ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" червня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/682/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Сисин С.В., розглянувши заяву від 12.06.2025 представника позивача ПП «ЕУ-СЕК Україне ТМ» - адвоката Сковородько І.Ф. про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову у справі

за позовом: Приватного підприємства «ЕУ-СЕК Україне ТМ», , місцезнаходження 90202, Закарпатська область, місто Берегове, вулиця Б.Хмельницького, будинок 110 А, квартира 1,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Платі Юкрейн Лімітед», код ЄДРПОУ 30005041, місцезнаходження 90300, Закарпатська область, Берегівський район, місто Виноградів, вулиця Івана Франка, будинок 129,

про стягнення заборгованості за договором на охорону об`єктів, 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 306981,00 грн,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

1. Приватне підприємство «ЕУ-СЕК Україне ТМ» (далі позивач), від імені та в інтересах якого діє адвокат Сковородько Ірина Федорівна (згідно ордеру на надання правничої допомоги серії АО №1175787 від 18.05.2025) через систему «Електронний суд» 17.06.2025 звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 12.06.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платі Юкрейн Лімітед» (далі відповідач), згідно з якою, покликаючись на неналежне виконання відповідачем договору №01/01-24/8 на охорону об`єктів від 01.01.2024 (далі договір), просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 306981,00 грн, з яких 275602,00 грн сума заборгованості за договором, 25479,00 грн інфляційні втрати, 5900 грн 3% річних.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025.

Одночасно з пред`явленням позову у справі, представником позивача ПП «ЕУ-СЕК Україне ТМ» - адвокатом Сковородько І.Ф. подано заяву про забезпечення позову від 12.06.2025, за змістом якої представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Платі Юкрейн Лімітед», розташоване за адресою: вулиця Івана Франка, 129 у місті Виноградів Закарпатської області, що складається із комплексу будівель загальною площею 2659,9 метрів квадратних, реєстраційний номер майна 5346281.

2. У заяві про забезпечення позову зазначено про звернення позивача до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині оплати наданих послуг за укладеним 01.01.2024 між позивачем та відповідачем договором №01/01-24/8 на охорону об`єктів (далі договір).

За твердженням позивача, заборгованість ТОВ «Платі Юкрейн Лімітед» існує за період з вересня 2024 року, відповідачем частково оплачені послуги за актом №ОУ-0000092 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2024.

Як вказує позивач, відповідач протягом 9 місяців не здійснює оплату за надані позивачем послуги, переговори щодо погашення боргу не дали результату.

На думку позивача, відповідач зупиняє свою статутну діяльність, що знаходить свій прояв у звільненні працівників, вивезенні обладнання з належного на праві власності відповідачу нерухомого майна, відсутності коштів на банківських рахунках.

Також, позивач вказує, що відповідач має заборгованість перед третіми особами за іншими договорами, що укладались ним під час здійснення господарської діяльності.

Навівши положення статей 136 138 ГПК України; обґрунтовуючи прохання про вжиття заходів забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ТОВ «Платі Юкрейн Лімітед», а саме: розташоване за адресою: вулиця І.Франка, 129 у місті Виноградів Закарпатської області, що складається із комплексу будівель загальною площею 2659,9 метрів квадратних, представник позивача зазначає, що такий захід забезпечення позову не порушує майнових прав відповідача та не обмежує його господарську діяльність, а є гарантією виконання судового рішення, у випадку його ухвалення на користь позивача.

На підставі викладеного, просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді:

- накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Платі Юкрейн Лімітед», розташоване за адресою: вулиця І.Франка, 129 у місті Виноградів Закарпатської області, що складається із комплексу будівель загальною площею 2659,9 метрів квадратних, реєстраційний номер майна 5346281.

До заяви про забезпечення позову копію інформаційної довідки №427741583 від 20.05.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (далі інформаційна довідка №427741583 від 20.05.2025).

До заяви про забезпечення позову відповідно до ч. 5 ст. 139 ГПК України долучено квитанцію про сплату судового збору за подання заяви.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.06.2025 заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Сисину С.В.

3. Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику учасників справи для з`ясування додаткових обставин, з огляду на вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення позову в справі №907/682/25, дослідивши в сукупності представлені заявником докази, суд зазначає таке.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки, щодо застосування статей 136, 137 ГПК України, викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом ст. 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

4. Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

У пункті 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду, зокрема заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

У свою чергу, суд при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості таких доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить, окрім іншого оцінити розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Водночас ч. 4 ст. 137 ГПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

З огляду на викладене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. При цьому такі заходи забезпечення позову мають відповідати принципам розумності, обґрунтованості і адекватності їх застосування.

5. При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Щодо цього, враховуючи предмет та підстави заявленого позову майнового характеру, суд зазначає, що предметом спірних правовідносин є заявлена позивачем вимога майнового характеру про стягнення 306981,00 грн, з яких 275602,00 грн сума заборгованості за договором, 25479,00 грн інфляційні втрати, 5900 грн 3% річних.

Отже, позивач звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру.

Відповідно до вимог частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач у заяві про забезпечення позову стверджує, що відповідач зупиняє свою статутну діяльність, що знаходить свій прояв у звільненні працівників та вивезенні обладнання з належного на праві власності відповідачу нерухомого майна. Крім того, вказує про відсутність коштів на банківських рахунках відповідача та наявність у відповідача заборгованості перед третіми особами за іншими договорами, що укладались ним під час здійснення господарської діяльності.

Однак, ані матеріали позовної заяви, ані заяви про забезпечення позову, не містять жодних доказів на підтвердження наведених припущень позивача.

На переконання суду, про обставини з якими пов`язується вжиття певного виду забезпечення позову може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (наприклад, витрачання значних коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 910/7141/13 та від 25.02.2019 у справі № 922/2673/18).

Отже, саме лише припущення заявника не може бути беззаперечною обставиною для висновку про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, а, отже, і не може бути достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

А тому саме по собі твердження позивача про те, що відповідач допустив неналежне виконання договірних зобов`язань не є обґрунтованим припущенням про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову (у разі задоволення позовних вимог) рішення суду не можливо буде виконати, з огляду на те, що відповідач є юридичною особою, що зареєстрована за законодавством України, не перебуває в стані припинення, а отже продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, тим більше за наявності у відповідача нерухомого майна - комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість яких згідно інформаційної довідки №427741583 від 20.05.2025 становить 3261284 грн (тобто вартість такого майна більше ніж у 10 разів перевищує ціну позову в сумі 306981,00 грн) та враховуючи надані позивачем відомості (згідно інформаційної довідки №427741583 від 20.05.2025), з яких судом встановлено, що таке нерухоме майно не перебуває під арештом, забороною чи в іпотеці.

Отже, позивачем не долучено доказів на підтвердження його аргументів про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення в даній справі, а, отже, і не може бути достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

6. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах № 914/2157/19 від 20.07.2020, № 910/19256/16 від 10.04.2018, № 910/20479/17 від 14.05.2018, № 922/1605/18 від 11.09.2018, № 909/526/19 від 14.01.2019, № 925/288/17 від 25.01.2019, № 904/1417/19 від 26.09.2019).

Водночас не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Як було вказано вище, згідно матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 306981,00 грн.

Водночас, в заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ТОВ «Платі Юкрейн Лімітед», а саме: комплекс будівель за адресою: Закарпатська область, місто Виноградів, вулиця Франка І., будинок 129, вартість якого є значно більшою, ніж сума заявлених позовних вимог, що підтверджується, зокрема, наданими позивачем доказами.

Так, відповідно до долученої до заяви про забезпечення позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна ТОВ «Платі Юкрейн Лімітед» на праві приватної власності належить комплекс будівель за адресою: Закарпатська область, місто Виноградів, вулиця Франка І., будинок 129, загальна вартість нерухомого майна (грн): 3261284 грн, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 17.04.2007.

Відтак, заявлені позивачем заходи забезпечення позову у межах заявлених позивачем в позовній заяві вимог про стягнення 306981,00 грн є неспівмірнірними позовним вимогам, враховуючи наведену в інформаційній довідці вартість комплексу будівель, що належать на праві власності відповідачу 3261284,00 грн.

Жодних інших обґрунтувань щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належать відповідачу, заява не містить.

Також, заява про забезпечення позову не містить посилань на будь-які інші обставини, які б з більшою вірогідністю свідчили про те, що в майбутньому відповідач має намір ухилятись від виконання рішення суду (у разі задоволення позову).

По суті, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

В той же час, розпорядження своєю власністю (у тому числі нерухомим майном) є правом відповідача і безпосередньо не впливає на права та законні інтереси заявника.

Суд констатує, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20, від 19.01.2021 у справі № 902/774/20, від 25.01.202Г у справі № 902/775/20, від 31.08.2021 у справі № 910/5116/21, від 07.09.2021 у справі № 910/6481/21, від 08.12.2021 у справі № 927/481/21, від 21.12.2021 у справі № 910/10598/21, від 11.02.2022 у справі № 927/893/21, від 15.04.2022 у справі № 904/7930/21.

7. Суд враховує, що під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 року у справі № 910/1200/20).

При цьому, Верховний Суд неодноразово наголошував (у постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд також має дослідити обставини, викладені заявником (позивачем) щодо обставин, які стали підставою для спору.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами існування обставин, які є підставами для накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а запропонований позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на комплекс будівель відповідача за адресою: Закарпатська область, місто Виноградів, вулиця Франка І., будинок 129, загальна вартість яких згідно інформаційної довідки №427741583 від 20.05.2025 становить 3261284 грн є неспівмірним з позовним вимогами у справі про стягнення з відповідача 306981,00 грн.

8. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодних відомостей про вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду (у випадку задоволення відповідного позову), а доводи заявника зводяться до підстав виникнення спору (неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань), що підлягає встановленню судом під час розгляду справи по суті, а отже не може оцінюватися судом як достатні докази для того, щоб дійти обґрунтованого припущення, що відповідач, який продовжує здійснювати свою господарську діяльність буде ухилятися (або наразі має намір ухилятись) від виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи поновлення порушених й оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що запропонований позивачем захід забезпечення позову не є обґрунтованим, адекватним, пропорційним та співмірним предмету і підставам позову, мета його заявлення не відповідає застосуванню заходів забезпечення позову як таких.

За таких обставин, враховуючи недоведеність заявником підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Частиною 6 ст. 140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235, 254 256 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви від 12.06.2025 представника позивача ПП «ЕУ-СЕК Україне ТМ» - адвоката Сковородько І.Ф. про забезпечення позову, поданої одночасно з пред`явленням позову у справі №907/682/25 за позовом Приватного підприємства «ЕУ-СЕК Україне ТМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платі Юкрейн Лімітед» про стягнення заборгованості за договором на охорону об`єктів, 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 306981,00 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254 256 ГПК України.

3. Ухвалу складено та підписано 19.06.2025.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.В. Сисин