РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2025Справа № 910/3154/25

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

(01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 10;

ідентифікаційний код: 19020407)

до Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича

(

АДРЕСА_1 ;

ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича (далі - відповідач) про розірвання Договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №3301 від 22.12.2020 та виселення орендаря з нежитлових приміщень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/3154/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення №988 повернуто до суду з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/3154/25 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02.09.2010, Смірнова проти України від 08.11.2005, Матіка проти Румунії від 02.11.2006, Літоселітіс проти Греції від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

22 грудня 2020 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Департамент/позивач), Фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем (далі орендар/відповідач) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) КП «Київтеплоенерго» (далі КП «Київтеплоенерго»/ підприємство-балансоутримувач) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 3301 (далі - Договір оренди), згідно з яким нерухоме майно (нежитлові приміщення) загальною площею 118,20 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, буд. 7-В, передано в орендне користування строком на 5 років.

Згідно з п. 6.4. Незмінюваних умов Договору оренди, орендар зобов`язаний забезпечити представникам орендодавця та балансоутримувача доступ на об`єкт оренди у робочі дні у робочий, час з метою здійснення контролю за його використанням та виконанням орендарем умов цього договору. Про необхідність отримання доступу до об`єкта оренди балансоутримувач або орендодавець повідомляє орендареві електронною поштою принаймні за один робочий день

Згідно з умовами п. 6.4 Незмінюваних умов Договору, 07.12.2023 на електронну адресу (зазначена в п. 3.2.1 Змінюваних умов Договору оренди, визначена, як офіційна електронна адреса у ЄДРПОУ) Орендарю надіслано Балансоутримувачем повідомлення про необхідність отримання 12.12.2023 безперешкодного доступу представникам Балансоутримувача та Орендодавця до Об`єкта оренди та обов`язкового забезпечення присутності Орендаря або представника Орендаря.

В результаті огляду орендованих приміщень 12.12.2023 представниками Позивача/ Орендодавця, Третьої особи/Балансоутримувача, неофіційного представника (без довіреності) Відповідача/Орендаря Міцинського В.В., який надав доступ до Об`єкта оренди, було встановлено факт проведення ремонтних робіт (з переплануванням) без отримання згоди Орендодавця та Балансоутримувача, що підтверджувалось наступними результатами огляду: - фасадна частина об`єкта оренди пофарбовано в світло-сірий колір; - усі наявні вікна замінено на металопластикові; - два віконні прорізи з торця лівого боку від центрального входу до об`єкта оренди замуровано; - замуровано прохід до приміщень центрального теплового пункту, що розташований навпроти центрального входу до об`єкта оренди; - в приміщенні з лівого боку від центрального входу до об`єкта оренди вимуровано перегородку впритул до замурованого віконного прорізу, внаслідок чого доступ до нього обмежено; - більшість міжкімнатних перегородок з лівого та правого боків від центрального входу до об`єкта оренди зруйновано, натомість вимуровано нові міжкімнатні перегородки з дверними прорізами, внаслідок чого утворено приміщення в новій конфігурації; - на всьому об`єкті оренди на підлозі розкидано будівельне сміття та будівельні матеріали; - внутрішні будівельні та ремонтні роботи на всьому об`єкті оренди не завершено.

За результатами проведення огляду складено Акт огляду орендованих приміщень від 12.12.2023 (з додаванням відповідних фотоматеріалів).

Таким чином, в результаті огляду було встановлено порушення Орендарем норм п. 5.1 Незмінюваних умов Договору та вимог чинного законодавства.

Згідно з п. 5.1. Незмінюваних умов Договору оренди орендар має право за згодою балансоутримувача проводити поточний та/або капітальний ремонт майна і виступати замовником на виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення ремонту.

З метою усунення Орендарем порушень умов Договору оренди Балансоутримувачем було направлено Орендарю письмовий припис від 14.12.2023 № 28АУ/06/1у/1/6252 та Акт огляду від 12.12.2023: - електронним листом від 18.12.2023 на визначену в п. 3.2.1 Змінюваних умов Договору та ЄДРПОУ офіційну електронну адресу Орендаря ; - рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на визначену в п. 3.2 Змінюваних умов Договору та в ЄДРПОУ адресу місцезнаходження Орендаря: вул. Піонерська (Шкільна), 19, с. Юрківці, Гайсинський р-н, Вінницька обл., 22863.

Проте, за офіційним міцезнаходженням Орендаря лист Балансоутримувача з приписом та актом не був отриманий у зв`язку з відсутністю Одержувача (Орендаря) за вказаною адресою та повернувся до Відправника (Балансоутримувача).

Згідно з вимогами п. 13.1 Незмінюваних умов Договору оренди, Орендар письмово повідомляє іншим сторонам договору протягом п`яти робочих днів з дати внесення змін у його найменуванні, місцезнаходженні, банківських реквізитах і контактних даних.

Повідомлення від Орендаря про зміну місцезнаходження та офіційної електронної адреси Балансоутримувачу не надходило.

Отже, припис та Акт огляду від 12.12.2023 були направлені Балансоутримувачем Орендарю належним чином.

З дотриманням вимог п. 6.4 Незмінюваних умов Договору, на офіційну електронну адресу Орендаря 19.03.2024 Балансоутримувачем було направлено повідомлення про проведення огляду орендованих приміщень 21.03.2024 та, відповідно, необхідність надання доступу до Об`єкта оренди представникам Орендодавця та Балансоутримувача, а також забезпечення присутності Орендаря або його представника при огляді.

В результаті повторного огляду, здійсненого 21.03.2024 за участю представників Балансоутримувача, Орендодавця та неофіційного представника (без довіреності) Орендаря Міцинського В.В., який надав доступ Об`єкта оренди, було повторно встановлено ті ж факти, що й при першому огляді, що підтверджується складеним учасниками огляду Актом огляду орендованих приміщень від 21.03.2024.

Таким чином, на підставі проведених 12.12.2023 та 21.03.2024 оглядів орендованих приміщень було виявлено самовільне перепланування Об`єкта оренди без отримання згоди Балансоутримувача, рішення Орендодавця та без виготовленої і погодженої належним чином проектно-кошторисної документації, що є порушенням умов п. 5.1 Незмінюваних умов Договору, вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.2 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» Договору оренди Орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого Майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати Майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

Згідно з п. 11.1 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» Договору оренди за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Відповідно до п. 11.3 розділу ІІ «Незмінювані умови договору» Договору оренди спори, які виникають за цим договором або в зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Згідно з п. 12.6.7. розділу ІІ «Незмінювані умови договору» Договору оренди договір припиняється на вимогу будь-якої із сторін цього договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством.

Підприємство-балансоутримувач листом від 26.03.2024 № 1/28/23.1.2/1917 звернулось до Департаменту з проханням ініціювати процедуру розірвання Договору оренди від 22.12.2020 № 3301 та виселення орендаря з об`єкта оренди за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, буд. 7-В, у зв`язку зі здійсненням ФОП Донченком С.Д. непогоджених ремонтних робіт, результатом яких стало неправомірне перепланування об`єкта оренди, що привело до збільшення орендарем орендованих площ.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що недотримання істотних умов договору тягне за собою наслідки у вигляді припинення договірних відносин. Оскільки перепланування спроектовано та здійснено відповідачем без згоди підприємства-балансоутримувача/орендодавця та за відсутності належним чином погодженої проектно-кошторисної документації, що в свою чергу, створює загрозу пошкодження об`єкта оренди. Отже, орендар вчинив порушення умови договору в частині належного користування нежитловими площами, наданими в оренду.

Договір, укладений між сторонами, є договором оренди комунального майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання §5 глави 30 Господарського кодексу України, глави 58 Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст.173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 202, 509, 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1 ст.283 Господарського кодексу України).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.283 Господарського кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України).

Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (ч.3 ст.759 Цивільного кодексу України).

Суб`єктами орендних відносин є: орендар; орендодавець; балансоутримувач уповноважений орган управління; представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу; Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст. Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк. Орендар - фізична або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк. Орендодавець - юридична особа, яка на підставі договору оренди передає майно у користування за плату на певний строк. Уповноважений орган управління - орган, до сфери управління якого належить балансоутримувач (п.п.10-12, 19 ч.1 ст.1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму (ст.765 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2020 орендодавець та балансоутримувач передали відповідачу, а відповідач прийняв об`єкт оренди за договором, що підтверджується підписаним між сторонами цього правочину актом приймання-передачі нерухомого майна.

Орендар державного або комунального майна має право за письмовою згодою балансоутримувача майна за рахунок власних коштів здійснювати поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна. Балансоутримувач розглядає клопотання орендаря і протягом 10 робочих днів може прийняти одне з таких рішень з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач: (1) рішення про надання згоди на здійснення ремонту за рахунок орендаря; (2) рішення про відмову у наданні згоди на здійснення ремонту (ч.1 ст.21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Орендар має право за письмовою згодою балансоутримувача майна за рахунок власних коштів здійснювати поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна. Для отримання такої згоди орендар звертається до балансоутримувача із клопотанням, у якому обґрунтовує необхідність проведення такого ремонту. До клопотання додаються: опис ремонтних робіт; орієнтовний строк їх проведення (п.153 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №483 від 03.06.2020).

Сторони в п.п.5.1 договору узгодили, що за згодою Балансоутримувача Орендар має право проводити поточний та/або капітальний ремонт Майна і виступати замовником на виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення ремонту; здійснювати невід`ємні поліпшення Майна за наявності рішення Орендодавця про надання згоди, прийнятого відповідно до Закону та Порядку; за згодою Орендодавця, наданою відповідно до Закону та Порядку, і один раз протягом строку оренди зарахувати частину витрат на проведення капітального ремонту в рахунок зменшення орендної плати.

Контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна. Контроль за використанням нерухомого та рухомого майна покладається на балансоутримувачів (частина 2, 3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Між сторонами в п.6.4 договору погоджено, що орендар зобов`язаний забезпечувати безперешкодний доступ до об`єкта представників орендодавця, підприємства-балансоутримувача та структурного підрозділу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що здійснює управління майном, та надавати за першою вимогою всю необхідну інформацію щодо об`єкта для перевірки дотримання орендарем умов цього договору.

Як підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, за результатами огляду об`єкта оренди, комісією за участю представників орендодавця та підприємства-балансоутримувача виявлено порушення відповідачем умов п.п.5.1, 6.2 договору, а саме проведення відповідачем ремонтних робіт (з переплануванням) орендованого майна без згоди орендодавця, факт порушення зафіксовано в акті огляду орендованих приміщень 12.12.2023 та 21.03.2024 та здійснено фотофіксацію порушень, копії яких наявні в матеріалах справи.

Суд зазначає, що наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця (ч.ч.1, 3 ст.773 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.2 договору встановлено, що орендар, зокрема, зобов`язаний забезпечувати належне збереження орендованого майна.

Згідно п.п.4.3 договору майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди з оренди підприємством-балансоутримувачем та орендарем.

Натомість, матеріали справи не містять та відповідачем не подані докази, що останній на виконання листів орендодавця усунув виявлені недоліки, а в подальшому, на вимогу балансоутримувача, підписав акт приймання-передачі об`єкту та повернув об`єкт оренди балансоутримувачу.

Відповідно до п. 12.6.7 Незмінюваних умов Договору, Договір припиняється на вимогу будь-якої із сторін цього договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством. Одностороння відмова від договору оренди не допускається (ч.1 ст.291 Господарського кодексу України).

Таким чином, сторони у Договорі погодили, що Орендар не має права проводити переобладнання, перепланування, ремонт Об`єкта оренди без згоди Балансоутримувача, рішення Орендодавця, а відповідні роботи можуть проводитися тільки за погодженою з Балансоутримувачем проектно-кошторисною документацією.

Разом із тим, за висновками суду, Відповідачем було змінено площу орендованих приміщень внаслідок самовільного перепланування Об`єкта оренди без отримання необхідного погодження з Балансоутримувачем/Третьою особою, Орендодавцем/Позивачем та без виготовленої і погодженої належним чином проектно-кошторисної документації, що є порушенням умов Договору оренди та вимог чинного законодавства.

Укладаючи Договір, Позивач і Третя особа розраховували на належне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором. При цьому зміна орендованої площі внаслідок перепланування без погодженої проектної документації та письмової згоди Позивача, Третьої особи на таке перепланування тягне за собою зміну розміру орендної плати, що є істотною умовою Договору

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст.615 Цивільного кодексу України).

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 цього Кодексу (ч.3 ст.291 Господарського кодексу України).

Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.2 ст.773 Цивільного кодексу України).

Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі (п.1 ч.1 ст.783 Цивільного кодексу України).

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1 ст.188 Господарського кодексу України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України).

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України).

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч.2 ст.180 Господарського кодексу України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Так, судом встановлено, що у відповідності до перелічених вище положень договору відповідач для здійснення поточного та/або капітального ремонту майна повинен отримати згоду орендодавця.

Крім того, необхідність отримати згоду балансоутримувача майна для здійснення ремонтних робіт встановлена приписами чинного законодавства, зокрема, ч.1 ст.21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п.153 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач отримав від орендодавця (та балансоутримувача) дозвіл/згоду на проведення ремонтних робіт об`єкта оренди, натомість, матеріали справи містять докази порушення саме відповідачем п.п.5.1, 6.2 договору, а саме проведення відповідачем ремонтних робіт (з переплануванням) орендованого майна без згоди орендодавця/підприємства-балансоутримувача.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.п.8.15 та 8.16 постанови від 02.12.2020 у справі №910/5446/19 наголосив, що укладаючи договір найму, наймодавець має право розраховувати на те, що передана у найм річ буде використовуватись за призначенням і не буде змінена наймачем без згоди наймодавця з тим, щоб у разі припинення договору найму річ була повернута наймодавцеві у стані, в якому вона була одержана у найм, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, як це передбачено ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України. Отже, проведення істотної зміни - перепланування орендованого приміщення орендарем поза згодою орендодавця та доцільність проведення якого він обґрунтовано заперечує свідчить про порушення прав орендодавця та є підставою для висновку про користування орендованим майном всупереч умов договору, що є істотним порушенням договору.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.180 Господарського кодексу України та ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, істотною умовою господарського договору, зокрема, є умови щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода, та оскільки відповідач не досяг та не отримав згоди від орендодавця/балансоутримувача на здійснення ремонтних робіт, не застрахував об`єкт оренди, на переконання суду зазначені обставини зі сторони відповідача є істотними порушеннями умов договору.

Відтак, враховуючи вищевказані норми законодавства, а також встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем умов договору щодо отримання дозволу для здійснення ремонтних робіт об`єкта оренди та страхування об`єкту оренди, позовні вимоги про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 22.12.2020 №3301, укладеного між Департаментом комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу, що ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.188 Господарського кодексу України встановлено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Щодо позовних вимог про виселення Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича ь з нежитлових приміщень загальною площею 118,20 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , то суд зазначає, що ця вимога також є обґрунтованою та не є передчасною.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст.20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

При цьому, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді виселення відповідача із орендованого приміщення (як наслідок розірвання договору в судовому порядку) в даному випадку є ефективним способом захисту порушених прав позивача як орендодавця спірного майна.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Підсумовуючи все вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 22.12.2020 №3301, укладений між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем.

3. Виселити Фізичну особу-підприємця Донченко Сергія Дмитровича з нежитлових приміщень загальною площею 118,20 кв. м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, буд. 7-В.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 10, ідентифікаційний код 19020407) судовий збір у розмірі 6056 грн 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов