Справа № 909/567/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.06.2025 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 27.05.2025 (вх.№8916/25 від 27.05.2025) про залучення співвідповідача у справі

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця"

03680, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ

ел. пошта:

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гедзика Івана Васильовича

АДРЕСА_1

про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку

За участю представників:

від позивача: Левчук Іван Михайлович;

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ: акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Гедзика Івана Васильовича про скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :05:012:0151 площею 0,0277 га, по АДРЕСА_2 .

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.05.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 10.06.2025; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

16.05.2025 через систему "Електронний суд" до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 16.05.2025 (вх.№8298/25), в якому відповідач зазначив, що ФОП Гедзик І.В. є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку власником спірної земельної ділянки є Наливайко Іванна Іванівна, дата реєстрації речового права за нею проведена 15.11.2024.

27.05.2025 через систему "Електронний суд" до господарського суду від позивача надійшло клопотання від 27.05.2025 (вх.№8916/25 від 27.05.2025) про залучення Наливайко Іванну Іванівну співвідповідачем у справі.

В судовому засіданні 10.06.2025 представник позивача клопотання про залучення співвідповідача ОСОБА_1 підтримав, мотивуючи тим, що незважаючи на нікчемність договору дарування, на підставі якого було внесено відомості до державного реєстру речових прав, але при наявності зареєстрованого права, спірні правовідносини щодо скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку стосуються як відповідача, так і Наливайко Іванни Іванівни, а тому вона має бути залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Представниця відповідача проти задоволення клопотання позивача про залучення співвідповідача заперечила мотивуючи тим, що фактично позовна вимога позивача спрямована до фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, тому такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі.

Для постановлення ухвали за наслідками розгляду клопотання позивача про залучення співвідповідача суд оголосив перерву в судовому засіданні до 12.06.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 183 ГПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених главою 3 ГПК України.

За приписами п.10 ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст.41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами ч.1 ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 цієї ж статті позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20).

Частина 1 статті 14 ГПК України передбачає обов`язок господарського суду при здійсненні правосуддя керуватися принципом диспозитивності, суть якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, суд може замінити відповідача у справі на належного або залучити співвідповідача тільки за заявою позивача.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, згідно із закріпленими в п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України правилами, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18, Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 908/933/22 та від 06.06.2023 у справі № 920/277/22.

Отже, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Водночас, за змістом частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на землю, реєстрації або обліку прав на землю, яка (права на яку) є предметом спору, сторонами яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються в порядку господарського судочинства, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Наливайко Іванна Іванівна (РНОКПП НОМЕР_1 ) не зареєстрована як фізична особа-підприємець.

З огляду на викладене, враховуючи предмет позову, фізична особа ОСОБА_1 не може бути стороною (відповідачем) у цій справі, що розглядається в порядку господарського судочинства, а тому в задоволенні заяви АТ "Українська залізниця" про залучення її співвідповідачем належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 20, 48, 177, 182, 232- 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 27.05.2025 (вх.№8916/25 від 27.05.2025) про залучення співвідповідача - ОСОБА_1 у справі №909/567/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції.

Повну ухвалу складено 18.06.2025.

Суддя О.В. Рочняк