ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Справа № 918/749/24(918/1079/24)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А.,

за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство"

про стягнення заборгованості в розмірі 796 892,35 грн.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Басюк О.П., ордер серія ВК № 1157808 від 21.01.2025 р.;

від відповідача - не з`явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 16 червня 2025 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 796 892 грн 35 коп., з яких: 371 900 грн 00 коп. - основний борг, 243 888 грн 50 коп. - пеня, 37 515 грн 93 коп. - 3% річні та 143 587 грн 92 коп. - інфляційні втрати.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 562 грн 71 коп. та витрати на професійну правничу допомогу. В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та який складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 9 562 грн 71 коп. та з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500 грн 00 коп.

До позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" долучено платіжну інструкцію від 26 листопада 2024 року № 2135 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 9 562 грн 71 коп.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору перевезення вантажів від 1 серпня 2022 року № 01/08/2022, а саме зобов`язань щодо здійснення оплати за на надані послуги в сумі 371 900 грн 00 коп. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на пункт 6.3. вказаного договору заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 243 888 грн 50 коп. Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 37 515 грн 93 коп. та інфляційних втрат в розмірі 143 587 грн 92 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 року дану позовну заяву передано на розгляд судді Романюк Ю.Г. та присвоєно номер 918/749/24(918/1079/24).

Ухвалою суду від 2 грудня 2024 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення 796 892,35 грн. передано до Господарського суду Рівненської області, у провадженні якого перебуває справа № 918/749/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" для розгляду спору в межах цієї справи.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.12.2024 року дану позовну заяву передано на розгляд судді Горплюку А.М. (у провадженні якого перебуває справа № 918/749/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство").

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі, розгляд підготовчого засідання призначено на 21 січня 2025 року.

31 грудня 2024 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати позовну давність до вимоги щодо стягнення пені, а у задоволенні позовних вимог відмовити частково та задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 288 621 грн 00 коп. заборгованості за надані послуги перевезення вантажів. Зокрема відповідач зазначає, що за Актом надання послуг № 77 від 09.08.2022 року виконавцем було невірно нараховано вартість наданих послуг. У зазначеному акті було встановлено вартість транспортних послуг по перевезенню ріпаку з обрахунку 1 125,00 грн. без ПДВ (1 350,00 грн. з ПДВ) за 1 тону. Враховуючи, що 08.08.2022 року сторонами було погоджено та встановлено у Додатку № 2 до Договору вартість перевезення вантажів з обрахунку 1 000,00 грн./тонна з ПДВ (833,33 грн. без ПДВ), відтак, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" було здійснено переплату за Актом № 77 від 09.08.2022 року на суму 83 279,00 грн. З врахуванням здійснених відповідачем оплат за вищезгаданими актами надання послуг, сума заборгованості заявлена позивачем у розмірі 371 900,00 грн. не відповідає дійсності. За даних обставин з врахуванням переплати відповідача за Актом № 77 від 09.08.2022 року часткова заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" за договором мала би становити 288 621,00 грн. Окрім іншого відповідач зазначає, що пунктом 3.2.19. договору передбачено, що замовник зобов`язаний виконувати інші зобов`язання, що випливають з умов цього договору. Так, вартість перевезення встановлювалась сторонами з урахуванням ПДВ, в свою чергу, відповідно до Акту надання послуг № 88 від 01.09.2022 року вартість послуг по перевезенню пшениці становила 494 178,02 грн., в тому числі ПДВ - 82 363,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" при здійсненні операції з надання послуг перевезення не було зареєстровано податкову накладну в ЄРПН за вказаним актом надання послуг, за наслідком чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" було позбавлено можливості на віднесення до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку із подальшою оплатою за Актом надання послуг № 88 від 01.08.2022 року. Тобто, позивач не виконав свої зобов`язання передбачені пунктом 3.2.19 договору. Також відповідач не погоджується із заявленою позивачем вимогою щодо стягнення пені у зв`язку із наступним. Як вбачається із зазначеного у позовній заяві розрахунку пені позивач здійснював вказаний обрахунок з врахуванням суми простроченої заборгованості, періоду прострочення та прострочених днів оплати по грошовим зобов`язанням, що виникли згідно до Актів надання послуг № 80 від 15.08.2022 року, № 85 від 26.08.2022 року та № 88 від 01.09.2022 року. Відповідно до Договору перевезення вантажу № 01/08/2022 від 01.08.2022 року сторони не продовжували а ні строк позовної давності до вимог про стягнення пені, а ні строк нарахування штрафних санкцій на довший термін, ніж той що зазначений в чинному законодавстві України. Разом з цим, згідно пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Враховуючи викладене, строк позовної давності для вимог про стягнення пені та штрафів закінчився 01.07.2024 року. Зважаючи на той факт, що пеня нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, а позивач звернувся із позовною заявою 26.11.2024 року, отже вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" про стягнення пені подані поза межами строку позовної давності. Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідач звертає увагу на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" було здійснено переплату за Актом надання послуг № 77 від 09.08.2022 року, за наслідком чого фактична заборгованість відповідача становить 288 621,00 грн., а не 371 900,00 грн. як зазначалось позивачем. За таких обставин, як зазначає відповідач, розрахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат були здійснені з допущенням помилки стосовно сум невиконаних грошових зобов`язань з врахуванням яких проводився такий розрахунок. Відтак, як стверджує відповідач, не можуть підлягати задоволенню 3% річні та інфляційні втрати у розмірах заявлених позивачем, оскільки останні нерозривно пов`язані з сумою простроченого грошового зобов`язання.

3 січня 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальність "Рівненське аграрне підприємство" адвоката Пашинського Максима Ігоровича через систему "Електронний суд" надійшла заява про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 6 січня 2025 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальність "Рівненське аграрне підприємство" адвоката Пашинського Максима Ігоровича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено та постановлено провести судове засідання, призначене на "21" січня 2025 р. о 13:45 год., в режимі відеоконференції з використанням представником Товариства з обмеженою відповідальність "Рівненське аграрне підприємство" адвокатом Пашинським Максимом Ігоровичем власних технічних засобів. Крім того постановлено забезпечити проведення наступних судових засідань по справі № 918/749/24(918/1079/24) в режимі відеоконференції з використанням Пашинським Максимом Ігоровичем власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 11 лютого 2025 року.

31 січня 2025 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивач з вказаними у відзиві твердженнями та міркуваннями відповідача не погоджується ходячи з наступного. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позивачем начебто було не вірно пораховано вартість послуг за Актом надання послуг № 77 від 09.08.2022 року. Так, відповідач зазначає, що додатками до Договору перевезення вантажу № 01/08/2022 від 1 серпня 2022 року було погоджено наступну вартість перевезення вантажів: 1 350,00 грн./тонна з ПДВ (відповідно до Додатку № 1 до Договору від 01.08.2022); 1 000,00 грн./тонна з ПДВ (відповідно до Додатку № 2 до Договору від 08.08.2022). Виходячи з таких тверджень відповідач вважає, що вартість послуг за Договором з 08.08.2022 мала становити 1 000,00 грн./тонну з ПДВ. Однак такі висновки відповідача є помилковими та не відповідають умовам, що були узгоджені позивачем та відповідачем в договорі, в тому числі і умовам щодо вартості послуг за Договором. Відповідно до п. 4.2. договору вартість перевезення вантажів встановлюється сторонами в податках до Договору, що є невід`ємною частиною даного договору. 01.08.2022 позивачем та відповідачем було укладено Додаток № 1 до Договору, відповідно до якого було узгоджено вартість перевезення за маршрутом с. Мутвиця Рівненська обл. - с. Утішків Львівська обл. в розмірі 1 350,00 грн./тона з ПДВ. Крім цього 08.08.2022 позивачем та відповідачем було укладено Додаток № 2 до Договору, відповідно до якого було узгоджено вартість перевезення за маршрутом с. Мутвиця Рівненська тол. - с. Дерно Волинська обл. в розмірі 1 000,00 грн./тона з ПДВ. Позивач зауважує, що Додаток № 2 від 08.08.2022 до Договору не скасовує дію Додатка № 1 від 01.08.2022 до договору. При цьому позивач звертає увагу, що зі змісту додатків вбачається той факт, що вартість послуг залежить від маршруту, по якому здійснюється перевезення. Так, з Акту надання послуг № 77 від 09.08.2022 вбачається, що позивачем було надано транспортні послуги по перевезенню ріпаку в обсязі 237,94 тони. З Реєстру до договору № 01/08/2022 перевезення вантажів від 01.08.2022 року, в якому зазначено інформацію про товарно-транспортні накладні, відповідно до яких перевозився вантаж слідує, що місцем доставки вантажу зазначено с. Утішків Львівська обл., що в свою чергу свідчить про те, що вартість перевезення вантажу становить 1 350 грн./тонна з ПДВ. При цьому загальний сумарний обсяг вантажу становить 237,94 тон., як і в Акті надання послуг № 77 від 09.08.2022. Також позивач зазначає, що Акт надання послуг № 77 від 09.08.2022 та Реєстр до Договору № 01/08/2022 перевезення вантажів від 01.08.2022 року містить підписи уповноважених осіб позивача - як виконавця та відповідача - як замовника. Тобто, відповідачем було погоджено обсяг та вартість послуг, що зазначені в Акті надання послуг № 77 від 09.08.2022. Таким чином, не обґрунтованими є твердження відповідача про те, що сума основної заборгованості, зазначена в позові є неправильною та завищеною. Разом з цим, додані до позовної заяви докази свідчать про правильність формулювання ціни послуг, а також свідчать про погодження такої ціни послуг відповідачем. Позивач зазначає, що не можуть також братись до уваги наведені у відзиві твердження про неправильність розрахунку інфляційних втрат та відсотків річних. Відповідач у відзиві зазначає, що інфляційні втрати та проценти річних, що заявлені в позові не підлягають задоволенню так як розраховані виходячи з неправильної суми основної заборгованості. Однак, зважаючи на вищенаведені обґрунтування щодо правильності розрахунку суми основної заборгованості, а саме щодо правильності визначення вартості послуг в Акті надання послуг № 77 від 09.08.2022, можна дійти висновку про те, що нарахування суми інфляційних втрат та процентів річних також є правильними. Щодо згадки відповідача про те, що позивачем не було зареєстровано податкову накладну щодо послуг, надання яких було оформлено Актом надання послуг № 88 від 01.09.2022, позивач зазначає, що договір перевезення вантажу № 01/08/2022 від 1 серпня 2022 року не містить положень, які б передбачали зменшення вартості послуг за умови нездійснення реєстрації податкової накладної стороною договору. Разом з цим позивач зазначає, що відповідачем було підписано Акт надання послуг № 88 від 01.09.2022, що свідчить про його згоду із зазначеною в такому акті вартістю послуг. Відтак, вказана відповідачем обставина нездійснення реєстрації податкової накладної не же бути підставою для нездійснення оплати за надані позивачем послуги. Крім цього у відзиві на позовну заяву відповідач вказує про неможливість нарахування пені у зв`язку із пропущенням строків для такого нарахування. В той час, як зазначає позивач, що п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, позивач зазначає, що в даному випадку не застосовується строк позовної давності для нарахування пені, що встановлений п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, а твердження відповідача про неможливість нарахування пені є необґрунтованими. Щодо тверджень відповідача про неспівмірність нарахованої позивачем пені, то варто значити, що відповідно до п. 6.3. договору, у разі несвоєчасної оплати вартості послуг замовником відповідно до договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України (НБУ) від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення оплати. Підписуючи договір відповідач погодив ставку пені, яка застосовувалась при розрахунку розміру пені. Водночас, як зазначає позивач, що сума пені не є непропорційною та завищеною і не є порушенням принципу добросовісності з боку позивача. Натомість позивач зазначає, що сума пені, яка була нарахована напряму залежить від заборгованості, виникнення якої було допущено відповідачем, а також від періоду непогашення такої заборгованості, що також залежить виключно від відповідача. Таким чином, як зазначає позивач, відповідач характеризує результат невиконаних ним зобов`язань як недобросовісну поведінку позивача, що є абсолютно не логічним і суперечливим твердженням. Таким чином, твердження, вказані у відзиві жодним чином не спростовують доводи позовної заяви та наведені в позовній заяві розрахунки заборгованості, пені, інфляційних втрат та процентів річних.

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті на 4 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 4 березня 2025 року розгляд справи по суті відкладено на 3 квітня 2025 року.

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" звернулось до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство".

Ухвалою суду від 16.08.2024 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" до розгляду.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26.09.2024 року), зокрема, відкрито провадження у справі № 918/749/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство". Визнано вимоги ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" у розмірі: 62 058 033,46 грн. (основна заборгованість та витрати за вчинення виконавчого напису) - четверта черга; 102 280,00 грн. (судовий збір та витрати на авансування винагороди арбітражному керуючому) - перша черга. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів, до 10.03.2025 (включно). Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича. Вжито заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави. З метою виявлення кредиторів, постановлено - здійснити оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" () на офіційному веб-порталі судової влади України.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 року ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.09.2024 року у справі № 918/749/24 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 лютого 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" задоволено частково, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.09.2024 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26.09.2024) та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 у справі № 918/749/24 скасовано, а справу № 918/749/24 направлено на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області на стадію проведення підготовчого судового засідання.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 року справу № 918/749/24 передано на новий розгляд судді Політиці Н.А.

Крім того протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.03.2025 року справу № 918/749/24(918/1079/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення заборгованості в розмірі 796 892,35 грн. передано судді Політиці Н.А.

Суд зазначає, що статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Зокрема, абзацом 1 частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, за умови відкриття провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без відкриття нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 24 березня 2025 року у справі № 918/749/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (34023, Рівненська обл., Вараський р-н, с. Мутвиця, вул. Центральна, буд. 3Б, ) постановлено призначити підготовче засідання на 7 квітня 2025 року на 11:00 год.

Ухвалою суду від 24 березня 2025 року відкладено вирішення питання про прийняття справи № 918/749/24(918/1079/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення заборгованості в розмірі 796 892,35 грн. до розгляду у межах справи № 918/749/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (34023, Рівненська обл., Вараський р-н, с. Мутвиця, вул. Центральна, буд. 3Б, ) до вирішення судом питання про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (34023, Рівненська обл., Вараський р-н, с. Мутвиця, вул. Центральна, буд. 3Б, ).

Ухвалою суду від 12 травня 2025 року прийнято відкликання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (34023, Рівненська обл., Вараський р-н, с. Мутвиця, вул. Центральна, буд. 3Б, ). Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (34023, Рівненська обл., Вараський р-н, с. Мутвиця, вул. Центральна, буд. 3Б, ) залишено без розгляду. Заяву арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича про участь у справі про банкрутство залишено без розгляду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у разі закриття, припинення провадження у справі про банкрутство, розгляд спорів, стороною в яких є боржник, у межах справи про банкрутство завершується їх розглядом по суті суддею, якому були передані такі справи автоматизованою системою документообігу суду, з ухваленням відповідного судового рішення, що узгоджується з принципом "незмінності складу суду", задля недопущення створення для сторін перешкод у реалізації права на судовий захист і загрози сутності гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права сторін на доступ до суду та ефективний засіб захисту упродовж розумного строку (Постанова КГС ВС від 20.01.2021 у справі №5017/2833/2012).

Оскільки провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" не відкрито, а відтак справу № 918/749/24(918/1079/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення заборгованості в розмірі 796 892,35 грн. необхідно завершити розглядом по суті суддею, якому була передана.

Ухвалою суду від 13 травня 2025 року справу № 918/749/24(918/1079/24) прийнято до провадження судді Політики Н.А. та постановлено розгляд справи по суті призначити на 2 червня 2025 року.

14 травня 2025 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю з`явитися у судове засідання через зайнятість в іншому судовому засідання у справі № 904/1677/25.

Ухвалою суду від 2 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 16 червня 2025 року.

Представник позивача у судовому засіданні 16 червня 2025 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання 16 червня 2025 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 02.06.2025 року, до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" та його представника (а.с. 150). В той час про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи належне повідомлення відповідача про судове засідання, призначене на 16.06.2025 року, а також не повідомлення причини неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

1 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" (далі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (далі - Замовник) укладено договір перевезення вантажів № 01/08/2022 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору у порядку та умовах, визначених цим Договором, Перевізник (виконавець) бере на себе зобов`язання отримувати та доставляти ввірені йому для перевезення вантажі (згідно товаро-транспортних накладних) до пункту призначення і видавати їх уповноваженій на одержання вантажів особі, а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажів встановлену цим договором плату що визначається в Додатках до даного Договору який є його невід`ємною частиною.

Перевізник надає послуги по перевезенню вантажів за цим договором вантажним автомобілем визначеними Перевізником самостійно на підставі замовлення Замовника (пункт 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору, Перевезення здійснюється на підставі затверджених Сторонами замовлень.

Замовник направляє замовлення Перевізнику в електронному, факсимільному вигляді або в письмовій формі не пізніше ніж за 2 (два) календарних дні до зазначеного в замовленні строку надання автотранспорту під навантаження (пункт 2.2. Договору).

Приймання-передача Вантажу за договором оформляється товаро-транспортними документами (пункт 2.7. Договору).

Згідно п. 5.1 Договору послуги по даному Договору передаються Перевізником та приймаються Замовником по Акту приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати вартості послуг Замовником відповідно до договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення оплати.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (пункт 9.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками цих юридичних осіб.

Виконавець у 2022 році надав замовнику транспортні послуги по перевезенню ріпаку та пшениці в обсязі 1 929 177,80 грн., що підтверджується наступними актами надання послуг з реєстрами перевезень: № 75 від 05.08.2022 року на суму 61 155,00 грн.; № 77 від 09.08.2022 року на суму 321 219,00 грн.; № 80 від 15.08.2022 року на суму 427 738,28 грн.; № 85 від 26.08.2022 року на суму 624 887,50 грн.; № 88 від 01.09.2022 року на суму 494 178,028 грн.

Відповідно до п. 4.4 Договору, плата вноситься замовником не пізніше трьох банківських днів після підписання Сторонами Акту надання послуг.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" діючи на виконання п. 4.4 Договору надані послуги оплатило частково в сумі 1 557 277,80 грн., що стверджується відповідними банківськими документами: платіжне доручення № 565 від 08.08.2022 року на суму 61 155,00 грн.; платіжне доручення № 610 від 11.08.2022 року на суму 100 000,00 грн.; платіжне доручення № 653 від 15.08.2022 року на суму 150 000,00 грн.; платіжне доручення № 679 від 18.08.2022 року на суму 71 219,00 грн.; платіжне доручення № 862 від 30.09.2022 року на суму 100 000,00 грн.; платіжне доручення № 977 від 28.10.2022 року на суму 200 000,00 грн.; платіжне доручення № 1104 від 21.11.2022 року на суму 150 016,30 грн.; платіжне доручення № 1127 від 25.11.2022 року на суму 100 000,00 грн.; платіжне доручення № 2005 від 12.12.2022 року на суму 200 000,00 грн.; платіжне доручення № 2130 від 30.12.2022 року на суму 150 000,00 грн.; платіжне доручення № 300 від 11.05.2023 року на суму 50 000,00 грн.; платіжне доручення № 425 від 30.05.2023 року на суму 50 000,00 грн.; платіжне доручення № РП00002544 від 27.06.2023 року на суму 50 000,00 грн.; платіжне доручення № 573 від 09.08.2023 року на суму 24 887,50 грн.; платіжне доручення № 453 від 25.08.2023 року на суму 50 000,00грн.; платіжне доручення № 547 від 15.09.2023 року на суму 50 000,00 грн.

За твердженням позивача, заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення з позовом до суду становить 371 900,00 грн. (1 929 177,80 грн. вартість наданих послуг - 1 557 277,80 грн. оплата = 371 900,00 грн. борг).

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом у даній справі.

Спір виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на існування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" заборгованості в розмірі 371 900,00 грн. та за несвоєчасне виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем нараховано пеню в розмірі 243 888 грн 50 коп., 3% річних в розмірі 37 515 грн 93 коп. та інфляційні втрати в розмірі 143 587 грн 92 коп.

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються надання послуг з організації перевезення вантажів. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права порушеними через невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи характер спору та правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати норми, що регулюють діяльність з перевезення вантажів та транспортно-експедиторську діяльність.

Згідно з нормами статті 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до положень статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з положеннями статті 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до приписів статті 308 ГК України вантаж до перевезення приймається перевізниками залежно від виду транспорту та вантажу в місцях загального або незагального користування. Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. У разі якщо для здійснення перевезення вантажу законодавством або договором передбачено спеціальні документи (посвідчення), які підтверджують якість та інші властивості вантажу, що перевозиться, вантажовідправник зобов`язаний передати такі документи перевізникові разом з вантажем. Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Як визначено нормами статті 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" визначено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, умовами договору перевезення вантажів № 01/08/2022 від 1 серпня 2022 року визначено порядок та строк оплати товару.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, відповідачем були порушені вимоги укладеного Договору та ЦК України, що призвело до утворення зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" в сумі 371 900 грн 00 коп.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" заборгованості в сумі 371 900 грн 00 коп. судом визнаються обґрунтованими.

Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять та відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 371 900 грн 00 коп. основного боргу такими, що підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позивачем начебто було не вірно пораховано вартість послуг за Актом надання послуг № 77 від 09.08.2022 року. Так, відповідач зазначає, що додатками до Договору перевезення вантажу № 01/08/2022 від 1 серпня 2022 року було погоджено наступну вартість перевезення вантажів: 1 350,00 грн./тонна з ПДВ (відповідно до Додатку № 1 до Договору від 01.08.2022); 1 000,00 грн./тонна з ПДВ (відповідно до Додатку № 2 до Договору від 08.08.2022). Виходячи з таких тверджень відповідач вважає, що вартість послуг за Договором з 08.08.2022 мала становити 1 000,00 грн./тонну з ПДВ. Однак такі висновки відповідача є помилковими та не відповідають умовам, що були узгоджені позивачем та відповідачем в договорі, в тому числі і умовам щодо вартості послуг за Договором. Відповідно до п. 4.2. договору вартість перевезення вантажів встановлюється сторонами в податках до Договору, що є невід`ємною частиною даного договору. 01.08.2022 позивачем та відповідачем було укладено Додаток № 1 до Договору, відповідно до якого було узгоджено вартість перевезення за маршрутом с. Мутвиця Рівненська обл. - с. Утішків Львівська обл. в розмірі 1 350,00 грн./тона з ПДВ. Крім цього 08.08.2022 позивачем та відповідачем було укладено Додаток № 2 до Договору, відповідно до якого було узгоджено вартість перевезення за маршрутом с. Мутвиця Рівненська тол. - с. Дерно Волинська обл. в розмірі 1 000,00 грн./тона з ПДВ. Позивач зауважує, що Додаток № 2 від 08.08.2022 до Договору не скасовує дію Додатка № 1 від 01.08.2022 до договору. Зі змісту додатків вбачається той факт, що вартість послуг залежить від маршруту, по якому здійснюється перевезення. Так, з Акту надання послуг № 77 від 09.08.2022 вбачається, що позивачем було надано транспортні послуги по перевезенню ріпаку в обсязі 237,94 тони. З Реєстру до договору № 01/08/2022 перевезення вантажів від 01.08.2022 року, в якому зазначено інформацію про товарно-транспортні накладні, відповідно до яких перевозився вантаж слідує, що місцем доставки вантажу зазначено с. Утішків Львівська обл., що в свою чергу свідчить про те, що вартість перевезення вантажу становить 1 350 грн./тонна з ПДВ. При цьому загальний сумарний обсяг вантажу становить 237,94 тон., як і в Акті надання послуг № 77 від 09.08.2022. Акт надання послуг № 77 від 09.08.2022 та Реєстр до Договору № 01/08/2022 перевезення вантажів від 01.08.2022 року містить підписи уповноважених осіб позивача - як виконавця та відповідача - як замовника. Тобто, відповідачем було погоджено обсяг та вартість послуг, що зазначені в Акті надання послуг № 77 від 09.08.2022.

Разом з цим, додані до позовної заяви докази свідчать про правильність формулювання ціни послуг, а також свідчать про погодження такої ціни послуг відповідачем.

Таким чином, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву щодо необґрунтованості основної суми боргу спростовуються матеріалами справи.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють порядок застосування забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, а також відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною шостою статті 231 ГК України формування відповідальності за порушення грошових зобов`язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 2.1 та 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Перевіривши розрахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) судом встановлено, що розмір обґрунтованої пені становить 255 574 грн 53 коп., при заявленому 243 888 грн 50 коп.

Також перевіривши розрахунок відсотків річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) судом встановлено, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить 38 273 грн 53 коп., при заявленому 37 515 грн 93 коп.

Разом з тим, частиною 2 ст. 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягає пеня та 3% річні у заявленому позивачем розмірі - 243 888 грн 50 коп. пеня та 37 515 грн 93 коп. три відсотки річних.

Крім того здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат у межах заявлених позивачем періодів, суд дійшов висновку про те, що наданий розрахунок є арифметично вірним, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені.

Щодо вказаного суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Поряд з цим, відповідно до пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, як вбачається з вищенаведених норм діючого законодавства, строк позовної давності, встановлений, зокрема, ст. ст. 257, 258 ЦК України продовжується як на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), так і на період дії в Україні воєнного стану.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 було введено на усій території України карантин, який в подальшому був продовжений до 30.06.2023 (Постанова КМУ "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236" від 25.04.2023 № 383.

Також відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був продовжений та триває до теперішнього часу.

Так, враховуючи, запровадження карантину, що діяв з 11.03.2020 року по 30.06.2023 року, та дію на даний час у державі режиму воєнного стану, строк позовної давності для вимог позивача про стягнення з відповідача пені на дату подачі позову (27.11.2024 року) не сплив, що виключає його застосування за заявою відповідача.

Інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд відхиляє як такі, що необґрунтовані та не доведені.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення 371 900 грн 00 коп. основного боргу, 243 888 грн 50 коп. пені, 37 515 грн 93 коп. трьох відсотків річних та 143 587 грн 92 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 562 грн 71 коп. та витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема в позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та який складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 9 562 грн 71 коп. та з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500 грн 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову 796 892 грн 35 коп. (11 953,38), та позовну заяву подано через систему "Електронний суд", відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 9 562 грн 71 коп., так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (11 953,38*0,8).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" було сплачено 9 562 грн 71 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 26 листопада 2024 року № 2135.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 9 562 грн 71 коп. покладаються на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при ухваленні рішення.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (34023, Рівненська обл., Вараський р-н, с. Мутвиця, вул. Центральна, буд. 3 Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Три ДМ" (35414, Рівненська обл., Гощанський р-н, с. Пустомити, вул. 2, ) 371 900 (триста сімдесят одну тисячу дев`ятсот) грн 00 коп. - заборгованості, 243 888 (двісті сорок три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 50 коп. - пені, 37 515 (тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн 93 коп. - 3% річних, 143 587 (сто сорок три тисячі п`ятсот вісімдесят сім) грн 92 коп. - інфляційних втрат та 9 562 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 71 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23 червня 2025 року.

Суддя Політика Н.А.