РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 м. КиївСправа № 910/5042/25

За позовом: КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО";

до: приватного підприємства "КЛІНІКА ДОКТОРА ВАСИЛЕВИЧА";

про: стягнення 275.263,43 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного підприємства "КЛІНІКА ДОКТОРА ВАСИЛЕВИЧА" про стягнення 275.263,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання з оплати комунальних послуг позивача, що призвело до звернення останнього до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 275.263,43 грн., з яких: 27.510,72 грн. заборгованість за теплову енергію в період з жовтня 2020 по жовтень 2021, 3.295,77 грн. 3 % річних, 13.715,39 грн. інфляційні втрати, 170.732,20 грн. заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025, 2.817,88 грн. - пеня, 11.367,07 грн. 3 % річних, 43.991,79 грн. інфляційні втрати, 969,23 грн. заборгованість з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025, 482,58 грн. заборгованість з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з січня 2024 по лютий 2025 та 380,80 грн. - заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії за січень 2020 - вересень 2021.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5042/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві шляхом доставки до електронного кабінету 29.04.2025, що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа, яке наявне в матеріалах справи.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між ОСОБА_1 , як позичкодавцем, та відповідачем, як користувачем, укладено договір позички від 01.02.2018 № б/н (далі Договір позички), відповідно до предмету якого позичкодавець передає, а відповідач приймає в безоплатне користування нежитлові приміщення з № 1 по № 20 групи приміщень № 212, загальною площею 147,80 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Олексія Шовкуненка, 3 (далі Приміщення) (п. 1.1 Договору позички).

Пунктом 2.2 Договору позички визначено, що останнім днем строку користування Приміщенням вважається 31.12.2018 року.

Положеннями пункту 2.4 Договору позички передбачено, що сторони погоджуються з тим, що у разі спливу зазначеного вище строку, Договір вважається укладеним на новий (такий самий) строк, і на тих же умовах, якщо сторони не пізніше ніж за один місяць до спливу строку Договору позички не попередять один одного в письмовій формі про відмову від подальшого укладання Договору на новий строк.

Актом приймання-передачі від 01.02.2018 № б/н позичкодавець передав, а відповідач прийняв Приміщення за Договором позички.

Проте, відповідачем, як користувачем Приміщення, не здійснено розрахунку за отриману теплову енергію в період з жовтня 2020 по жовтень 2021, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 27.510,72 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 3.295,77 грн. та інфляційних втрат в сумі 13.715,39 грн.

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир від 09.02.2022 № 20101 (далі Договір з постачання теплової енергії), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується надавати відповідачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а відповідач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором (п. 5 Договору з постачання теплової енергії).

Пунктом 30 Договору з постачання теплової енергії, зокрема, визначено, що відповідач вносить однією сумою плату позивачу, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022 та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному позивачем, але не вище граничного розміру, визначеного КМУ, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті позивача.

Положеннями пункту 34 Договору з постачання теплової енергії передбачено, що відповідач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Умовами пункту 45 Договору з постачання теплової енергії визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до пункту 51 Договору з постачання теплової енергії сторонами, зокрема, погоджено, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови договору застосовуються до відносин, які існували з 01.11.2021.

Проте, відповідачем не здійснено повного розрахунку за Договором з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 170.732,20 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 2.817,88 грн., 3 % річних в сумі 11.367,07 грн. та інфляційних втрат в сумі 43.991,79 грн.

Крім того, відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем за абонентське обслуговування для послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, а також за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача:

- заборгованості з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025 в сумі 969,23 грн.;

- заборгованості з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з січня 2024 по лютий 2025 в сумі 482,58 грн.;

- заборгованості за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії за січень 2020 - вересень 2021 в сумі 380,80 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до пунктів 1 та 5 частини другої статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідають обов`язки споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Вказані норми Закону свідчать про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2023 у справі № 643/17352/20 від 08.03.2023, у справі № 753/20733/19 від 18.05.2020 у справі № 176/456/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18.

Таким чином, відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Факт постачання до об`єкту відповідача (Приміщення за Договором позички) теплової енергії в період з жовтня 2020 по жовтень 2021, а також її обсяг підтверджується: корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон, акти про готовність вузла комерційного обліку відповідача до роботи, відомостями споживання теплової енергії за адресою Приміщення та обліковими картками за особовим рахунком відповідача (312491-01).

Проте, відповідачем не здійснено сплату заборгованості за теплову енергію в період з жовтня 2020 по жовтень 2021 в сумі 27.510,72 грн.

Приписами частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за теплову енергію в період з жовтня 2020 по жовтень 2021 в сумі 27.510,72 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію в період з жовтня 2020 по жовтень 2021 в сумі 27.510,72 грн. підлягає задоволенню повністю.

Відповідачем не здійснено сплату заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за Договором з постачання теплової енергії (за яким застосовуються відносини сторін спору з 01.11.2021) в період з листопада 2021 по лютий 2025 в сумі 170.732,20 грн., яка складається з: витрат на постачання теплової енергії; загально будинкові потреби опалення будинку; функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та функціонування систем гарячого водопостачання.

Вказана фактична обставина підтверджується актами надання послуг з постачання теплової енергії (із зазначенням складових частин нарахувань, як невід`ємних за вказаний період), які наявні в матеріалах справи.

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за Договором з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025 в сумі 170.732,20 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за Договором з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025 в сумі 170.732,20 грн. підлягає задоволенню повністю.

Також відповідачем не здійснено оплату заборгованості за абонентське обслуговування для послуг з постачання теплової енергії, гарячої води та вузла комерційного обліку теплової енергії, а саме: заборгованість з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025 в сумі 969,23 грн., заборгованість з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з січня 2024 по лютий 2025 в сумі 482,58 грн. та заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії за січень 2020 - вересень 2021 в сумі 380,80 грн.

Вказана фактична обставина підтверджується: актами виконаних робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії; актом звіряння взаєморозрахунків плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії; рахунком на оплату плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії; актами виконаних робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води; актом звіряння взаєморозрахунків плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води; рахунком на оплату плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води та рахунком на оплату внесків за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії.

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025 в сумі 969,23 грн., заборгованості з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з січня 2024 по лютий 2025 в сумі 482,58 грн. та заборгованості за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії за січень 2020 - вересень 2021 в сумі 380,80 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з листопада 2021 по лютий 2025 в сумі 969,23 грн., заборгованості з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з січня 2024 по лютий 2025 в сумі 482,58 грн. та заборгованості за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії за січень 2020 - вересень 2021 в сумі 380,80 грн. підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені за порушення строку виконання грошового зобов`язання за Договором з постачання теплової енергії суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність відповідача у вигляді пені за несвоєчасне здійснення платежів за Договором з постачання теплової енергії передбачена положеннями пункту 45 Договору з постачання теплової енергії.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором з постачання теплової енергії починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а нарахування господарської санкції у вигляді пені здійснюється за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, суд визнав його арифметично невірним з огляду на положення пункту 34 Договору з постачання теплової енергії у вигляді невірно визначеного початку строку прострочення грошового зобов`язання та часткове недотримання приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені за порушення строку виконання грошового зобов`язання за Договором з постачання теплової енергії підлягає задоволенню в сумі 2.120,20 грн., за наступним розрахунком суду, який здійснений в заявлений позивачем період, враховуючи положення пункту 34 Договору та приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, а саме:

ПеріодСума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення (грн.)
Січень 202311.015,5201.03.2024 - 14.03.20241415 %126,75
Лютий 20249.532,3301.04.2024 - 25.04.20242514,5 %189,34
9.532,3326.04.2024 - 13.06.20244913,5 %345,51
9.532,3314.06.2024 - 31.08.20247913 %536,42
Березень 20247.929,5901.05.2024 - 13.06.20244413,5 %258,09
7.929,5914.06.2024 - 30.09.202410913 %615,68
Квітень 2024125,7501.06.2024 - 13.06.20241313,5 %1,21
125,7514.06.2024 - 31.10.202414013 %12,54
Травень 2024202,9901.07.2024 - 30.11.202415313 %22,12
Червень 2024114,4701.08.2024 - 12.12.202413413 %10,93
114,4713.12.2024 - 31.12.20241913,5 %1,61
Загальна сума пені2.120,20

Положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "КЛІНІКА ДОКТОРА ВАСИЛЕВИЧА" (03049, місто КИЇВ, вулиця О. ШОВКУНЕНКА, будинок 3, ідентифікаційний код: 32375643) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01001, м.Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, ідентифікаційний код: 40538421) заборгованість за теплову енергію в сумі 27.510 (двадцять сім тисяч п`ятсот десять) грн. 72 коп., 3 % річних в сумі 3.295 (три тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 77 коп., інфляційні втрати в сумі 13.715 (тринадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 39 коп., заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 170.732 (сто сімдесят тисяч сімсот тридцять дві) грн. 20 коп., пеню в сумі 2.120 (дві тисячі сто двадцять) грн. 20 коп., 3 % річних в сумі 11.367 (одинадцять тисяч триста шістдесят сім) грн. 07 коп., інфляційні втрати в сумі 43.991 (сорок три тисячі дев`ятсот дев`яносто одна) грн. 79 коп., заборгованість з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в сумі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 23 коп., заборгованість з оплати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в сумі 482 (чотириста вісімдесят дві) грн. 58 коп., заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії в сумі 380 (триста вісімдесят) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4.118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) грн. 49 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строк встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац