ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 м. Дніпро Справа № 904/1132/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.

та представників:

від позивача: Єськова О.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (52400, Україна, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вулиця Шевченка, будинок 12, офіс 3; ідентифікаційний код 19314400)

до відповідача Солонянської селищної ради (52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вулиця Задернюка, будинок 3; ідентифікаційний код 04339652)

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

Позивач посилається на неукладення відповідачем додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 стосовно поновлення строку дії вказаного договору та продовження строку його дії на 15 років, а саме до 14.01.2040. Позивач зазначає, що вказаними діями відповідач позбавив його переважного права на поновлення договору оренди землі на вказаний строк, оскільки дана земельна ділянка переважний час вже використовується позивачем для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі укладеного між ними договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010.

Також позивач посилається на незаконність рішення Солонянської міської ради №2297-49/VIII від 19.12.2024 щодо відхилення проєкту рішення "Про внесення змін до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" у зв`язку з ненабранням достатньої кількості голосів.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на рішення Солонянської міської ради №2297-49/VIII від 19.12.2024 щодо відхилення проєкту рішення "Про внесення змін до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь".

Також відповідач зазначає, що вимога позивача стосовно визнання незаконним та скасування рішення Солонянської міської ради №2297-49/VIII від 19.12.2024 щодо відхилення проєкту рішення "Про внесення змін до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь", оскільки Солонянська селищна рада не приймала рішення про відмову у поновленні договору оренди землі, а прийняте рішення від 19 грудня 2024 року №2297-49/VІІІ "Про відхилення проєкту рішення «Про внесення змін до Договору оренди землі №21/10 від 24 вересня 2010 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" є фіксацією неприйняття рішення "Про внесення змін до Договору оренди землі № 21/10 від 24 вересня 2010 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь".

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

14.03.2025 до господарського суду за допомогою засобів поштового зв`язку надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (далі - позивач) до Солонянської селищної ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010.

Позовні вимоги обґрунтовані ухилянням Солонянської селищної ради від укладення додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025 справу №904/1132/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

19.03.2025 ухвалою господарського суду залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" до Солонянської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010.

24.03.2025 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №12513/25 від 24.03.2025) про усунення недоліків.

27.03.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 16.04.2025 о 10:30 год.

08.04.2025 до господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив (вх. суду №14770/25 від 08.04.2025) на позовну заяву.

11.04.2025 до господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь (вх. суду №15496/25 від 11.04.2025) на відзив на позовну заяву.

15.04.2025 до господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява (вх. суду №15843 від 15.04.2025) про проведення засідання за відсутності учасника справи.

16.04.2025 у підготовче засідання з`явився повноважний представник позивача. Представник відповідача у вказане підготовче засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

16.04.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання у справі на 23.05.2025 о 12:00 год., надавши учасникам справи можливість виконати пропозиції суду, викладені в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2025 у справі №904/1132/25.

23.05.2025 від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх . суду №22203/25 від 23.05.2025 та вх. суду №22240 від 23.05.2025).

23.05.2025 у підготовче засідання з`явився повноважний представник позивача. Представник відповідача у вказане підготовче засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

23.05.2025 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 17.06.2025 о 15:30 год.

17.06.2025 у підготовче засідання з`явився повноважний представник позивача. Представник відповідача у вказане підготовче засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 17.06.2025 заслухано вступне слово представника позивача, з`ясовано обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджено наявні матеріалах справи докази, заслухано судові дебати представника позивача.

В судовому засіданні 17.06.2025 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, зазначив, що рішення буде ухвалено та проголошено 23.06.2025 о 12:00 год.

17.06.2025 ухвалою господарського суду повідомлено учасників справи про те, що ухвалення та проголошення судового рішення у справі №904/1132/25 в межах розумного строку призначено на 23.06.2025 о 12:00 год.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки в редакції, запропонованій орендодавцем.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Підстави укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки;

(2) Дотримання орендарем установленого порядку поновлення договору оренди;

(3) Належне виконання орендарем зобов`язань за договором оренди, що є передумовою реалізації переважного права на його поновлення;

(4) Відповідність умов проєкту додаткової угоди істотним умовам основного договору, а також законодавчим вимогам;

(5) Законність прийнятого відповідачем рішення стосовно відмови у відхилення проєкту рішення про внесення змін до договору оренди землі.

1. Підстави укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

24.09.2010 між Солонянською райдержадміністрацією (далі - орендодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (далі орендар, позивач) укладено договір оренди землі №21/10 (а.с.17-21), відповідно до умов якого орендодавець на підставі розпорядження голови Солонянської райдержадміністрації від 28.07.2010 №46-р-10 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 14.01.2005 № 23-р-05 "Про затвердження технічної документації та надання в оренду земель запасу ТОВ Солонянський завод "Агрополімердеталь" передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку земель запасу за межами населених пунктів, яка знаходиться на території Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту 2.1. договору об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером :01:180:9002 загальною площею 4,5 га в тому числі рілля 4,5 га.

Згідно із пунктом 3.1. договору договір оренди землі укладено на 15 років, з 14.01.2010 по 14.01.2025. Після закінчення строку договору орендар має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 3.1. договору).

Договір підписаний сторонами без будь-яких заперечень, скріплений печатками та зареєстрований у відділі Держкомзему у Солонянському районі - 06.05.2011.

У зв`язку із закінченням строку дії договору оренди землі, позивачем направлено на адресу Солонянської селищної ради лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 та проєкт додаткової угоди (а.с.12-16).

Таким чином, позивач на підставі укладеного між ними договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010, з огляду на продовження останнім використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:180:9002 загальною площею 4,5 (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, здійснив намір продовжити дію вказаного договору оренди землі на 15 років, до 14.01.2040, шляхом підписання додаткової угоди між сторонами.

Вказане підтверджує виникнення між сторонами договірних зобов`язань щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:180:9002 загальною площею 4,5 га (рілля) та наявність у позивача переважного права на її подальше використання, що, у свою чергу, обумовлює виникнення майбутніх зобов`язальних правовідносин між орендодавцем та орендарем.

2. Дотримання орендарем установленого порядку поновлення договору оренди

Як вказано вище, пунктом 3.1. договору передбачено, що договір оренди землі укладено на 15 років, з 14.01.2010 по 14.01.2025. Після закінчення строку договору орендар має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 3.1. договору).

Тобто орендар повинен надіслати письмову пропозицію про поновлення договору не пізніше 15.11.2024.

Судом встановлено, що позивач лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 разом із проєктом додаткової угоди надіслав 08.11.2024, що підтверджується описом вкладення, поштовою накладною №599 та фіскальним чеком про оплату (а.с. 31-32).

Таким чином суд доходить висновку, що позивач дотримався установленого порядку поновлення договору оренди.

3. Належне виконання орендарем зобов`язань за договором оренди, що є передумовою реалізації переважного права на його поновлення

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі", після закінчення строку, на який було укладено договір оренди земельної ділянки, орендар, який належно виконував свої обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів порушення позивачем умов договору оренди землі. Крім того, впродовж розгляду справи відповідач не посилався на жодні факти неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань, які могли б позбавити його переважного права на продовження договору оренди на новий строк.

Окрім того, фактичне користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, за відсутності заперечень з боку орендодавця, свідчить про продовження використання земельної ділянки на умовах, погоджених сторонами в межах дії основного договору.

Таким чином, встановлений факт належного виконання орендарем зобов`язань за договором оренди підтверджує наявність правової передумови для реалізації ним переважного права на продовження договору оренди земельної ділянки строком на 15 років до 14 січня 2040 року шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

4. Відповідність умов проєкту додаткової угоди істотним умовам основного договору, а також законодавчим вимогам

Відповідно до поданого позивачем проєкту додаткової угоди до договору оренди землі, господарським судом встановлено, що більшість умов цієї редакції відповідають істотним умовам чинного договору оренди землі №?21/10 від 24.09.2010, зокрема:

- предмет оренди - земельна ділянка з кадастровим номером :01:180:9002, загальною площею 4,5 га;

- цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- строк оренди, як вказано у проєкті, становить 15 років;

- розмір орендної плати визначено відповідно до чинного законодавства з урахуванням нормативної грошової оцінки землі і становить 12% від її нормативної вартості;

- порядок внесення орендної плати, права та обов`язки сторін залишаються незмінними.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що положення пункту 1 проєкту додаткової угоди суперечить істотним умовам первісного договору оренди. Зокрема, у тексті цього пункту зазначено:

"Договір укладено строком на 30 (тридцять) років, а саме до 14 січня 2040 року",

що не відповідає базовому положенню укладеного договору:

"Договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років, а саме з 14.01.2010 по 14.01.2025 року".

Таким чином, формулювання у проєкті додаткової угоди фактично перетворює продовження строку дії договору на укладення нового договору на новий строк, що порушує правову природу поновлення договору оренди згідно із частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає збереження істотних умов договору.

5. Законність прийнятого рішення стосовно відмови у відхилення проєкту рішення про внесення змін до договору оренди землі

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

За нормами статті 17 Земельного кодексу України, статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація наділена повноваженнями, серед іншого, на розпорядження землями державної власності відповідно до закону та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 Цивільного кодексу України).

Водночас, статтею 152 Земельного кодексу України серед способів захисту прав суб`єктів земельних правовідносин на землю передбачено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 Земельного кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 19.02.2025 у справі № 917/781/20 виснував, що підставою для визнання такого акта недійсним є прийняття його з порушенням чинного законодавства або визначеній законом компетенції цього органу та порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При цьому, суд врахував, що завданням господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільно-правові засоби такого захисту.

У постанові від 11.01.2022 у справі № 910/10784/16 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).

Судом не встановлено будь-яких порушень процедури під час прийняття оспорюваного рішення Солонянської міської ради від 19.12.2024 № 2297-49/VIII, яке прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово виснував, що майнові відносини, які виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору, тому, окрім спеціальних актів земельного законодавства - Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі", регулюються загальними нормами цивільного законодавства щодо договору та щодо договору найму.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельного кодексу України, Законом про оренду землі. Тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми Земельного кодексу України та Закону про оренду землі.

За змістом частини першої статті 93 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі.

Суд враховує, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону про оренду землі, яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Розділ IX "Перехідні положення" Закону про оренду землі доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно за змістом статті 5 Цивільного України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону про оренду землі).

Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Стаття 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону про оренду землі).

Частина шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

За приписами частини восьмої цієї статті у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 зазначено наступне: "Частини п`ята та шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:

За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення."

Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій, одинадцятій статті 33 Закону про оренду землі додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.

Тож статтею 33 Закону про оренду землі визначено загальну процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону про оренду землі). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Разом з цим відповідно до абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Згідно з частиною другою статті 126-1 Земельного кодексу України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Також відповідно до частини першої статті 126-1 Земельного кодексу умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже стаття 126-1 Земельного кодексу передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до реєстру про виключення відомостей про поновлення).

Разом з тим, умова про поновлення договору взагалі не може встановлюватися в договорі оренди землі щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, визначених частиною першою статті 126-1 Земельного кодексу України. Тобто, поновлення договорів оренди земель державної та комунальної власності в процедурі, зазначеній в статті 126-1 Земельного кодексу України, за загальним правилом заборонено.

З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону про оренду землі базується саме на положеннях стаття 126-1 Земельного кодексу України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.

Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 05.12.2019 № 340-IX, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 Розділу Перехідні положення Закону про оренду землі та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі про оренду землі у попередній редакції, є змістовно різними.

Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі". Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону про оренду в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22.11.2023 №906/1314/21.

Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин з укладення договору оренди землі на новий строк, звернення позивача з позовом до суду та ухвалення судових рішень у справі діяла нова редакція Закону про оренду землі із внесеними змінами.

За частинами першою-п`ятою статті 33 Закону про оренду землі в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

З матеріалів справи вбачається, що позивач є орендарем, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору оренди землі № 21/10 від 24.09.2010.

З метою використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі на певний строк позивач, як користувач земельної ділянки, 08.11.2024 звернувся до Солонянської селищної ради з листом-повідомленням щодо поновлення договору оренди землі № 21/10 від 24.09.2010.

До листа-повідомлення позивачем додано проєкт додаткової угоди договору оренди землі № 21/10 від 24.09.2010.

За результатом розгляду листа-повідомлення рішенням від 19.12.2024 №2297-49/VIII Солонянська селищна рада відхилила проєкт рішення "Про внесення змін до договору оренди землі № 21/10 від 24.09.2010 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополдімердеталь", у зв`язку з ненабранням достатньої кількості голосів.

У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.

Отже, законодавець, задекларувавши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.

Адже орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.

Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.

Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря; водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права.

Оскільки позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, останній може вважатись таким, що набув право "правомірного очікування", натомість орендодавець знехтував своїм обов`язком добросовісно провести переговори, не пропонуючи жодних умов орендарю.

Така правова позиція відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у справах №313/350/16-ц, № 159/5756/18, №903/1030/19, №594/376/17-ц щодо розгляду справ за позовами орендарів про поновлення договорів оренди земельних ділянок; та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/5179/20 і об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі №3190/34/17 щодо застосування принципу добросовісності при розгляді судами справ.

Солонянська селищна рада фактично не розглянула надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, не аналізувала його умови, не заперечувала щодо запропонованих умов.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що положення пункту 1 проєкту додаткової угоди суперечить істотним умовам первісного договору оренди. Зокрема, у тексті цього пункту зазначено:

"Договір укладено строком на 30 (тридцять) років, а саме до 14 січня 2040 року",

що не відповідає базовому положенню укладеного договору:

"Договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років, а саме з 14.01.2010 по 14.01.2025 року".

Таким чином, формулювання у проєкті додаткової угоди фактично перетворює продовження строку дії договору на укладення нового договору на новий строк, що порушує правову природу поновлення договору оренди згідно із частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає збереження істотних умов договору.

Ураховуючи викладене суд доходить висновку про наявність підстав для визнання договору та умов додаткової угоди укладеними в редакції викладеної Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь", крім викладеного у редакції суду пункту 1 додаткової угоди.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Солонянської міської ради № 2297-49/VIII від 19.12.2024.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

За нормами статті 17 Земельного кодексу України, статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація наділена повноваженнями, серед іншого, на розпорядження землями державної власності відповідно до закону та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 Цивільного кодексу України).

Водночас, статтею 152 Земельного кодексу України серед способів захисту прав суб`єктів земельних правовідносин на землю передбачено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 Земельного кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 19.02.2025 у справі № 917/781/20 виснував, що підставою для визнання такого акта недійсним є прийняття його з порушенням чинного законодавства або визначеній законом компетенції цього органу та порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При цьому, суд врахував, що завданням господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільно-правові засоби такого захисту.

У постанові від 11.01.2022 у справі № 910/10784/16 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).

Судом не встановлено будь-яких порушень процедури під час прийняття оспорюваного рішення Солонянської міської ради від 19.12.2024 № 2297-49/VIII, яке прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства. Водночас суд зазначає, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Вирішуючи питання про скасування рішення Солонянської міської ради №2297-49/VIII від 19.12.2024 щодо відхилення проєкту рішення "Про внесення змін до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" у зв`язку із ненабранням достатньої кількості голосів, суд також виходить із того, що визнання незаконним та скасування оспорюваного Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" рішення Солонянської міської ради не породжує жодних правових наслідків для позивача, тому в цій частині обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та неефективним. Водночас визнання укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" та Солонянською селищною радою додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 22.09.2010 відновить визначене законодавством право позивача на продовження договірних відносин, що є самостійним та достатнім способом захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (ідентифікаційний код 19314400) та Солонянською селищною радою (ідентифікаційний код 04339652) додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 в редакції Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь", крім викладеного у редакції суду пункту 1 додаткової угоди. В іншій частині заявлених позовних вимог суд відмовляє.

V. Висновки Суду

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного України та статті 20 Господарського кодексу України.

З огляду на викладене порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладають на відповідача в розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", статтями 2, 13, 14, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" до відповідача Солонянської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 - задовольнити частково.

Визнати укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (ідентифікаційний код 19314400) та Солонянською селищною радою (ідентифікаційний код 04339652) додаткову угоду до договору оренди землі №21/10 від 24.09.2010 в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь", крім викладеного у редакції суду пункту 1 додаткової угоди:

ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди землі №21/10 від 24 вересня 2010 року

ОРЕНДОДАВЕЦЬ: СОЛОНЯНСЬКА СЕЛИЩНА РАДА, в особі селищного голови Копейка Михайла Мусійовича, що діє на підставі п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Рішення Солонянської селищної ради №2-1/VIII від 26.11.2020 року "Про підсумки виборів 25 жовтня 2020 року та набуття повноважень Солонянського селищного голови", ідентифікаційний код юридичної особи 04339652, юридична адреса: 52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вул. Задернюка, 3, з одного боку, та

ОРЕНДАР: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СОЛОНЯНСЬКИЙ ЗАВОД "АГРОПОЛІМЕРДЕТАЛЬ", ідентифікаційний код юридичної особи 19314400, місце знаходження: 52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Солоне, вул. Шевченко, буд. 12 в особі директора Бей Євгена Ігоровича, який діє на підставі Статуту Товариства та протоколу №2/19 загальних зборів учасників товариства від 12.04.2019 року "Про прийняття на посаду директора ТОВ СЗ "Агрополімердеталь", з другого богу, згідно абз.4 Розділу IX Перехідних положень Закону України "Про оренду землі" та ст. 33 цього ж закону в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі № 21/10 від 24 вересня 2010 року

уклали цю додаткову угоду про внесення змін до вказаного договору оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :01:180:9002, загальна площа 4,5 га, розташована на території Солонянської селищної ради, Дніпровського району, Дніпропетровської області)

1. Сторони дійшли згоди поновити Договір оренди землі №21/10 від 24 вересня 2010 року та відповідно пункту 3.1 Розділу 3 "Строк дії договору" викласти в наступній редакції:

"Договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років, а саме: з 14 січня 2010 року по 14 січня 2025 року. Додатковою угодою строк дії договору поновлено на 15 (п`ятнадцять) років до 14 січня 2040 року. Після закінчення строку договору орендар має, за інших рівних умов, переважне право на його поновлення на новий строк. У такому разі орендар зобов`язаний не пізніше ніж за 60 (шістдесят) днів до дати закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.".

2. Сторони дійшли згоди викласти пункт 4.1 Розділу 4 "Орендна плата" в наступній редакції:

"Орендна плата вноситься в грошовій формі в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки ріллі відповідної території колишнього птахрадгоспу "Солонянський". Орендна плата справляється, також і у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору. У разі визнання договору недійсним, одержана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди земельної ділянки, не повертається.".

3. Всі інші умови Договору оренди землі №21/10 від 24 вересня 2010 року залишаються без змін.

4. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі №21/10 від 24 вересня 2010 року.

5. Реквізити та підписи сторін:

Орендодавець: СОЛОНЯНСЬКА СЕЛИЩНА РАДА, одержувач - ГУК у Дн-ській обл., код ЄДРПОУ - 37988155, Банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок ІВАN: UA0004463, Код 18010600, місцезнаходження юридичної особи: 52400 Дніпропетровська область, селище Солоне, вул. Задернюка, 3, ідентифікаційний код: 04339652.

Орендар: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СОЛОНЯНСЬКИЙ ЗАВОД" АГРОПОЛІМЕРДЕТАЛЬ" в особі директора Бей Євгена Ігоровича, місцезнаходження юридичної особи 52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вул. Центральна, буд. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 19314400.

Стягнути з Солонянської селищної ради (52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вулиця Задернюка, будинок 3; ідентифікаційний код 04339652) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Солонянський завод "Агрополімердеталь" (52400, Україна, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вулиця Шевченка, будинок 12, офіс 3; ідентифікаційний код 19314400) 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) - витрат зі сплати судового збору.

В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.06.2025

Суддя Т.В. Іванова