ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 червня 2025 рокуСправа № 921/135/25
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянувши клопотання №б/н (вх.№2735) від 15.04.2025 ТОВ "Трінітрон Плюс" про залишення позову без розгляду у справі
за позовом Виконувача обов`язків керівника Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави
до відповідача 1 Тернопільської міської ради
відповідача 2 Приватного підприємства "Креатор-Буд"
відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКТУР+"
відповідача 4 Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті-Асіст"
відповідача 5 Товариства з обмеженою відповідальністю "Трінітрон Плюс"
про: визнання незаконним та скасування рішення сесії Тернопільської міської ради №8/23/42 від 03.03.2023; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 14.03.2023; визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди від 19.04.2023; зобов`язання повернути земельну ділянку; скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
за участі представників сторін:
прокурора: Козлова О.В., довіреність;
відповідача 1: Друзюк Р.М., витяг з ЄДРЮОФО;
відповідача 2: Онищук М.Б., адвокат;
відповідача 5: Кузнєцова М.І., адвокат.
До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" поступила позовна заява Виконувача обов`язків керівника Тернопільської окружної прокуратури до відповідачів: Тернопільської міської ради; Приватного підприємства "Креатор-Буд"; Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКТУР+"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті-Асіст"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Трінітрон Плюс" про: визнання незаконним та скасування рішення сесії Тернопільської міської ради №8/23/42 від 03.03.2023; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 14.03.2023; визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди від 19.04.2023; зобов`язання повернути земельну ділянку; скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Трінітрон Плюс" 16.04.2025 через систему "Електронний суд" подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду №б/н (вх. №2735) від 15.04.2025. В його обґрунтування відповідач 5 посилається на те, що відповідно до положень Закону України "Про державний нагляд за використанням та охороною земель" та Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду, зокрема, з позовом про визнання недійсними угод, укладених із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок державної, комунальної власності, звертатися до суду з позовом про розірвання договору оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки або договору про встановлення земельного сервітуту, а також про припинення права постійного користування земельною ділянкою, тощо. З наведеного вбачається, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Однак, Головного управління Держгеокадастру у листі №10-19-0.9-807/2-24 від 22.02.2024, зазначає, що повноваження на звернення до суду є, однак, у зв`язку із припиненням проведення заходів державного нагляду (контролю) в період дії воєнного стану на підставі постанови Кабінету Міністрів України №303 від 13.03.2022, відповідно без проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, Головне управління станом лютий 2024 року не має можливості пред`явити позов про визнання недійсним вказаного договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього. Таким чином, на думку відповідача 5, орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах не відсутній, однак прокурором не надано можливості відповідному органу відреагувати на порушення інтересів держави, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, учинення дій для виправлення ситуації, подання позовної заяви чи надання аргументованого висновку про відсутність порушення.
Прокурор у письмових поясненнях №50-89-4047ВИХ-25 від 28.04.2025 заперечив проти клопотання відповідача 5 про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначає, що Держгеокадастр здійснює повноваження як суб`єкт здійснення права державної власності на землю, натомість у правовідносинах, що стосується порушення речових прав держави чи територіальної громади на земельні ділянки, Держгеокадастр та його територіальні органи не наділені повноваженнями власника на захист відповідного права державної або комунальної форми власності (крім земель сільськогосподарського призначення державної форми власності).
Розглянувши клопотання ТОВ "Трінітрон Плюс" про залишення позову без розгляду, суд відмовляє у його задоволенні, з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Виходячи з вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України "Про прокуратуру", діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього ж Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Як вбачається з матеріалів справи, прокурор у даній справі звернувся до суду з позовом в інтересах держави як самостійний позивач.
Відповідно до абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Приписи ч.ч. 3-4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", серед іншого, встановлюють умови, за яких прокурор може виконувати субсидіарну роль із захисту інтересів держави за наявності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).
Встановлена цим законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Тобто, визначений ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.
Отже, процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Отже, процесуальний статус сторін у подібних спорах залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі.
У даній справі, яка розглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави самостійно з позовом про визнання незаконним та скасування рішення сесії Тернопільської міської ради №8/23/42 від 03.03.2023; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 14.03.2023; визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди від 19.04.2023; зобов`язання повернути земельну ділянку; скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Суд зауважує, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (статті 13, 14 Конституції України).
У статті 80 Земельного кодексу України визначено суб`єктний склад власників землі, зокрема громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.
З огляду на викладене земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу.
Використання земельної ділянки державної чи комунальної власності без відповідних правових підстав позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника (володільця) землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю у поєднанні із додержанням засад правового порядку в Україні (статті 14, 19 Конституції України).
Крім того, вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".
Зазначені інтереси держави, у випадку підтвердження обставин їх порушення, потребують захисту.
Крім того, суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у згаданій вище постанові від 11.06.2024 у справі №925/1133/18, про те, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.
Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача.
При цьому фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор.
Узагальнюючи наведені у вказаній постанові висновки щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що:
1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:
- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;
- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:
- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
Отже, з метою реалізації конституційної функції представництва інтересів держави, прокурор може звернутися з позовом в інтересах держави у разі зміни органом місцевого самоврядування цільового призначення земельної ділянки (з земель водного фонду на землі житлової та громадської забудови). З огляду на стверджуване порушення Тернопільською міською радою інтересів держави прокурор правильно визначив її відповідачем у цій справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 виснувала, що Держгеокадастр має виконувати функції державного контролю за використанням та охороною земель. Реалізуючи державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, Держгеокадастр повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено дії, які має вчиняти Держгеокажастр, зокрема, у випадку виявлення невідповідності законодавству рішення, прийнятого, зокрема, органом місцевого самоврядування - вносити до цього органу відповідне клопотання.
Водночас ст. 152 ЗК України, ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", п. 51 Положення від 14.01.2015 № 15 також визначено перелік позовів, з якими Держгеокадастр має право звертатись до суду, виконуючи функції державного контролю за використанням та охороною земель.
Отже, органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності - у випадках, які визначені у відповідних нормативно-правових актах, що регламентують повноваження Держгеокадастру (зокрема, з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, тощо). До цього переліку законодавцем право на подання позовів про скасування рішень органів місцевого самоврядування не віднесено.
Крім того, у зв`язку із припиненням проведення заходів державного нагляду (контролю) в період дії воєнного стану на підставі постанови Кабінету Міністрів України №303 від 13.03.2022, відповідно без проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, Головне управління не має можливості пред`явити позов про визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього.
За обставин цієї справи, органи Держгеокадастру не мають повноважень звертатись з позовом до суду, тому статусом позивача має наділятись прокурор.
Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 (провадження № 12-60гс23).
Вище вказаним спростовуються доводи відповідача 5 про те, що прокурор не виконав вимоги щодо надання обґрунтування підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.
Так, зважаючи на те, що прокурор звернувся з позовом з метою захисту прав територіальної громади, інтереси якої є складовою частиною "інтересів держави", при цьому порушення прав громади обґрунтовано прийняттям органом місцевого самоврядування, яке є відповідачем у цій справі, незаконного рішення, а також ураховуючи, що у даній справі прокурор захищає інтереси громади, в тому числі і від представницького органу - Тернопільської міської ради, суд дійшов висновку про те, що прокурор має обґрунтовані підстави для захисту інтересів як держави та, як наслідок, для звернення до суду з таким позовом, що за встановлених у справі обставин відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Керуючись ст. ст. 119, 165, 177-183, 216, 232 - 235 ГПК України, господарський суд,
1. У задоволенні клопотання №б/н (вх.№2735) від 15.04.2025 ТОВ "Трінітрон Плюс" про залишення позову без розгляду відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.Повний текст виготовлено 23.06.2025.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко