ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" червня 2025 р. Cправа №902/1571/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши за відсутності сторін у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Дудіної Оксани Іванівни, с.Пасинки Жмеринського району Вінницької області

до Управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради, м.Шаргород Жмеринського району Вінницької області

про стягнення 1 701 378,33 грн заборгованості за договором підряду

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Вінницької області звернулась Фізична особа-підприємець Дудіна Оксана Іванівна з позовом про стягнення з Управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради 1701378,33 грн заборгованості, нарахованої в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору генпідряду на виконання робіт №03/10 від 06.10.2021 в частині здійснення повної оплати за виконані роботи, яка складається з: 1225656,00 грн - основної заборгованості; 235527,43 грн - пені; 122565,60 грн - штрафу; 17629,30 грн - 3 % річних та 100000,00 грн - моральної шкоди.

Ухвалою від 03.01.2024 відкрито провадження у справі №902/1571/23, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

23.04.2024 прийнята ухвала суду про призначення в справі №902/1571/23 судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; зупинено провадження в справі №902/1571/23 на час проведення у ній судової експертизи. Пунктом 5 резолютивної частини ухвали від 23.04.2024 витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи покладено на Фізичну особу-підприємця Дудіну О.І.

30.05.2024 до суду надійшов лист експертної установи №19/102/24-11725-2024 від 23.05.2024 (вх. канц. суду №01-34/5665/24 від 30.05.2024) із клопотанням про погодження строку проведення експертизи в термін понад 90 календарних днів, яке мотивоване значною поточною завантаженістю по виконанню експертиз за напрямком, аналогічним призначеній ухвалою від 23.04.2024 у цій справі.

Ухвалою суду від 03.06.2024 запропоновано учасникам справи до 05.07.2024 надати суду мотивовані письмові пояснення щодо клопотання експертної установи №19/102/24-11725-2024 від 23.05.2024 про погодження строку виконання експертизи в справі №902/1571/23 в термін понад 90 календарних днів.

11.06.2024 на адресу суду надійшов лист позивача б/н від 10.06.2024 за підписом адвоката Шибінського О.В., в якому останній не заперечив щодо виконання експертизи в справі №902/1571/23 в термін понад 90 календарних днів; жодних застережень щодо оплати / відмови від оплати проведення судової експертизи заявником у листі б/н від 10.06.2024 наведено не було.

21.04.2024 до суду повернулись матеріали справи №902/1571/23 разом з повідомленням Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення судової експертизи №19/102/24-9058-2025 від 14.04.2024 в зв`язку з відсутністю оплати.

Ухвалою суду від 01.05.2025 поновлено провадження в справі №902/1571/23, призначено підготовче судове засідання на 10.06.2025.

30.04.2025 до суду надійшла заява №221 від 28.04.2025 (а.с.196-197) за підписом начальника Відділу житлово-комунального господарства та екології Управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради Олексія Черкевича про визнання в повному обсязі позову в справі №902/1571/23. В цій заяві №221 від 28.04.2025 відповідач також просив розгляд справи здійснювати без участі його представника.

Згідно з частиною 3 ст.185 ГПК України: за результатами підготовчого провадження суд може ухвалити рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Втім, в судовому засіданні представник позивача Шибінський О.В. звернувся до суду з письмовою заявою про відвід судді Нешик О.С. від розгляду справи №902/1571/23.

З метою реєстрації заяви про відвід судді в канцелярії суду, судом оголошена перерва в судовому засіданні.

Після закінчення перерви через канцелярію суду представником позивача подано заяву б/н від 10.06.2025 (вх. канц. суду №01-47/17/25 від 10.06.2025) про відвід судді Нешик О.С. від розгляду справи №902/1571/23.

З метою уникнення сумнів у необ`єктивності судді, а також з метою недопущення затягування у вирішенні цієї справи, судом розглянуто заяву б/н від 10.06.2025 по суті.

12.06.2025 судом постановлено ухвалу, якою:

- визнано поданий представником Фізичної особи-підприємця Дудіної Оксани Іванівни адвокатом Шибінським О.В. відвід судді Господарського суду Вінницької області Нешик О.С. від розгляду справи №902/1571/25 необґрунтованим та відмовлено в його задоволенні;

- оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні в справі №902/1571/23 до 19 червня 2025 року.

В підготовчому судовому засіданні 19.06.2025 судом розглянуто по суті подану 30.04.2025 до суду заяву №221 від 28.04.2025 (а.с.196-197) за підписом начальника Відділу житлово-комунального господарства та екології Управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради Олексія Черкевича про визнання в повному обсязі позову в справі №902/1571/23.

Як слідує із зазначеної заяви: Управління містобудування, архітектури, житлово- комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради в повному обсязі визнає позов про стягнення заборгованості за договором підряду №03/10 від 06.10.2021, який було укладено між Управлінням містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради в особі Ліщина М.М. та ФОП Дудіною О.І., згідно якого Генпідрядник зобов`язується виконати роботи по об`єкту: "ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013- Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул.Зої Космодем`янської в с.Гибалівка Жмеринського району Вінницької області та проти його задоволення не заперечує.

Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року для узгодження та підписання було отримано 29.10.2021 начальником управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради Ліщиною М.М., однак підписаний не був у зв`язку з відсутністю коштів по співфінансуванню від Вінницької обласної ради. На даний час станом на 28.04.2025 вказані кошти наявні.

В зв`язку з цим відповідач також просив суд не призначати та не проводити в справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, оскільки по об`єкту: ДСТУ Б Д.1.1-1:2013-Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул.Зої Космодем`янської в с.Гибалівка Жмеринського району Вінницької області виконаний відповідно до норм Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №84 від 26.03.2019, відповідає повністю виконаним роботам та витратам, відповідно до локального кошторису 2-1-1 прямих витрат та додаткових витрат, та дефектного акту із переліком об`ємів виконаних робіт, а саме: планування існуючого грунто-щебеневого дорожнього покриття, влаштування підстильного шару основи з гранітного відсіву ДСТУ Б В.2.7-210:2010-0,10 м улаштування основи дорожнього покриття із гранітного фракціонованого щебеню фр40-70мм, М800 товщ. 15 см, підгрунтовка бітумом по щебеневій основі БНД 90/130, 0,5л/кв.м, влаштування шару дорожнього покриття з щільної, гарячої дрібнозернистої а/б суміші тип Б, марка 1, бітум БНД 60/90, ДСТУ Б.В.2.7-119:2011 товщиною 4 см, на кожні 0,5 см зміни товщини шару додавання до норм 18-42-1 до 5см планування та укріплення узбіччя, додаткове розклинцювання із гранітного відсіву 3 см, планування, влаштування та укріплення з`їздів у два провулки.

Приймання виконаних будівельних робіт по об`єкту: ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013-Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Зої Космодем`янської в с.Гибалівка Жмеринського району Вінницької області було прийнято особисто інженером технічного нагляду Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Григоренком М.Г., про що відмічено в Акті №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року.

Проведення вказаної експертизи потягне додаткове фінансове навантаження на бюджет Шаргородської міської ради (вартість експертизи 28 652,40 грн).

В зв`язку із завантаженістю в роботі, відповідач просив судові засідання в справі проводити без участі представника Управління.

В судове засідання, 19.06.2025, представники сторін не з`явились.

З врахуванням наведеного вище визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, враховуючи визнання відповідачем позову, суд встановив наступне.

06.10.2021 між позивачем - Фізичною особою-підприємцем Дудіною Оксаною Іванівною та відповідачем - Управлінням містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради укладено Договір генерального підряду на виконання робіт за №03/10.

Відповідно до умов п.1.1. цього Договору, позивач як Генпідрядник, зобов`язався виконати роботи по об`єкту: "ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 - Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул.Зої Космодемянської в с.Гибалівка Шаргородської міської ради, Вінницької обл. (Класифікатор ДК 021:2015: 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь" ("Об`єкт"), за переліком, обсягами робіт та використовуючи матеріали, наведені у додатках до Договору, які є невід`ємними його частинами, а також згідно проектно-кошторисної документації на виконання цих робіт, а відповідач як Замовник за Договором, зобов`язаний прийняти і оплатити такі роботи на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно умов п.2.1. Договору Генпідрядник зобов`язаний розпочати роботи за Договором протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання від Замовника документів, передбачених п.4.1.3. цього Договору при умові отримання Замовником права на виконання будівельних робіт в порядку встановленому законодавством України, і завершити виконання робіт до 15.10.2021.

Договором також встановлені такі умови:

Пункт 3.1. передбачає, що ціна (вартість) цього Договору є твердою та складає 1225656,00 грн (один мільйон двісті двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок) без ПДВ.

Пунктом 3.3. передбачено, що оплата робіт здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Генпідрядника, за фактично виконані роботи на умовах відстрочки платежу до 30 (тридцяти) банківських днів з моменту та на підставі підписаних Сторонами актів форми №КБ-2в та довідок форми №КБ-3.

Відповідно до пункту 3.4. Договору, у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 7-ми банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Згідно пункту 4.1 Замовник зобов`язаний: "4.1.1. прийняти та оплатити роботи на умовах, визначених цим Договором".

Також згідно з п.4.4. Генпідрядник має право: "4.4.1. Вимагати оплату виконаних та прийнятих робіт Замовником. 4.4.2. Вимагати сплату штрафів передбачених цим Договором".

У пункті 5.7 Договору зазначається, що якщо протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту передачі Генпідрядником Замовнику Акту здачі-приймання виконаних робіт форми №КБ-2в Замовником він не підписаний або Замовник не надасть Генпідряднику письмової відмови у підписанні Акту здачі-приймання виконаних робіт форми №КБ-2в, відповідний Акт здачі-приймання виконаних робіт форми №КБ-2в вважається прийнятим Замовником без зауважень та підлягає оплаті.

Даний Договір укладено Управлінням містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради за результатами проведеної публічної закупівлі UA-2021-08-28-001243-b з переможцем закупівлі - ФОП Дудіною О.І. та зареєстровано в системі "Прозоро" за веб-адресою: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2021-08-28-001243-b. Згідно звіту про виконання Договір обліковується як завершений.

15.10.2021 позивачем були виконані роботи по Об`єкту. Позивач прибув до Шаргородської міської ради на особистий прийом до міського голови Барецького В.І. з Актом здачі-приймання робіт форми №КБ-2в та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми №КБ-3 для їх підписання відповідачем.

Як зазначив позивач, з боку відповідача Акт та Довідка не були підписані. Відмову в їх підписанні відповідач обґрунтував затримкою бюджетного фінансування та повідомив, що розрахунок за виконані роботи з позивачем буде проведено після затвердження відповідних видатків у бюджеті Шаргородської міської ради у 2023 році.

Відповідно до п.5.7 Договору Акт здачі-приймання робіт форми №КБ-2в вважається таким, що є прийнятим Позивачем (у договорі замовником) без зауважень та підлягає оплаті. У свою чергу, в п.3.4 Договору передбачено, що в разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 7 банківських днів з дати отримання такого фінансування, тобто позивач змушений був чекати на настання відповідних умов за п.5.7 Договору.

23.06.2023 на особистому прийомі в міського голови Барецького В.І., до якого позивач повторно звернувся з вимогою оплатити виконану 15.10.2021 роботу, позивачу було вручено оригінал рішення Шаргородської міської ради "Про внесення змін до рішення 25 сесії Шаргородської міської ради 8 скликання від 22.12.2022 №552 "Про бюджет Шаргородської міської територіальної громади на 2023 рік"" №642 від 22.06.2023 та повідомлено про можливість та намір проведення розрахунків з позивачем за виконані роботи за Договором.

Також відповідач надав кошторисну документацію за 2023 рік, як додаток до цього рішення, із зазначенням визначеної суми за договором підряду, а саме - 1225656,00 грн для капітального ремонту дорожнього покриття по вул.З.Космодем`янської в с.Гибалівка Жмеринського району Вінницької області.

Рішенням Шаргородської міської ради №642 від 22.06.2023 встановлено згідно з п.1.3: "Головному розпоряднику коштів - управлінню містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради ... збільшити видатки по КПКВ 1217461 "Утримання та розвиток автомобільних доріг та дорожньої інфраструктури за рахунок коштів місцевого бюджету" по загальному фонду на 3 058 000 грн та по спеціальному фонду (бюджет розвитку) на суму 3 575 656 грн, з них: для проведення поточного та капітального ремонту вулиць і доріг місцевого значення, в т.ч. - 1 225 656 грн в с.Гибалівка.

Фінансування видатків, визначених пунктом 1.1-1.4. даного рішення, здійснити за рахунок залишку коштів загального та спеціального фондів міського бюджету, який утворився станом на 1 січня 2023 року.

На підставі п.1.3 рішення Шаргородської міської ради №642 від 22.06.2023 бюджетом Шаргородської міської ради були передбачені видатки на виконання робіт по Об`єкту, що становить предмет Договору,

Матеріали справи не містять заперечень та/або претензій відповідача щодо якості, кількості та термінів виконання робіт у відповідності до умов договору, а також наявності письмових претензій та/або повідомлень про невідповідність робіт, а також виявлених дефектів. Таким чином, умови договору виконані генпідрядником у повному обсязі та належним чином.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері виконання підрядних робіт на підставі укладеного договору генерального підряду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Глава 61 Цивільного кодексу України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно ч.2 ст.317 ГК України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст.843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України унормовано, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 названої статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Законодавство та умови договору генерального підряду чітко встановлюють обов`язок відповідача вчиняти дії щодо виконання умов цього договору, в тому числі, у разі відсутності на певний період фінансування, проте жодні умови договору та законодавства не давали можливості відповідачеві відмовитись від подальшого виконання умов договору генерального підряду. Тим більше, відповідач повідомляв позивача, що фінансування наявне в обсягах, необхідних для виконання робіт по об`єкту.

Враховуючи визнання позову відповідачем, відсутність з його боку зауважень щодо обсягів та вартості виконаних робіт, і те, що станом на день розгляду справи в суді відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого основного зобов`язання з оплати виконаних робіт за договором Генерального підряду у розмірі 1225656,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення 1225656,00 грн основного боргу за виконані роботи за договором Генерального підряду підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з положень ст.625 ЦК України, позивач вимагає від відповідача сплату трьох процентів річних від простроченої суми.

Розрахунок 3% річних здійснено за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Сума 3% річних за період 30.06.2023 - 21.12.2023: 1 225 656,00 х 3% х 175 : 365 : 100 = 17 629,30 грн.

Отже, позивачем заявлено до стягнення 17629,30 грн 3% річних.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, позивачем підставно нараховано та заявлено до стягнення 17629,30 грн 3% річних.

З урахуванням встановленого судом факту прострочення у вказаний період обов`язку зі сплати основного боргу за виконані роботи за договором Генерального підряду, визнання відповідачем позовних вимог, вимоги позивача про стягнення 17629,30 грн 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення 235527,43 грн пені та 122565,60 грн штрафу, суд встановив таке.

За змістом частини першої та другої статті 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Положеннями статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

За розрахунком позивача, наведеним в позовній заяві, розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення.

Тобто: За період 30.06.2023 - 27.07.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ):

1225656,00 (Сума боргу) х (2 х 25,00 : 365) х 28 днів (прострочення) : 100 = 47011,46 грн.

За період 28.07.2023 - 14.09.2023 : 22,00 (облікова ставка НБУ):

1225656,00 (Сума боргу) х (2 х 22,00 : 365) х 49 днів (прострочення) : 100 = 72397,65 грн.

1225656,00 (Сума боргу) х (2 х 20,00 : 365) х 42 днів (прострочення) : 100 = 56413,76 грн.

За період 27.10.2023 - 14.12.2023 : 16,00 (облікова ставка НБУ):

1225 656,00 (Сума боргу) х (2 х 16,00 : 365) х 49 днів (прострочення) : 100 = 52652,84 грн.

За період 15.12.2023 - 21.12.2023 : 15,00 (облікова ставка НБУ):

1225 656,00 (Сума боргу) х (2 х 15,00 : 365) х 7 днів (прострочення) : 100 = 7051,72 грн.

Отже, за період з 30.06.2023 (початок прострочення) по 21.12.2023 пеня за розрахунками позивача складає 235527,43 грн.

Також, як вказано в позові, виходячи з положень ст.549 ЦК України та постанови ВСУ №911/2813/17 від 09.02.2018 позивач вважає необхідним стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10% суми заборгованості за довгострокове уникання виконання останнім своїх зобов`язань за Договором, що становить 122565,60 грн.

Суд відзначає, що відповідно до ст.546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

За змістом ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін.

У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом (Постанова ВП ВС від 10.12.2019 в справі №904/4156/18).

Якщо умовами договору не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання, а частина шоста статті 231 ГК України також не встановлює конкретного розміру (відсотку) належної до стягнення пені, а лише встановлює порядок його визначення у договорі виходячи з облікової ставки Національного банку України та період, протягом якого може бути застосовано таку санкцію, то немає підстав для застосування такої міри відповідальності як договірна санкція (Постанова ВП ВС від 10.12.2019 в справі №904/4156/18).

Проаналізувавши умови Договору суд, встановив, що умовами Розділу 8 "Відповідальність сторін" Договору генпідряду від 06.10.2021 не передбачено відповідальності Замовника у вигляді обов`язку зі сплати штрафу або пені за несвоєчасне проведення розрахунків з Генпідрядником за виконані роботи.

Оскільки умовами Розділу 8 "Відповідальність сторін" Договору генпідряду від 06.10.2021 не передбачено відповідальності Замовника у вигляді обов`язку зі сплати штрафу або пені за несвоєчасне проведення розрахунків з Генпідрядником за виконані роботи, підстави для нарахування штрафних санкцій у вигляді 235527,43 грн пені та 122565,60 грн штрафу за допущене Замовником порушення відсутні.

За таких обставин суд не приймає визнання позову відповідачем в цій частині та відмовляє позивачу в задоволенні його вимог про стягнення 235527,43 грн пені та 122565,60 грн штрафу як необґрунтованих.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, за якими позивач, посилаючись на положення ст.611 ЦК України, ст.226 ГК України, а також роз`яснення, що містяться у п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, виходячи з обставин спричинених відповідачем, що, у свою чергу, завдали позивачу моральних страждань, позбавляючи здатності до нормального існування протягом довготривалого періоду, вважає необхідним стягнути з відповідача на свою користь 100 000 грн.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 100000,00 грн моральної шкоди, суд відмовляє в їх задоволенні, виходячи з такого.

Статтею ст.23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №686/23731/15-ц (провадження №14-298цс18) зроблено правовий висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Тобто, суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

При цьому, причинний зв`язок між протиправними діяннями заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як із поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 в справі №464/3789/17, зокрема дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Верховним Судом зауважено, що саме позивач повинен довести, які саме дії спричинили страждання, яку саме шкоду вони заподіяли та в якому розмірі.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Отже, сама по собі наявність моральної шкоди ще не породжує абсолютного права особи на її відшкодування будь-якою іншою особою, оскільки необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності та правильно визначити суб`єкта такої відповідальності.

При цьому, кожна із вказаних складових має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Лише наявність усіх чотирьох умов є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, відсутність хоча б однієї з зазначених умов свідчить про необґрунтованість та недоведеність відповідних позовних вимог.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення вирішення спору.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн, завданої внаслідок протиправних дій відповідача, які спричинили душевні страждання. Водночас, позивачем на підтвердження підстав її вимог в частині стягнення моральної шкоди ніяких доказів не надано.

Суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та моральних страждань позивача.

Крім того, суд відзначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких суд міг би встановити наявність обставин, що підтверджують спричинення моральної шкоди саме відповідачем.

Також позивачем не доведено той факт, що його моральні збитки перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, та що ці дії були у встановленому законом порядку визнані протиправними, а відтак, відсутній склад цивільного правопорушення у діях відповідача.

Частинами 1-2 ст.74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з огляду на викладене вище у своїй сукупності, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог позивача в частині моральної шкоди не знайшли свого об`єктивного підтвердження, позивачем не доведено достатніми доказами протиправність поведінки відповідача та наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завдання моральної шкоди позивачу, а відтак, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому суд враховує, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Беручи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі ст. 129, 130 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 9324 грн 64 коп., з урахуванням часткової відмови в задоволенні позову.

З урахуванням ст. 129, 130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову з урахуванням часткового задоволення його позовних вимог.

Однак, при цьому судовий збір буде повернуто за наявності клопотання позивача відповідною ухвалою суду.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов в справі №902/1571/23 задовольнити частково на суму 1243285,30 грн.

2. Стягнути з Управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради (23500, Вінницька область, Жмеринський район, м.Шаргород, вул.Героїв Майдану, 224; ) на користь Фізичної особи-підприємця Дудіної Оксани Іванівни ( АДРЕСА_1 ; код: НОМЕР_1 ) 1225656,00 грн основного боргу за виконані роботи, 17629,30 грн 3% річних та 9324,64 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В стягненні 235527,43 грн пені, 122565,60 грн штрафу та 100000,00 грн моральної шкоди відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно з ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 червня 2025 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2 - Фізичній особі-підприємцю Дудіній О.І. - на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

3, 4 - Управлінню містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради (вул.Героїв Майдану, буд.224, м.Шаргород, Жмеринський р-н, Вінницька обл., 23500) - рекомендованим листом та на адресу електронної пошти ()