ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1623/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до приватного підприємства «Транс-ойл» про стягнення 28 640,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі по тексту ДП «АМПУ») звернулося до господарського суду з позовною заявою до приватного підприємства «Транс-ойл» (далі по тексту ПП «Транс-ойл») про стягнення заборгованості у загальному розмірі 28 640,41 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 24 593,12 грн, пені у розмірі 2 344,47 грн, 3% річних у розмірі 283,35 грн, збитків від інфляції у розмірі 1 419,47 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 в частині сплати передбаченої договором плати за період з червня 2024 року до січня 2025 року.

Ухвалою суду від 29.04.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

ПП «Транс-ойл», яке не зареєструвало електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», було повідомлено про розгляд даної справи належним чином, що підтверджується двома наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

ПП «Транс-ойл» не було подано до суду відзиву на позов у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

24.11.2006 між ДП «Одеський морський торговельний порт» (Власник) та ПП «Транс-ойл» (Користувач) було укладено договір про встановлення сервітуту №КД-9816, відповідно до п. 1.1 якого на підставі ст. 401 ЦК України Власник надає Користувачу право обмеженого користування (сервітут) об`єктами нафторайону ДП «Одеський морський торговельний порт», зазначеними в додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Гефта, 2, (об`єкт сервітуту), а Користувач зобов`язується здійснювати Власнику плату за сервітут у розмірах і порядку, передбачених цим договором.

Згідно з п. п. 1.3, 1.6 договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 об`єкт сервітуту перебуває у державній власності та закріплений за Власником на праві господарського відання. Обмеження об`єкта сервітуту, передбачені цим договором, не позбавляють Власника права володіння, користування і розпорядження ним з урахуванням вимог цього договору.

Власник зобов`язується шляхом надання сервітуту забезпечити Користувачу можливість експлуатації та обслуговування трубопроводів і технологічного обладнання Користувача, розташованих на об`єкті сервітуту (п. 2.1 договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006).

Згідно з п. 2.6 договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 Користувач зобов`язаний використовувати об`єкт сервітуту відповідно до умов цього договору та з урахуванням інтересів Власника; своєчасно і в повному обсязі вносити плату за сервітут відповідно до статті 4 цього договору.

Положеннями п. п. 4.1 - 4.3 договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 встановлений за цим договором сервітут є відплатним. Розмір плати за сервітут визначається із розрахунку 10% від оціночної вартості об`єкта сервітуту і становить 296,70 гривень на місяць без урахування ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України. Користувач зобов`язується здійснювати оплату за сервітут у розмірі, встановленому п. 4.1 цього договору, у строк не пізніше 10 числа кожного місяця, наступного за звітним. Плата за сервітут підлягає щомісячному коригуванню на індекс інфляції. Плата за сервітут здійснюється шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок Власника на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до п. 5.2 договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 у разі порушення строків оплати, встановлених цим договором, Користувач несе відповідальність у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання грошових зобов`язань, від суми, що підлягає оплаті, за кожний день прострочення.

Перелік об`єктів нафторайону ДП «Одеський морський торговельний порт», на яких встановлюється сервітут, а також план-схема трубопроводу викладені у додатках №1,2 до договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006.

Додатковою угодою від 03.12.2023 до договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 Власник, тобто ДП «Одеський морський торговельний порт», був замінений його правонаступником ДП «АМПУ».

Крім того, додатковими угодами від 30.12.2023, від 11.02.2014, від 13.09.2017, від 30.06.2023 до договору №КД-9816 від 24.11.2006 сторонами також були внесені зміни до договору. Так, додатковою угодою від 11.02.2014 сторонами знову було передбачено необхідність внесення плати до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Протягом червня - вересня 2024 року між ДП «АМПУ» та ПП «Транс-ойл» були підписані акти здачі приймання робіт (надання послуг) №440056 від 30.06.2024 на суму 2967,76 грн, №440063 від 31.07.2024 на суму 2967,76 грн, №440070 від 31.08.2024 на суму 2985,56 грн, №440077 від 30.09.2024 на суму 3030,35 грн.

Крім того, ДП «АМПУ» були складені акти здачі приймання робіт (надання послуг) №440084 від 31.10.2024 на суму 3084,90 грн, №440091 від 30.11.2024 на суму 3143,51 грн, №440097 від 31.12.2024 на суму 3187,51 грн, №440005 від 31.01.2025 на суму 3225,77 грн, які з боку ПП «Транс-ойл» підписані не були.

При цьому ДП «АМПУ» були виставлені відповідачу рахунки-фактури для сплати ПП «Транс-ойл» сервітуту за договором за період з червня 2024 року до січня 2025 року.

Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень виставлені позивачем рахунки-фактури за червень-листопад 2024 року, січень 2025 року були вручені ПП «Транс-ойл» у відділенні поштового зв`язку; направлені на адресу відповідача рахунок та акт за грудень 2024 року були повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Листами від 20.08.2024 та від 24.09.2024, а також претензією від 09.10.2024 ДП «АМПУ» повідомляло ПП «Транс-ойл» про наявність у відповідача заборгованості за договором №КД-9816 від 24.11.2006. Проте направлені та вручені відповідачу листи та претензія були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Предметом заявлених ДП «АМПУ» позовних вимог є вимога, зокрема, про стягнення з ПП «Транс-ойл» плати за договором про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 за період з червня 2024 року до січня 2025 року у загальному розмірі 24 593,12 грн.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Договором №КД-9816 від 24.11.2006 було встановлено для ПП «Транс-ойл» сервітут без визначення строку його дії, а також передбачено обов`язок відповідача вносити плату за користування майном.

За змістом п. 4.2 договору встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 розмір плати за сервітут визначається із розрахунку 10% від оціночної вартості об`єкта сервітуту і становить 296,70 гривень на місяць без урахування ПДВ. Користувач зобов`язується здійснювати оплату за сервітут у розмірі, встановленому п. 4.1 цього договору, у строк не пізніше 10 числа кожного місяця, наступного за звітним. Плата за сервітут підлягає щомісячному коригуванню на індекс інфляції. Плата за сервітут здійснюється шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок Власника на підставі виставленого рахунку.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 ПП «Транс-ойл» не було внесено плати за користування майном протягом періоду з червня 2024 року до січня 2025 року у загальному розмірі 24 593,12 грн.

Судом враховано, що між сторонами були підписані акти здачі приймання робіт (надання послуг) за період з червня до вересня 2024 року, наступні акти відповідачем підписані не були. Проте виконання обов`язку з внесення плати за користування майном за змістом договором №КД-9816 від 24.11.2006 не залежить від підписання між сторонами відповідних актів, оскільки підставою для внесення платежу є виставлений позивачем рахунок.

ДП «АМПУ» було належним чином виконано обов`язок в частині виставлення та направлення на адресу ПП «Транс-ойл» рахунків за період з червня 2024 року до січня 2025 року. Водночас, незважаючи на вказану обставину, грошові зобов`язання відповідачем за договором №КД-9816 від 24.11.2006 виконані не були.

З огляду на викладене вище, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів внесення відповідачем плати за користування майном за період з червня 2024 року до січня 2025 року, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ДП «АМПУ» позовних вимог в цій частині позову шляхом присудження до стягнення з ПП «Транс-ойл» суми основного боргу у розмірі 24 593,12 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України позивачем було заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 283,35 грн, які були нараховані за кожним рахунком окремо до 17.03.2025; збитки від інфляції у розмірі 1 419,47 грн, які також були нараховані на заборгованість за кожним рахунком окремо, останнім місяцем, показники інфляції за який були враховані позивачем, є лютий 2025 року.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення вимог ДП «АМПУ» в цій частині позову шляхом присудження до стягнення з ПП «Транс-ойл» 3% річних у розмірі 283,35 грн, збитків від інфляції у розмірі 1 419,47 грн.

При наданні оцінки заявленим ДП «АМПУ» позовним вимогам про стягнення пені у сумі 2 344,47 грн, яка була нарахована за кожним рахунком окремо протягом шести місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.2 договору про встановлення сервітуту №КД-9816 від 24.11.2006 у разі порушення строків оплати, встановлених цим договором, Користувач несе відповідальність у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання грошових зобов`язань, від суми, що підлягає оплаті, за кожний день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення вимог ДП «АМПУ» в цій частині позову шляхом присудження до стягнення з відповідача пені у розмірі 2 344,47 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку про правомірність задоволення заявленого державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» позову шляхом присудження до стягнення з приватного підприємства «Транс-ойл» суми основного боргу у розмірі 24 593,12 грн, пені у розмірі 2 344,47 грн, 3% річних у розмірі 283,35 грн, збитків від інфляції у розмірі 1 419,47 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства «Транс-ойл» /65003, м. Одеса, вул. Миколи Гефта, 2-А; ідентифікаційний код 31253737/ на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» /01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд.14; ідентифікаційний код 38727770/ в особі Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» /65026, м. Одеса, Митна площа, 1; ідентифікаційний код 38728457/ суму основного боргу у розмірі 24 593,12 грн /двадцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто три грн 12 коп./, пеню у розмірі 2 344,47 грн /дві тисячі триста сорок чотири грн 47 коп./, 3% річних у розмірі 283,35 грн /двісті вісімдесят три грн 35 коп./, збитки від інфляції у розмірі 1 419,47 грн /одна тисяча чотириста дев`ятнадцять грн 47 коп./, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн /три тисячі двадцять вісім грн 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 20 червня 2025 р.

Суддя С.П. Желєзна