 29.08.2024 свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що з липня 2019 року по серпень 2020 року був обраний в члени ревізійної комісії Громадської організації «Авангард-2», .

14.10.2019 ОСОБА_17 був присутній при врученні головою Громадської організації «Авангард-2» повідомлення ОСОБА_2 про наявність заборгованості на підставі рішень Правління Громадської організації «Авангард-2»від 29.07.2017 та 29.10.2018.

20.10.2019 ОСОБА_17 брав участь в розробці та наданні інформаційної відповіді ОСОБА_2 від Громадської організації «Авангард-2». Дана відповідь спиралася на рішення Правління Громадської організації «Авангард-2» від 17.06.2010, 29.07.2017, 29.12.2018 надані керівництвом Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_1 про відсутність членства ОСОБА_2 в громадській організації.

Свідок ОСОБА_17 зазначає, що на той період часу він особисто з ОСОБА_2 не був знайомий, будь-які відносини відсутні. Познайомився з ОСОБА_2 при наданні вищезазначеної відповіді.

06.07.2020 ОСОБА_17 брав участь в засіданні ревізійної комісії, на якому дізнався про мирову угоду між керівництвом Громадської організації «Авангард-2» та ОСОБА_2 , в якій ОСОБА_2 погодився сплатити грошові кошти у вигляді членських внесків.

На думку членів ревізійної комісії, форма оплати була обрана через відсутність заборгованості з електропостачання (відповідно листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРКП), в якому зазначено, що колективний споживач має право на відшкодування витрат, а не на утримання прибутку та незаконність можливості накладення та стягнення штрафних санкцій (п. 4, ст. 4 Закону України «Про громадські об`єднання» стосовно набуття владних повноважень), тобто по відношенню до ОСОБА_2 . Громадська організація «Авангард-2» не могла вчинити примусові дії.

Також ОСОБА_17 підтвердив, що рішення Правління Громадської організації «Авангард-2» №26/10 від 2010 року на момент 29.10.2019 за головування ОСОБА_1 знаходилось в архіві громадської організації, відповідно до якого ОСОБА_2 було виключено зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» /т. ІІ а.с. 214/.

У судовому засіданні ОСОБА_17 судом першої інстанції попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, підтвердив під час допиту свої показання наведені у заяві свідка від 29.08.2024.

Також з матеріалів справи вбачається, що 16.12.2019 Овідіопольским районним судом Одеської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до Громадської організації «Авангард-2», в якій ОСОБА_2 просив визнати неправомірними дії Громадської організації «Авангард-2» щодо припинення електропостачання земельної ділянки №527 та садового будинку АДРЕСА_3 ; зобов`язати Громадську організацію «Авангард-2» не чинити перешкод ОСОБА_2 у здійсненні права власності на вказані земельну ділянку та садовий будинок (т. 1 а.с. 136-141).

10.06.2020 ОСОБА_2 подав голові Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_1 заяву, в якій зазначив, що основною метою подачі цієї заяви є захист права на вільне та мирне користування своїм майном (земельною ділянкою, будинком та інженерними спорудами), котрі були збудовані за кошти ОСОБА_2 , що підтверджується членською книжкою у графі «Цільові внески».

ОСОБА_2 вказав, що звертається із цією заявою до керівництва Громадської організації «Авангард-2» про вирішення правових відносин між ним, членом організації, та Громадською організацією «Авангард-2», а також відповідає на чотири запитання на його адресу.

Зокрема, відповідаючи на перше питання чи є він членом Громадської організації «Авангард-2», ОСОБА_2 зазначив наступне: Статутом Громадської організації «Авангард-2» в редакції 2003 року, стаття 1, Загальні положення, пункт 1.1. викладено в такій редакції: «Члени СК «Авангард-2» при реорганізації кооперативу автоматично стають членами ГО «Авангард-2»». Також має членську книжку.

У заяві від 10.06.2020 ОСОБА_2 зазначив, що як член Громадської організації «Авангард-2», дає згоду на компромісну угоду з Організацією за умови якщо:

-Громадська організація «Авангард-2» зобов`язується не чинити перешкод ОСОБА_2 у здійсненні права власності на земельну ділянку: дім 527, 16-та вулиця, ЖМ ГО «Авангард-2», Авангардівська с/р, Овідіопольського району. Якщо Організація вжиє заходи, та її працівники і будь-які залучені нею особи вчинятимуть певні дії щодо відключення його будинку 527 від комунальних послуг. Не припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, припиняти постачання електричної енергії, водопостачання.

-в якості зустрічного забезпечення з боку ОСОБА_2 , як члена Громадської організації «Авангард-2», зобов`язався виконувати свої зобов`язання зі сплати комунальних платежів, зі сплати членських внесків за законно встановленими тарифами.

ОСОБА_2 зазначив, що виконання цих обов`язків зі сторони Громадської організації «Авангард-2» та з його сторони, дають йому підґрунтя звернутись до Овідіопольського районного суду щодо відзиву свого позову /т. І а.с. 142 151/.

10.06.2020 між головою Громадської організації «Авангард-2» та ОСОБА_2 складено документ №42, відповідно до якого 10.06.2020 о 18-00 відбулася зустріч власника ділянки 527, члена Громадської організації «Авангард-2», ОСОБА_2 і головою Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_1 . В ході тривалої бесіди дві сторони готові йти на примирення та зняття додаткових вимог один до одного:

1)зі сторони ОСОБА_2 надійшла пропозиція піти на примирення і можливість відновлення електроенергії, за рахунок оплати заборгованості по членським внескам в розмірі 2800,00 грн.

2)зі сторони ОСОБА_1 - відновлення електроенергії можливо після оплати заборгованості по членським внескам.

Також була прийнята заява від ОСОБА_2 для подальшого розгляду на Правлінні /т. І а.с. 65/.

Окрім того, 10.06.2024 Шипуком підписано розрахунок його заборгованості за період з 2011 року по 06.2020 у загальному розмірі 2800,00 грн /т. І а.с. 66/.

21.08.2020 Овідіопольським районним судом Одеської області прийнято ухвалу, якою закрито провадження у цивільній справі №509/6740/19 за позовом ОСОБА_2 до Громадської організації «Авангард-2» про визнання неправомірними дій та зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права власності.

При цьому, в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.08.2020 у справі №509/6740/19 вказано, що до судового засідання представник позивача - адвокат Гладишева О.О. подала до суду заяву про відмову від позову, оскільки між сторонами спір врегульовано мирним шляхом та просила прийняти відмову від позову, закрити провадження у справі та повернути судові витрати. Також зазначено, що 21.08.2020 керівник Громадської організації «Авангард-2» - Григорян Л.А. подав заяву про відкликання зустрічного позову та повернення судових витрат. /т. І а.с. 152 153/.

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо обставин членства відповідача у громадській організації

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При цьому задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем, з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований в реєстрі як юридична особа з організаційно-правовою формою: громадська організація.

За статтею 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому законом порядку.

За приписами статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

З огляду на положення статті 85 Цивільного кодексу України, непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 Цивільного кодексу України).

До 01.01.2013 діяльність громадських організацій була врегульована Законом України «Про об`єднання громадян» від 16.06.1992 № 2460-XII (далі Закон № 2460-XII).

Об`єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод (частина перша статті 1 Закону України «Про об`єднання громадян»).

Громадською організацією є об`єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів (стаття 3 Закону України «Про об`єднання громадян»).

Відповідно до частин першої, третьої статті 6 Закону України «Про об`єднання громадян» об`єднання громадян створюються і діють на основі добровільності, рівноправності їх членів (учасників), самоврядування, законності та гласності. Вони вільні у виборі напрямів своєї діяльності. Всі основні питання діяльності об`єднань громадян повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об`єднання.

Частиною другою статті 12 Закону України «Про об`єднання громадян» передбачено, що членами громадських організацій, крім молодіжних та дитячих, можуть бути особи, які досягли 14 років. Вік членів молодіжних та дитячих громадських організацій визначається їх статутами в межах, встановлених законами України.

Згідно із пунктами 3, 4, 5, 6 частини першої статті 13 Закону України «Про об`єднання громадян» статутний документ об`єднання громадян повинен містити: умови і порядок прийому в члени об`єднання громадян, вибуття з нього; права і обов`язки членів (учасників) об`єднання; порядок утворення і діяльності статутних органів об`єднання; джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна об`єднання, порядок звітності, контролю, здійснення господарської та іншої комерційної діяльності, необхідної для виконання статутних завдань.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про об`єднання громадян» для здійснення цілей і завдань, визначених у статутних документах, зареєстровані об`єднання громадян користуються правом, зокрема, виступати учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права.

Частинами першою, другою статті 21 Закону України «Про об`єднання громадян» визначено, що об`єднання громадян може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об`єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом.

01.01.2013 введений в дію Закон України «Про громадські об`єднання», який визначає правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статі 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадська організація це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Згідно із частинами першою та другою статті 2 Закону України «Про громадські об`єднання» дія цього Закону поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань в Україні. Дія цього Закону не поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення: 1) політичних партій; 2) релігійних організацій; 3) непідприємницьких товариств, що утворюються актами органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування; 4)асоціацій органів місцевого самоврядування та їх добровільних об`єднань; 5) саморегулівних організацій, організацій, які здійснюють професійне самоврядування; 6)непідприємницьких товариств (які не є громадськими об`єднаннями), утворених на підставі інших законів.

У статті 3 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачені принципи утворення і діяльності громадського об`єднання, одним з яких є принцип самоврядності, який передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом.

Громадське об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи, діє на підставі статуту громадського об`єднання. Статут громадського об`єднання - це установчий документ, що використовується для створення та провадження діяльності, містить правила, що регулюють права та обов`язки членів, визначає порядок управління та здійснення діяльності громадського об`єднання.

Згідно із пунктами 3, 4, 8 частини першої статті 11 Закону України «Про громадські об`єднання» статут громадського об`єднання має містити відомості про: порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників); повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи); джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об`єднання;

Отже, Громадська організація «Авангард-2» є одним з різновидів юридичної особи, яка не має на меті одержання прибутку та створена шляхом об`єднання осіб, які мають право участі в ній, а члени Громадської організації «Авангард-2» беруть участь в управлінні організацією та здійснюють інші правомочності, встановлені законом і статутними документами організації.

Спірні у цій справі правовідносини виникли між Громадською організацією «Авангард-2» та ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості зі сплати членських та цільових внесків.

З огляду на предмет регулювання Закону України «Про об`єднання громадян» від 16.06.1992 № 2460-XII, Закону України «Про громадські об`єднання» від 22.03.2012 №4572-VI, а також положення Статуту Громадської організації «Авангард-2», обов`язковість рішень загальних зборів та правління цієї громадської організації для відповідача ОСОБА_2 залежить від факту наявності в нього статусу її члена у спірному періоді.

Звертаючись із зазначеним позовом, позивач посилався на те, що відповідач є членом зазначеної організації, однак відповідач цю обставину заперечує та стверджує, що був виключений зі складу цієї громадської організації рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» від 17.06.2010 №26/10.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що Господарський суд Одеської області, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, дійшов висновку, що у своїй сукупності надані відповідачем докази на підтвердження обставини відсутності (припинення) його членства в Громадській організації «Авангард-2» у періоді, за який позивачем нараховано заборгованість (з 21.10.2020 по 26.12.2023), а саме: повідомлення Громадської організації «Авангард-2» від 05.07.2010 №120, заява свідка ОСОБА_5 від 31.07.2024, протокол зборів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 29.07.2017, повідомлення голови правління Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_1 від 14.10.2019, інформаційна довідка Громадської організації «Авангард-2» від 29.10.2019, заява свідка ОСОБА_17 від 29.08.2024, у своїй сукупності є більш вірогідними, ніж докази надані на її спростування позивачем: заява свідка ОСОБА_13 від 18.09.2024, заява свідка ОСОБА_15 від 18.09.2024, заява ОСОБА_2 від 10.06.2020, документ (мирове погодження) від 10.06.2020 №42, розрахунок його заборгованості від 10.06.2024, списки членів організації станом на 01.01.2011.

Колегія суддів, досліджуючи надані відповідачем докази, а саме: копію заяву-повідомлення ОСОБА_2 про припинення членства в Громадській організації «Авангард-2» від 20.05.2010, копію (завіреної 15.07.2010 ОСОБА_5 та печаткою Громадської організації «Авангард-2») рішення Правління Громадської «Авангард-2» від 17.06.2010 №26/10 (яким задоволено заяву ОСОБА_2 та виключено його зі складу членів Громадської організації «Авангард-2») та копію протоколу №2 зборів членів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 05.08.2017 (в якому зафіксовано рішення про виключення ОСОБА_2 із членів правління відповідно до статуту, оскільки він не є членом організації), встановила, що вказані докази взагалі не засвідчені.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 91 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина друга). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта).

Так, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Таким чином, відповідно до статтей 77, 91 Господарського процесуального кодексу України для того, щоб бути допустимим доказом, будь-який документ повинен бути залучений до матеріалів справи або в оригіналі, або із відміткою про засвідчення копії документа.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2018 у справі № 904/8549/17.

Верховний Суд у постанові від 21.08.2019 у справі № 910/12809/16 зазначив, що хоча ксерокопії і можна вважати належними доказами, проте вони не можуть бути допустимими, оскільки у випадках, передбачених законодавством, певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Натомість всупереч статтям 77, 91 Господарського процесуального кодексу України та без урахування висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 11.07.2018 у справі №904/8549/17 (незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи), від 21.08.2019 у справі № 910/12809/16 (ксерокопії документів не можуть вважатись допустимими доказами у справі), суд першої інстанції прийняв рішення за відсутності в матеріалах справи саме належним чином засвідчених письмових доказів, наданих відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції, а саме: заяви-повідомлення ОСОБА_2 про припинення членства в Громадській організації «Авангард-2» від 20.05.2010, рішення Правління Громадської «Авангард-2» від 17.06.2010 №26/10 та протоколу №2 зборів членів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 05.08.2017, що зумовило вирішення спору за недопустимими доказами.

Поряд з цим, колегія суддів, оцінюючи надані відповідачем копії документів у сукупності з іншими доказами у справі, зазначає наступне.

Щодо рішення Правління Громадської «Авангард-2» від 17.06.2010 №26/10, яким задоволено заяву ОСОБА_2 та виключено його зі складу членів Громадської організації «Авангард-2», колегія суддів зазначає, що у ньому міститься напис про те, що підписи членів Правління засвідчує керівник Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_13 та наявний відбиток печатки Громадської організації «Авангард-2».

У заяві свідка ОСОБА_13 зазначав, що ОСОБА_2 є членом Громадської організації «Авангард-2», ніяких заяв він, як голова Громадської організації «Авангард-2», в 2010 році не отримував від нього, такого питання на засіданнях правління з 2010 року по 2017 рік не було в порядку денному, жодних протоколів з цього приводу він не підписував. На початку липня 2010 року, зібравшись в конторі Громадської організації «Авангард-2», група осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 примусово забрали круглу печатку Громадської організації «Авангард-2», яка мала лишатися в конторі до проведення загальних зборів.

В свою чергу, ОСОБА_5 стверджував про те, що рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» №26/10 від 17.06.2010 була розглянута заява-повідомлення ОСОБА_2 про виключення його зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» від 20.05.2010. ОСОБА_13 03.07.2010 передав, а ОСОБА_5 прийняв 03.07.2010 печатку Громадської організації «Авангард-2». Протокол рішення правління №26/10 від 17.06.2010 підписаний ним, ОСОБА_5 , тому що він був головуючим на засіданні Правління.

Також ОСОБА_5 у заяві свідка зазначив, що рішенням Правління від 21.04.2010 його було обрано головою Правління Громадської організації «Авангард-2».

Водночас в матеріалах справи наявна копія протоколу Правління Громадської організації «Авангард-2» від 21.04.2010 №2, надана ОСОБА_2 , та копія протоколу Правління Громадської організації «Авангард-2» від 21.04.2010 №2, надана Південним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса). Вказаним рішенням вирішено вибрати головою правління Громадської організації «Авангард-2» ОСОБА_5 та зобов`язати ОСОБА_13 передати печатку і штампи ОСОБА_5 .

Однак зазначені копії відрізняються між собою.

Зокрема, у копії, наданій Південним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса), відсутні дані щодо того, кого слухали з членів Правління; результати голосування відображено наступним чином: «за», «проти» (тобто без зазначення жодної інформації про результати голосування); у пункті 3 зазначено, що рішення набирає чинності з 04.07.2010.

У копії, наданій ОСОБА_2 , наявна інформація, кого заслуховували з членів Правління (Фоміну, Панську, Вишневську, Переправку); результати голосування відображені наступним чином: «за», «проти немає»; пункт 3 містить затертості.

Разом з тим, обидві копії рішення Правління Громадської організації «Авангард-2» від 21.04.2010 №2 містять написи «печатку передав» ( ОСОБА_13 ) - «печатку прийняв», проте у копії, наданій відповідачем, зазначено про передачу-приймання печатки 03.07.2010, а в копії, наданій Південним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса), зазначено дві дати: ОСОБА_13 передав печатку 03.07.2010, а напис про приймання печатки датований 04.07.2010.

Звідси слідує, що печатка була передана 03.07.2010, а її відтиск вже містився на копії рішення Правління Громадської «Авангард-2» від 17.06.2010 №26/10, що викликає обґрунтовані сумніви в достовірності наданої відповідачем копії вказаного рішення, адже ОСОБА_13 у заяві свідка зазначив, що 17.06.2010 печатка була у нього, він не підписував протокол Правління Громадської «Авангард-2» від 17.06.2010 №26/10, не посвідчував жодних підписів членів Правління на вказаному протоколі, а підпис поставив ОСОБА_5 , про що ним же було зазначено у своїй заяві свідка.

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що 04.08.2010 у Газеті «Наддністрянська правда» №58 (5109) було надруковано оголошення про те, що круглу печатку Громадської організації «Авангард-2» вважати недійсною.

10.09.2010 складено документ зразок круглої печатки Громадської організації «Авангард-2» і підпису голови ОСОБА_13 , де у зразку відбитку печатки, зокрема, було додано символи «№ 1» /т. ІІ а.с. 21/.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 09.06.2011 №20, яка подана ним начальнику Овідіопольського районного управління юстиції про видачу копій документів, вказана заява була підписана ОСОБА_2 в якості голови Правління Громадської організації «Авангард-2», а підпис скріплено печаткою Громадської організації «Авангард-2», яка вже на той час була такою, яка вважалась недійсною.

24.06.2011 ОСОБА_13 , як головою Громадської організації «Авангард-2», подано начальнику Овідіопольського районного управління юстиції заяву за вих.№57, в якій ОСОБА_13 зазначив, що ОСОБА_2 подає заяви, вказуючи себе головою Правління Громадської організації «Авангард-2», та незаконно утримує печатку Громадської організації «Авангард-2», у зв`язку з чим ОСОБА_13 просив не видавати ніяких документів гр. ОСОБА_2 /т.2 а.с. 25-26/.

Вказане свідчить про те, що в розпорядженні ОСОБА_2 знаходилась печатка Громадської організації «Авангард-2», що, з огляду на відсутність оригіналу або належним чином засвідченої копії протоколу Правління Громадської організації «Авангард-2» №26/10 від 17.06.2010, викликає сумніви щодо дійсного прийняття вказаного рішення про виключення ОСОБА_2 зі складу членів Громадської організації «Авангард-2».

Щодо наданої відповідачем незавіреної копії протоколу №2 зборів членів Правління Громадської організації «Авангард-2» від 05.08.2017, в якому зафіксовано рішення про виключення ОСОБА_2 із членів правління відповідно до статуту, колегія суддів зазначає, що із вказаного протоколу не вбачається, які члени Правління брали участь у засіданні, вказаний протокол не містить жодного підпису членів Правління, у той час як остання сторінка з підписами не свідчить про те, що цими підписами скріплений саме вказаний протокол.

Стосовно повідомлення від 05.07.2010 №120, відповідно до якого ОСОБА_5 від імені Громадської організації «Авангард-2» повідомив ОСОБА_2 , що його заяву розглянуто на розширеному правлінні Громадської організації «Авангард-2» 17.06.2010, на якому прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 зі складу членів Громадської організації «Авангард-2» згідно протоколу №26/10 від 17.06.2010, колегія суддів зазначає, що у цьому повідомленні ОСОБА_5 вказує себе як «В.о. Громадська організація «Авангард-2»», тобто некоректно зазначає посаду, оскільки такої посади не існує, як і не зазначає себе як голову Правління Громадської організації «Авангард-2», обраного рішенням Правління від 21.04.2010.

Колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу на те, що як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, сформованим 25.08.2010 станом на 25.08.2010, ОСОБА_13 зазначений як керівник Громадської організації «Авангард-2», а серед засновників (учасників) цієї юридичної особи зазначений ОСОБА_2 /т. IV а.с. 133/10 132/11/. Таку ж інформацію містить витяг, сформований 01.10.2010 станом на 01.10.2010 /т. IV а.с. 99/44 -98/45/

Крім того, слід зазначити, що у позовній заяві ОСОБА_2 до Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.12.2019 останній позиціонує себе як член Громадської організації «Авангард-2» у справі №509/6140/19. Також у заяві ОСОБА_2 від 10.06.2020, мировому погодженні від 10.06.2020 №42, розрахунку його заборгованості від 10.06.2024 з його підписом ОСОБА_2 визнавав своє членство в громадській організації та заборгованість зі сплати членських внесків. В матеріалах справи відсутні жодні докази вчинення тиску на ОСОБА_2 при написанні ним власноручно заяви, в якій останній звертався до голови Громадської організації «Авангард-2» як член організації, при укладенні мирової угоди, а також при засвідченні згоди щодо правильності розрахунку заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що надані позивачем докази на підтвердження обставини членства відповідача в Громадській організації «Авангард-2» у період, за який позивачем нараховано заборгованість (з 21.10.2020 по 26.12.2023), у своїй сукупності є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування відповідачем, з огляду на що апеляційний суд дійшов висновку, що у вказаний період ОСОБА_2 був членом Громадської організації «Авангард-2».

Щодо стягнення заборгованості

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 4.7. Статуту Громадської організації «Авангард-2» у редакції 2016 року члени Організації зобов`язані дотримуватись положень Статуту Організації, виконувати рішення керівних органів Організації, своєчасно платити членські внески.

Вищим керівним органом Організації є Загальні збори Організації, які скликаються не рідше 1-го разу на рік (пункт 5.1. Статуту 2016 року).

Щомісячні членські внески затверджуються Загальними зборами Організації (пункт 4.11. Статуту 2016 року).

У період між Загальними зборами постійно діючим керівним органом Організації є Правління (пункт 5.6. Статуту 2016 року).

Правління Організації, зокрема, встановлює розміри і порядок внесення членських і вступних внесків (пункт 5.7. Статуту 2016 року).

Правління Організації має повноваження змінювати розмір членських внесків шляхом ухвалення рішення у звичайному порядку (пункт 4.12. Статуту 2016 року).

Таким чином, статут позивача та рішення його виконавчого органу правління є належною у розумінні статей 11, 509 Цивільного кодексу України та статей 173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених ними кореспондуючих прав і обов`язків сторін, зокрема грошових зобов`язань по внесенню членських і цільових внесків.

Як зазначалось вище у цій постанові, 30.09.2017 рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» з 01.10.2017 встановлено розмір членських внесків, а саме: 8,50грн за 1 сотку, 6 соток 50 грн щомісячно, а також затверджено тариф за вивезення сміття 40 грн (який у подальшому був перейменований на тариф «утримання території загального користування»).

19.10.2019 рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» затверджено Порядок оплати внесків і компенсації комунальних платежів. Відповідно до пункту 1 Порядку в Громадській організації «Авангард-2» діють такі щомісячні внески та платежі: членські внески у розмірі 50 грн з ділянки 0,06 га; компенсація оплати за вивіз сміття у розмірі 40 грн з власника; компенсація оплати за електрику відповідно до тарифів РЕСа, освітлення вулиць у темний період доби, заміна лампочок та ліхтарів на стовпах вуличного освітлення на центральних вулицях, втрати на трансформаторах №1, 2, втрати на лініях, поточні та планові ремонти ліній, трансформаторів, загальних лічильників, технічне обслуговування; компенсація оплати за воду за лічильником в розмірі 9,50 грн/м3. Включає в себе оплату за спожиту воду згідно із тарифами Сухого Лиману, втрати, поточні і планові ремонти труби, заміну загальних лічильників на вулицях, технічне обслуговування.

Пунктом 2 Порядку затверджено наступну періодичність оплати: оплата здійснюється щомісячно за поточний місяць до 25 числа місяця шляхом: переказу на банківський рахунок Громадської організації «Авангард-2» в будь-який день в строк до 25-го числа поточного місяця; надходження грошей в касу Громадської організації «Авангард-2» в період з 20-го по 25-е числа поточного місяця, в години роботи каси.

Рішенням Загальних зборів членів Громадської організації «Авангард-2» від 13.09.2020 (дев`яте питання порядку денного) було підвищено розмір членських внесків, а саме: затверджено з 01.10.2020 членські внески у наступних розмірах: 8,50 грн за 1 сотку на місяць з ділянки, яка не має підключення до комунікацій; 17,50 грн за 1 сотку на місяць з ділянки, яка має підключення до комунікацій; при цьому зазначено, що членські внески, які були сплачені наперед, не перераховуються; з 2010.2020 членські внески вираховуються за новим тарифом (пункт 9 порядку денного).

На загальних зборах членів Громадської організації «Авангард-2» (протокол №13/03 від 13.03.2021) було прийнято рішення здати кожному електро-споживачу (абоненту) Організації по 4000,00 грн до 31.05.2021 на придбання нової трансформаторної підстанції.

Рішенням Правління Громадської організації «Авангард-2» від 15.01.2023, оформленим протоколом № 2/2023, встановлено з 01.02.2023 тариф на благоустрій в розмірі 65,00 грн в місяць /т. І а.с. 59 61/.

Звертаючись з позовом, позивач зазначав, що з метою виконання статутних завдань Громадською організацією «Авангард-2» встановлювався розмір членського внеску, який має сплачуватися всіма членами Організації щомісячно, однак починаючи з 21.10.2020 за відповідачем почала утворюватися заборгованість зі сплати членських внесків, адже замість 100 грн за 6 соток земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_2 , останній продовжував сплачувати 50 грн, а в подальшому взагалі перестав сплачувати членські внески. Відтак, станом на 26.12.2023 заборгованість із сплати членських внесків складає 2750,00 грн.

Також позивач вказував про те, що відповідачем було проігноровано рішення загальних зборів від 13.03.2021 та не внесено на рахунок Громадської організації «Авангард-2» 4000,00 грн цільового внеску на придбання нової трансформаторної підстанції, при тому, що останній користується електроенергією, якою забезпечує своїх членів Громадська організація «Авангард-2» як колективний споживач.

Крім того, починаючи з 01.10.2020 ОСОБА_2 не сплачував тариф на утримання території загального користування благоустрій, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість зі плати внеску на благоустрій у розмірі 1835,00 грн.

Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати відповідачем членських внесків у загальному розмірі 4585,00 грн та цільового внеску у розмірі 4000,00 грн у встановлені строки. Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати членських та цільових внесків є обґрунтованими, з огляду на що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що невиконання грошового зобов`язання зі сплати членських та цільових внесків є його порушенням у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження №12-79гс19).

Передбачене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Положення статті 625 Цивільного кодексу України Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає про наявність правових підстав для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання зі сплати членських та цільових внесків.

Позивачем на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нараховано на суму боргу зі сплати членських внесків (2750,00 грн.) та внеску за благоустрій (1835,00 грн) за період з 01.10.2020 по 23.02.2022 інфляційне збільшення у розмірі 774,42 грн та 3 % річних 192,57 грн, а також нараховано на суму боргу зі сплати внеску за трансформатор (4000,00 грн) за період з 01.06.2021 по 23.02.2022 інфляційне збільшення 267,03 грн та 3% річних 88,11 грн.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд зазначає про правильність здійснених позивачем нарахувань, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із частиною першою 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення суду з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушення норм процесуального права, і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку із задоволенням позовної заяви та апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору за їх подання покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Громадської організації «Авангард-2» задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/712/24 скасувати.

3.Ухвалити нове рішення, яким позов Громадської організації «Авангард-2» задовольнити у повному обсязі.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь Громадської організації «Авангард-2» заборгованість у розмірі 9907,13 грн /дев`ять тисяч дев`ятсот сім грн 13 коп/.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Громадської організації «Авангард-2» 3028,00 грн /три тисячі двадцять вісім грн 00 коп./ витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 4542,00 грн /чотири тисячі п`ятсот сорок дві грн 00 коп./ витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повну постанову складено 19.06.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран