ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1138/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Полякова Є.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Моноліт" (63824, Харківська область, Ізюмський район, с. Підлиман, вул. Центральна, буд. 2-А)
до Приватного акціонерного товариства "Куп`янський молочноконсервний комбінат" (63702, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Ломоносова, буд. 26)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Савіна О.С. (ордер серія АХ №1196309 від 04.07.2024),

відповідача - Степанюк О.А. (ордер серія АХ №1199989 від 05.04.2025),

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Моноліт" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Куп`янський молочноконсервний комбінат", в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Куп`янський молочноконсервний комбінат (63702, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Ломоносова, буд. 26 ) на користь Селянського (фермерського) господарства Моноліт (63824, Харківська область, Ізюмський район, с. Підлиман, вул. Центральна, буд. 2-А, ) заборгованість в розмірі 1 876 771 грн. 71 коп та сплачений судовий збір в розмірі 22 521 грн. 26 коп. Також позивач просить розглядати справу в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов Договору № поставки молока від 01.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.04.2025 позовну заяву Селянського (фермерського) господарства "Моноліт" (вх.№ 1138/25) залишено без руху. Встановлено Селянському (фермерському) господарству "Моноліт" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено Селянському (фермерському) господарству "Моноліт" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання: обґрунтованого розрахунку суми, що стягується; доказів сплати судового збору в розмірі 22 521,26 грн.

02.04.2025 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява (Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.04.2025), до якої додано розрахунок заборгованості та докази сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1138/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання 22 квітня 2025 року о 12:30.

17.04.2025 від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.04.2025, вх.№ 9610/25), в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, в т.ч. на суму 160 973,53 грн., зобов`язання по яким було припинене шляхом зустрічного зарахування однорідних вимог згідно заяви (вих. № 87 від 10.04.2025 р.), виходячи з наступного.

По-перше, текст позовної заяви та додані до неї документи (зокрема, видаткова накладна № 22 від 28.02.2022) не дають можливості зрозуміти, яким чином позивач вирахував ціну позовних вимог в розмірі 1876771,71 грн, адже ця вартість також відрізняється від позовних вимог по справі № 922/2316/24. Крім того, текст позовної заяви не містить жодного обґрунтування з приводу того, чому позивач використав саме 11 778 грн. 32 коп. (без ПДВ) за 1 тонну поставленого молока. Позивачем до матеріалів справи було додано лише ТТН та Спеціалізовані накладні на перевезення молочної сировини (форма № 1-ТН (МС), які не містять жодної погодженої сторонами ціни перевезеного молока в контексті щоденних партій молока.

Крім того, до позовної заяви додано численні Акти розходження кількісних та якісних показників у поставленому молоці, наявність яких була прямою підставою для подальшого врегулювання сторонами цих розбіжностей (п. 3.7. Договору від 01.01.2019) із врахуванням знижок і надбавок, які були передбачені (п. 4.3. Договору від 01.01.2019), що, на переконання відповідача, дає підстави для висновку про те, що підхід позивача по автоматичному множенню 11 778 грн. 32 коп. (без ПДВ) за 1 тонну молока суперечить положенням п. 3.7., п. 4.2., п. 4.3. Договору від 01.01.2019.

По-друге, станом на 09.04.2025 ПрАТ "Куп`янський МКК" мало грошові вимоги до СФГ "Моноліт", які виникли 22.11.2022 на підставі факту отримання товару згідно накладної № ЦМКК0002358 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 21.10.2022 на 125 805,00 грн, що були отримані уповноваженим представником СФГ "Моноліт". В накладній на відпуск товару було вказано розрахунковий рахунок Постачальника в АТ «КРЕДОБАНК» та погоджено кінцевий строк оплати поставленого товару (21.11.2022). За підрахунками ПрАТ "Куп`янський МКК" розмір інфляційних втрат згідно зі ст. 625 ЦК України за прострочення СФГ "Моноліт" оплати за отриманий товар в розмірі 125 805, 00 грн. за період з 22.11.2022р. по 01.04.2025р. складає 26 265,67 грн, розмір 3% річних за період з 22.11.2022р. по 01.04.2025р. складає 8 902,86 грн. Станом на 09.04.2025 р. ПрАТ "Куп`янський МКК" мало грошові вимоги до СФГ "Моноліт" в розмірі 160 973,53 грн.

Відповідач повідомляє, що, керуючись ст. 601 ЦК України, ПрАТ "Куп`янський МКК" заявило для СФГ "Моноліт" про припинення зустрічних однорідних вимог зарахуванням на суму 160 973,53 грн (заява вих. № 87 від 10.04.2025).

18.04.2025 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.04.2025, вх.№ 9684/25), де позивач заперечує щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки до матеріалів справи відповідачем не надано договору, укладеного між сторонами, та вказує, що надана відповідачем накладна не містить жодних умов оплати, коли повинна вона проходити, в якому вигляді, чи можливо це була поставка товару в рахунок погашення інших зобов`язань. Відповідач не направляв на адресу позивача жодних претензій з вимогами оплати товару та встановленням будь-якого строку на оплату товару. Крім того, довіреність № 29 виписана на голову СФГ «МОНОЛІТ» Супруна Сергія Григоровича, якому доручено отримати товар, проте в самій накладній стоїть підпис Інженера Воронько В.В. В той же час, у позивача відсутні відомості про отримання товару, вказаного в накладній від 21 жовтня 2022 року.

Стосовно визначення вартості молока в розмірі 11 788 грн. 22 коп. за одну тону позивач зазначає, що відповідно до протоколу узгодження договірних закупівельних цін на молоко № 29, що був підписаний обома сторонами, у лютому 2022 року були встановлені базові ціни на молоко. Ціна в розмірі 11 788 грн. 22 коп. за молоко, поставлене в лютому 2022 року, була встановлена виходячи з якісних показників молока, поставленого в цьому місяці. Відповідач не надав жодного заперечення стосовно вищевказаної ціни, не надав свого контррозрахунку, що позивач розцінює як фактичне погодження вказаної ціни.

Від представника позивача 18.04.2025 через систему "Електронний суд" надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог (Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.04.2025, вх.№ 9690/25), де позивач повідомляє, що при подачі позовної заяви була допущена технічна помилка, яка стосується розміру заборгованості, яку просить стягнути позивач: помилково була зазначена сума в розмірі 1 876 771 грн. 71 коп., в той же час, як стягненню підлягає сума в розмірі 1 876 526 грн. 05 коп., у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне уточнити позовні вимоги в частині їх зменшення та просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства Куп`янський молочноконсервний комбінат заборгованість в розмірі 1 876 526 грн. 05 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 22 518 грн. 31 коп.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.04.2025, вх.№ 9690/25) та подальший розгляд справи постановлено здійснювати з її урахуванням. Закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20 травня 2025 року о 12:30.

23.04.2025 від Приватного акціонерного товариства Куп`янський молочноконсервний комбінат надійшло заперечення (Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.04.2025, вх.№ 10037/25), в якому відповідач вказує наступне.

З приводу заяви щодо часткового припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідач зазначає, що діюче законодавство не передбачає обов`язкову наявність або відсутність договору в якості умови для зарахування зустрічних вимог. Крім того, у разі незгоди з заявою про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог позивач мав право її оскаржити в судовому порядку, проте позивач вказану заяву не оскаржив. Відповідач звертає увагу на те, що в накладній на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 21.10.2022 було погоджено кінцевий строк оплати поставленого товару.

Щодо безпідставності тверджень про відсутність заперечень відповідача по вартості молока, яка була визначена позивачем, відповідач дотримується позиції з приводу того, що просить СФГ "Моноліт", як постачальника товару, надати розрахунок визначеної ним вартості молока 11 778 грн. 32 коп. (без ПДВ) за 1 тонну з урахуванням того, що Протокол №29 узгодження договірних закупівельних цін до Договору від 01.01.2019 не визначав такої ціни. Відповідач зазначає, що дізнався про видаткову накладну, що була складена позивачем, лише із матеріалів даної судової справи. Враховуючи те, що м. Куп`янськ (де знаходиться Відповідач) є місцем активних бойових дій, там не працюють поштові відділення та не відбувається доставка пошти, тому відповідача ніхто не інформував про те, що в селище Шевченкове надійшов лист для ПрАТ "Куп`янський МКК". Тому лист, який направлявся позивачем на адресу відповідача, повернувся позивачу, що, в свою чергу, не є свідченням того, що відповідач не має жодних зауважень щодо розрахунку позивача. Щодо податкової накладної відповідач повідомляє, що з початком бойових дій доступ ПрАТ "Куп`янський МКК" до реєстру податкових накладних є заблокованим, починаючи із березня 2022 р. підприємство не реєструє і не видає жодних податкових накладних, так само не використовує податковий кредит по зареєстрованим податковим накладним.

У судовому засіданні 20.05.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про перерву в судовому засіданні до 04.06.2025 до 12:00. Задоволено усні клопотання представника позивача та представника відповідача про участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 20.05.2025.

У судовому засіданні 04.06.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про перерву в судовому засіданні до 18.06.2025 до 10:30.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 04.06.2025.

17.06.2025 від Приватного акціонерного товариства Куп`янський молочноконсервний комбінат через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.06.2025, вх.№ 14341/25), де відповідач надає пояснення з приводу запитань представника позивача.

Так, щодо заходів для скасування податкового кредиту, ні Податковий кодекс України, ні Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29 грудня 2010 р. N 1246 не визначає для покупця жодного алгоритму спеціальних дії для відмови від податкового кредиту по зареєстрованій продавцем податковій накладній. Натомість, така можливість передбачена виключно для продавця, який може подати Розрахунок коригування до раніше зареєстрованої податкової накладної.

З приводу ціни молока відповідач зазначає, що ПрАТ "Куп`янський МКК" щомісяця з постачальниками погоджувало різну вартість тонни молока залежно від якості поставленого молока та базових цін. Внаслідок цього, ПрАТ "Куп`янський МКК" не здійснювало розрахунок собівартості продукції кожного місяця по кожному постачальнику, в т.ч. по СФГ "Моноліт", тому така інформація відсутня у відповідача. Натомість, ПрАТ "Куп`янський МКК" переглядало загальні показники вартості готової продукції виключно у зв`язку із зміною показників, які могли значно вплинути на ціну готового товару. Собівартість готової молочної продукції, яка була виготовлена у лютому 2022 із молока СФГ "Моноліт" або іншого постачальника молока, не відрізнялась, попри той факт, що фактична вартість тонни закупленого молока у кожного постачальника могла відрізнятись. При цьому наявність або відсутність за результатами місяця видаткової накладної із СФГ "Моноліт", не вплинуло на розрахунок собівартості готової продукції ПрАТ "Куп`янський МКК" у лютому 2022 р.

Щодо зустрічного зарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідач наголошує, що будь-якою нормою чинного законодавства не передбачено, що інфляційні та річні можуть бути сплачені лише на підставі рішення суду.

У судовому засіданні 18.06.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні, призначеному на 18.06.2025 о 10:30, просив відмовити в задоволенні позову з урахуванням припинення зобов`язання на суму 160 973,53 грн внаслідок зустрічного зарахування однорідних вимог згідно заяви.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 18.06.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2019 року Селянським (фермерським) господарством Моноліт (далі - Позивач, Постачальник) та Приватним акціонерним товариством Куп`янський молочноконсервний комбінат (далі - Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки молока № (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передавати партіями виготовлену ним продукцію - молоко незбиране сире коров`яче, охолоджене (надалі - молоко), яке по якості відповідає вимогам ДСТУ 3662:2018 "Молоко коров`яче незбиране. Вимоги при закупівлі", та умовам даного Договору, у власність покупця в кількості згідно з п.2.1.Договору, а Покупець зобов`язується приймати молоко та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору під партією розуміється молоко, яке знаходиться в одній ємності, має однакові органолептичні та фізико-хімічні показники та оформлене одним товарно-транспортним документом.

Згідно з п. 3.1 Договору Покупець зобов`язується приймати від Постачальника молоко узгодженими партіями та в строки згідно з наданим замовленням та графіком поставки (п.2.1.) при відповідності його якості вимогам, які передбачені умовами даного Договору, та забезпечити безпосередню участь водія в прийманні Товару в межах його обов`язків, згідно з робочою інструкцією.

Пунктом 3.7 Договору передбачено обов`язок Покупця при виникненні розбіжностей якісних показників молока, вказаних Постачальником в спеціалізованій товарній накладній форми N1- ТН (МС), з фактичними, скласти відповідний акт та протягом двох годин інформувати Постачальника, відібрати проби молока та зберігати їх протягом однієї доби, в продовж якої сторони повинні урегулювати питання розбіжностей. В разі виникнення потреби у повторному проведенні дослідження молока, останнє проводиться за участю представника Постачальника.

Розділом 4 Договору сторони узгодили ціну та порядок розрахунків.

Так, згідно з 4.1 Договору закупівельна ціна на молоко є договірною і узгоджується сторонами в Протоколах узгодження договірних закупівельних цін на молоко, які є Додатком N1 до Договору. Факт продовження здачі молока Постачальником Покупцю в разі несвоєчасного повернення оформленого належним чином нового Протоколу узгодження договірних закупівельних цін на молоко протягом 7-ми календарних днів з моменту отримання Постачальником є підтвердженням згоди Постачальника на здійснення розрахунку за молоко за новою ціною до повернення Протоколу.

За базову закупівельну ціну приймається договірна закупівельна ціна 1 тони молока вищого ґатунку термостійкого (І-ІІІ групи) при базових масових частках жиру та білку (відповідно 3,4% та 3,0.). Сплата за вміст жиру та білку в договірній закупівельній ціні однієї тони молока встановлюється в відсотковому співвідношенні 40:60. Розрахунок за молоко проводиться залежно від ґатунку, вмісту жиру та білку відповідно до вимог галузевих рекомендацій ГРУ 46.018-2002 (пункт 4.2 Договору).

За умовами п. 4.3 Договору знижки та надбавки до базової закупівельної ціни однієї тони молока в залежності від якості молока розраховуються Покупцем в наступному порядку: 1) надбавка за молоко екстра ґатунку термостійкого (І-ІІ групи) до ціни вищого ґатунку термостійкого (I-III групи) - 200 гривень; 2) знижка за молоко першого ґатунку термостійкого (І-ІІІ групи) від ціни вищого ґатунку (І-ІІІ групи) - 200 гривень; 3) знижка для молока екстра, що не відповідає показникам термостійкості (І-ІІ групи), вищого та першого ґатунку, що не відповідає показникам термостійкості (І-ІІІ групи) - 2% від ціни відповідного ґатунку; 4) знижка за молоко неохолоджене - 5% від ціни відповідного ґатунку; 5) молоко, яке не відповідає вимогам першого ґатунку (але має показники КМАФАнМ не більше ніж 3000 тис. КУО/см.куб. та кількості соматичних клітин не більше ніж 800 тис.см/3), при наявності виробничої можливості у Покупця та згоди Постачальника, може бути прийняте на переробку відповідно до встановлених на підприємстві процедур зі знижкою 20% від ціни молока 1 ґатунку (за винятком випадків, коли молоко є небезпечним за показниками безпеки).

Пунктом 4.4 Договору визначено, що розрахунок за поставлене молоко здійснюється в безготівковому порядку протягом 14-ти (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки молока згідно з супровідними документами, актами розбіжностей та діючими Протоколами узгодження цін. Покупець і Постачальник визначили Вівторок та Четвер днями, в які здійснюється оплата за молоко, поставлене за цим Договором (надалі - "платіжний день"). У випадку, якщо останній день строку оплати, визначений Договором, припадає на святковий/неробочий день або на день, який не є платіжним днем, оплата здійснюватиметься в перший робочий платіжний день, наступний за таким святковим/неробочим днем, а штрафні санкції, передбачені Договором за недотримання строку оплати, в таких випадках не застосовуються.

Згідно з п. 5.4 Договору молоко, яке не відповідає вимогам ДСТУ 3662:2018 та умовам даного Договору, а також встановленим в нормативних актах України вимогам щодо безпеки харчових продуктів, підлягає поверненню Постачальнику.

Відповідно до п. 8.1 Договору даний Договір набирає сили з 2019р. і до 31.12.2019 року, а в частині здійснення розрахунків - до повного виконання Сторонами зобов`язань по даному Договору. У випадку, якщо жодна з Сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити Договір за 30 календарних днів до закінчення його дії, даний Договір вважається пролонгованим автоматично на кожний наступний рік.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Протоколом №29 узгодження договірних закупівельних цін, що є додатком №1 до Договору, сторони узгодили з 06.10.2021 встановити закупівельні ціни однієї тони, у фізичній вазі, молока екстра термостійкого (І-ІІ групи), вищого та першого ґатунку термостійкого (І-ІІІ групи) при базових масових частках жиру та білку (відповідно 3.4% и 3.0%):

Екстра гатунок: 10 333 грн.ЗЗ коп., крім того 20% ПДВ - 2066 грн.67 коп., разом: 12 400 грн.

Вищий гатунок: 10 166 грн.67 коп., крім того 20% ПДВ - 2033 грн.33 коп., разом: 12 200 грн.

Перший гатунок: 10 000 грн.00 коп., крім того 20% ПДВ - 2000 грн.00 коп., разом: 12 000 грн.

24 лютого 2022 року між Селянським (фермерським) господарством Моноліт та Приватним акціонерним товариством Куп`янський молочноконсервний комбінат укладено Додаткову угоду №3 до Договору поставки молока № від 01.01.2019, якою сторони узгодили, зокрема, наступне:

Внести зміни до пункту 2.1. розділу 2 Договору та викласти його в наступній редакції:

2.1. Виробляти та постачати Покупцю партіями молоко по фізичній вазі (маса нетто) в обсягах, що узгоджується Сторонами в оперативному порядку на кожну наступну добу.

Внести зміни до пункту 3.1. розділу 3 Договору та викласти його в наступній редакції:

3.1. Приймати від Постачальника молоко узгодженими в оперативному порядку партіями згідно з пунктом 2.1 Договору та з наданим Постачальником та підтвердженим Покупцем замовленням при відповідності його якості вимогам, які передбачені умовами даного Договору, та забезпечити безпосередню участь водія в прийманні Товару в межах його обов`язків згідно з робочою інструкцією.

Внести зміни до пункту 4.4. розділу 4 Договору та викласти його в наступній редакції:

4.4. На період воєнного стану в Україні та в умовах економічної кризи, пов`язаної з вторгненням російських військ в Україну, розрахунок за поставлене молоко здійснюється в безготівковому порядку та виключно після реалізації виготовленої з прийнятого від Постачальника молока продукції та отримання Покупцем грошових коштів за цю продукцію, тобто після фактичного їх надходження на банківські рахунки Покупця. Розрахунок проводиться згідно з супровідними документами, актами розбіжностей та діючими Протоколами узгодження цін. Покупець і Постачальник визначили Вівторок та Четвер днями, в які здійснюється оплата за молоко, поставлене за цим Договором (надалі - платіжний день). У випадку, якщо останній день строку оплати, визначений Договором, припадає на святковий/неробочий день або на день, який не є платіжним днем, оплата здійснюватиметься в перший робочий платіжний день, наступний за таким святковим/неробочим днем, а штрафні санкції, передбачені Договором за недотримання строку оплати, в таких випадках не застосовуються.

На період воєнного стану в Україні та в умовах економічної кризи, пов`язаної з вторгненням російських військ в Україну, штрафні санкції та неня, пов`язані з несвоєчасною оплатою за молоко, Постачальником до Покупця не застосовуються.

За твердженням позивача, в лютому 2022 року ним було поставлено відповідачу молоко в загальній кількості 197,655 тон на загальну суму 2 796 024 грн 11 коп. разом з ПДВ, на підтвердження чого надає копію видаткової накладної №22 від 28.02.2022, а також копії товарно-транспортних накладних: №032 від 01.02.2022, №033 від 02.02.2022, №034 від 03.02.2022, №035 від 04.02.2022, №036 від 05.02.2022, №037 від 06.02.2022, №038 від 07.02.2022, №039 від 08.02.2022, №040 від 09.02.2022, №041 від 10.02.2022, №042 від 11.02.2022, №043 від 12.02.2022, №044 від 13.02.2022, №045 від 14.02.2022, №046 від 15.02.2022, №047 від 16.02.2022, №048 від 17.02.2022, №049 від 18.02.2022, №050 від 19.02.2022, №051 від 20.02.2022, №052 від 21.02.2022, №053 від 22.02.2022, №054 від 23.02.2022, №055 від 24.02.2022, №056 від 25.02.2022, №057 від 26.02.2022, №058 від 27.02.2022, №059 від 28.02.2022.

Крім того, в матеріалах справи наявні Акти про розходження кількісних та якісних показників від 05.02.2022, від 06.02.2022, від 07.02.2022, від 08.02.2022, від 09.02.2022, від 10.02.2022, від 11.02.2022, від 12.02.2022, від 13.02.2022, від 14.02.2022, від 15.02.2022, від 16.02.2022, від 18.02.2022, від 19.02.2022, від 20.02.2022, від 21.02.2022, від 22.02.2022, від 23.02.2022.

За розрахунком позивача вартість молока, поставленого Селянським (фермерським) господарством «Моноліт» Приватному акціонерному товариству Куп`янський молочноконсервний комбінат в період з 01 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року (включно) складає 1 876 526 грн. 05 коп. з ПДВ.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.11.2024 у справі №922/2316/24 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Куп`янський молочноконсервний комбінат" на користь Селянського (фермерського) господарство "Моноліт" 2 575 585,95 грн. заборгованості за товар, який поставлявся позивачем за Договором у період до 31.01.2022 (включно).

11 березня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку відправив на адресу відповідача два примірника видаткової накладної № 22 від 28 лютого 2022 року, які просив підписати та один екземпляр повернути на адресу позивача. Крім того, видаткову накладну 12.03.2025 направлено на електронну адресу відповідача.

20 березня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку та на електронну адресу направив відповідачу вимогу в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України про сплату заборгованості в розмірі 1 876 771,71 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем не сплачено заборгованість у розмірі 1 876 526,05 грн за поставлене з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно молоко, що стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України).

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також як наслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зауважує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Суд наголошує, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів. Подібні за змістом висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 року в справі № 905/49/15, від 29.11.2019 року в справі № 914/2267/18.

Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (такий висновок, зокрема, викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.03.2023 у справі № 910/5041/22).

Судом встановлено, що між Селянським (фермерським) господарством Моноліт та Приватним акціонерним товариством Куп`янський молочноконсервний комбінат укладено Договір поставки молока № від 01.01.2019, за умовами якого позивач зобов`язався передавати партіями виготовлену ним продукцію у власність відповідача, а відповідач зобов`язався приймати молоко та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Факт поставки молока в період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно не спростовується відповідачем, підтверджується наявними у справі товарно-транспортними накладними та актами розбіжностей кількісних або якісних показників. Крім того, в матеріалах справи міститься видаткова накладна №22 від 28 лютого 2022 року, підписана представником Селянського (фермерського) господарства "Моноліт", та докази її направлення засобами поштового зв`язку та на електронну адресу відповідача. Враховуючи факт направлення видаткової накладної №22 на електронну адресу відповідача, а також зважаючи на розгляд Господарським судом Харківської області справи №922/2316/24, суд відхиляє твердження відповідача про те, що останній дізнався про видаткову накладну лише з матеріалів даної судової справи. При цьому суд констатує, що матеріали справи не містять доказів звернення Приватним акціонерним товариством Куп`янський молочноконсервний комбінат до Селянського (фермерського) господарства Моноліт з вимогою надати розрахунок вартості молока, поставленого у лютому 2022 року.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального України одним з основних принципів господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Таким чином, позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції на іншою суд і виносить власне рішення (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 зі справи № 917/1307/18).

Матеріалами справи встановлено наявність між сторонами договірних відносин щодо поставки товару за Договором поставки молока № від 01.01.2019.

Як вбачається з обставин та матеріалів справи, в період з 01.02.2022 по 23.02.2022 відповідно до умов Договору позивач, як постачальник, здійснював поставку молока відповідачу, який є покупцем за Договором. При цьому доказів оплати поставленого молока за вказаний період у розмірі 1 876 526,05 грн матеріали справи не містить.

Відтак, з врахуванням наведеного, надаючи оцінку всім доказам та доводам позивача та відповідача у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем порушення останнім зобов`язань за Договором поставки молока № від 01.01.2019 в частині здійснення оплати поставленого товару на суму 1 876 526,05 грн, а відтак ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку.

Щодо заяви Приватного акціонерного товариства "Куп`янський молочноконсервний комбінат" про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог суд вважає за необхідне вказати наступне.

За змістом частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (частина 3 статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини 5 статті 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

10.11. Спірна заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, вчиненим з метою припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Відповідно до положень статті 601 ЦК України вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати наступним умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом (стаття 602 ЦК України).

Водночас, потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування, оскільки, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання, для цього (припинення зобов`язання) необхідна наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Отже, у разі несприйняття адресатом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, учасники правовідносин мають можливість звернутися за судовим захистом, подавши позов про визнання такого правочину недійсним або визнання зобов`язань такими, що припинилися у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог (подібні висновки щодо застосування статей 601, 602 ЦК України наведені у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №904/1345/20, від 04.04.2023 у справі №911/2757/21, від 18.01.2024 у справі №910/512/23, від 31.01.2024 у cправі №910/14968/22 (910/7059/23)).

Також суд звертається до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 (пункти 47-51), відповідно до яких:

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором (пункт 47 постанови);

- за дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним (пункт 48 постанови);

- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог (пункт 49 постанови);

- наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника (пункт 50 постанови);

- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення (пункт 51 постанови).

Відповідач стверджує, що станом на 09.04.2025 ПрАТ "Куп`янський МКК" мало грошові вимоги до СФГ "Моноліт", які виникли 22.11.2022 на підставі факту отримання товару згідно накладної № ЦМКК0002358 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 21.10.2022 на суму 125 805, 00 грн. Крім того, на вказану суму відповідачем нараховано інфляційні втрати за період з 22.11.2022 по 01.04.2025 в розмірі 26 265,67 грн та 3% річних за період з 22.11.2022 по 01.04.2025 в розмірі 8 902,86 грн. Керуючись ст. 601 ЦК, відповідач заявив про припинення зустрічних однорідних вимог зарахуванням на суму 160 973,53 грн та направив відповідну заяву позивачу засобами поштового зв`язку.

В свою чергу, позивач заперечує проти зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки до матеріалів справи відповідачем не надано жодного договору, укладеного між сторонами. Щодо наданої відповідачем накладної № ЦМКК0002358 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 21.10.2022 позивач вказує, що ця накладна не містить жодних умов оплати, способу здійснення оплати, чи можливо це була поставка товару в рахунок погашення інших зобов`язань. Також позивач повідомляє, що відповідач не направляв на адресу позивача жодних претензій з вимогами оплати товару та встановленням будь-якого строку на оплату товару. Окрім того, довіреність № 29 на отримання від ПрАТ "Куп`янський МКК" цінностей, яку надав відповідач, виписана на голову СФГ «МОНОЛІТ» Супруна Сергія Григоровича, якому доручено отримати товар, проте в самій накладній стоїть підпис інженера Воронько В.В. При цьому у позивача відсутні жодні відомості про отримання товару, вказаного в накладній від 21 жовтня 2022 року.

Судом встановлено, що СФГ "Моноліт" не визнає наявних у нього обов`язків зі сплати коштів за накладною № ЦМКК0002358 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 21.10.2022 та нарахованих на них процентів річних та інфляційних втрат, тобто між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених вимог.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі комплексного аналізу вищевикладених норм, суд констатує, що зараховані, як зустрічні, в порядку статті 601 ЦК України, можуть бути лише саме основні зобов`язання. Вимоги про сплату передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

При цьому суд враховую правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.11.2019 у справі № 910/16135/18, де Верховний Суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що формально зараховані, як зустрічні, можуть бути лише саме основні зобов`язання, проте, за аналогією вищевказаних ст. 203 ГК, ст. 601 ЦК та ч. 11 ст. 238 ГПК, задля досягнення тієї ж мети, на яку направлені вищевказані статті, та з урахуванням наведених засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, може мати місце зарахування і вимог про сплату штрафних санкцій та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у випадку, якщо у кожної із сторін наявне судове рішення, яке набрало законної сили, про стягнення таких вимог, оскільки в такому випадку будуть чітко зафіксовані розміри грошових сум, які сторони винні одна одній по таким вимогам, тобто, їх розмір носитиме ясний та безспірний характер, а з моменту набрання такими судовими рішеннями законної сили відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України такі судові рішення підлягатимуть обов`язковому виконанню.

Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність безспірності та однорідності вимог, заяву про зарахування яких подано відповідачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд також спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», де Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Куп`янський молочноконсервний комбінат (63702, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Ломоносова, буд. 26, ) на користь Селянського (фермерського) господарства Моноліт (63824, Харківська область, Ізюмський район, с. Підлиман, вул. Центральна, буд. 2-А, ) заборгованість в розмірі 1 876 526,05 грн та судовий збір в розмірі 22 518,31 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Селянське (фермерське) господарство Моноліт (63824, Харківська область, Ізюмський район, с. Підлиман, вул. Центральна, буд. 2-А, ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Куп`янський молочноконсервний комбінат (63702, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Ломоносова, буд. 26, ).

Повне рішення складено "19" червня 2025 р.

Суддя О.О. Присяжнюк