ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1539/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Управління поліції охорони в Сумській області (40022, м. Суми, вул. Псільська, буд. 36; ідентифікаційний код 40108871)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, м. Павлоград Дніпропетровської обл., вул. Соборна, буд. 99; ідентифікаційний код 44604267)

про стягнення 57 781 грн. 90 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Управління поліції охорони в Сумській області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1483/25 від 01.04.2025) (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх.№13856/25 від 01.04.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення 57 781 грн. 90 коп. - коштів, що були сплачені у якості попередньої оплати відповідно до умов договору від 13.02.2024 №123/2/92 поставки нафтопродуктів.

Також просить стягнути з відповідача 3 028 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З долученої судом до матеріалів справи довідки про доставку електронного листа вбачається, що ухвала суду від 07.04.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача 10.04.2025 о 01:14 год. (а.с. 104).

Суд зауважує, що права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 07.04.2025, з урахуванням вимог частини статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 19.06.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Управлінням поліції охорони в Сумській області, як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія", як постачальником, було укладено договір від 13.02.2024 №123/2/92 поставки нафтопродуктів (надалі - Договір) (а.с. 10-18).

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити у власність покупця паливо (далі - товар) за кодом ДК 021:2015 - 09130000-9 - "Нафта і дистиляти", а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах договору.

Найменування товару, асортимент, кількість, ціна тощо наведені в специфікації, що є додатком №1 до договору (пункт 1.2 Договору).

Партією товару за договором вважається поставка товару в обсязі, що визначений за кожною окремою заявкою покупця (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору поставка товару здійснюється шляхом передачі постачальником покупцю талонів номіналом 10л, 20л. Заявка с невід`ємною частиною договору, в якій зазначається найменування та асортимент товару (марка пального), кількість (обсяг) партії поставки, отримувач товару тощо.

Місце передачі покупцю талонів: за адресою покупця або інша адреса погоджена сторонами. Місце поставки (місце фактичної заправки автотранспорту покупця) - АЗС зазначені у додатку № 2 до договору. Постачальник несе всі ризики щодо втрати чи пошкодження товару до його передачі покупцю згідно з умовами договору (пункт 3.2 Договору).

За потребою покупця, фактична заправка автотранспорту може здійснюватися постачальником додатково, крім АЗС зазначених у додатку №2 до договору, на будь-яких інших АЗС по території України, на яких можливий відпуск товару згідно з наданими талонами постачальника (пункт 3.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.4 Договору заявка або будь-який інший документ (кореспонденція) за договором, які оформлюються виключно за підписом покупця, окрім повідомлень про зміну (припинення, доповнення) договору або будь-яких актів які не можуть направлятися електронною поштою, подається покупцем на адресу постачальника, одним із способів на вибір покупця.

Шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту постачальника з додаванням до такого листа скан-копії відповідного документу, підписаного покупцем, в форматі РDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. У даному випадку відповідний документ вважається отриманим постачальником з дати його направленим покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка поштового повідомлення з поштового програмного забезпечення покупця (підпункт 3.4.1 Договору).

Шляхом надіслання оригіналу відповідного документу у паперовому вигляді на адресу постачальника, зазначену в договорі та/або передачі її уповноваженому представнику постачальника, що підтверджується власноручним підписом такого представника. Постачальник зобов`язаний забезпечити своєчасне отримання поштових відправлень за договором, у тому числі на відповідному об`єкті поштового зв`язку (підпункт 3.4.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.5 Договору строк поставки товару - постачальник зобов`язаний передати покупцю талони протягом 2-х календарних днів з дати отримання постачальником заявки в порядку, визначеному договором, якщо інший строк не буде погоджений сторонами.

Товар постачається із застосуванням талонів (пункт 3.6 Договору).

Пунктом 3.7 Договору визначено, що датою поставки (передачі) товару є дата отримання покупцем товару від постачальника шляхом передачі йому талонів. Датою фактичної поставки (відпуску) товару покупцю вважається дата своєчасної заправки автотранспортного засобу покупця на відповідній АЗС.

Згідно з пунктом 3.8 Договору обов`язок передачі (відпуску) товару покупцю покладається на постачальника. При цьому право власності на товар у талонах переходить від постачальника до покупця в момент приймання-передачі талонів, що підтверджується підписаними сторонами первинними документами на товар.

Передача талонів здійснюється постачальником в обсягах, зазначених в заявці, на підставі належним чином оформленої довіреності, виданої уповноваженому представникові покупця (пункт 3.9 Договору).

Пунктом 3.10 Договору визначено, що прийнятий за талонами товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника до моменту відпуску товару покупцю на АЗС (фактичної заправки автотранспорту покупця). Вартість відповідального зберігання протягом строку дії талонів включено до ціни товару. Ризики випадкового знищення або випадкового псування товару переходять до покупця з моменту одержання (відпуску) товару по талонах на АЗС.

Відпуск товару зі зберігання на АЗС здійснюється на підставі пред`явлених талонів, з обов`язковим наданням розрахункового документу за установленою формою (касовий (фіскальний чек)) на повну суму проведеної операції, що підтверджує факт відпуску товару зі зберігання (пункт 3.11 Договору).

Ціна договору та ціна за одиницю товару зазначаються в специфікації та включають в себе всі податки, збори, необхідні платежі, що сплачуються або мають бути сплачені згідно із законодавством України, а також витрати з транспортування до місця поставки, розвантаження, зберігання товару покупцю на АЗС, навантаження (підпуск товару покупцю на АЗС) та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням договору (пункт 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.3 Договору первинними документами, якими оформлюється передача товару від постачальника до покупця, є видаткова накладна та відповідний акт приймання-передачі талонів, що складається разом з видатковою накладною (за текстом договору - первинні документи).

Пунктом 4.4 Договору визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, в національній валюті України та в безготівковій формі на підставі пред`явлення постачальником рахунку на його оплату шляхом перерахування коштів на банківській рахунок постачальника протягом 3-х робочих днів.

Цей договір укладається між сторонами в період дії обставини непереборної сили (військова агресія Російської Федерації проти України стала підставою введення правового воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"), що підтверджується сертифікатом Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 (пункт 5.9 Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє по 31.12.2024 (пункт 6.1 Договору).

Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за договором (пункт 6.2 Договору).

Також сторонами було підписано специфікацію (додаток №1 до Договору) (в редакції додаткової угоди №1 до Договору від 13.02.2024) (а.с. 17-18), відповідно до якої:

- ціна за 1 л газу нафтового скрапленого складає 25 грн. 94 коп. з ПДВ, кількість 12 700 л, загальна ціна з ПДВ - 329 438 грн. 00 коп.;

- ціна за 1 л бензину А-95 складає 48 грн. 00 коп., з ПДВ, кількість 4 500 л, загальна ціна з ПДВ - 216 000 грн. 00 коп.

- ціна Договору становить 545 438 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 90 906 грн. 33 коп.

- термін дії талонів на паливо становить не менше 180 днів з моменту передачі відповідних талонів на паливо покупцю. У разі закінчення терміну строку дії невикористаних замовником талонів, постачальник проводить їх обмін на аналогічні з незакінченим строком дії без додаткової за це оплати покупцем, або продовжує термін їх використання.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було виставлено рахунок-фактуру від 13.02.2024 №0002/0000364 на оплату товару на суму 545 438 грн. 00 коп. (а.с. 19).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором в частині оплати товару позивачем надано копію платіжної інструкції від 13.02.2024 №347 на суму 545 438 грн. 00 коп. (а.с. 22).

На підтвердження поставки товару позивачем надані видаткові накладні на загальну суму 545 438 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, а саме:

- від 14.02.2024 №0002/0000427 на суму 329 438 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 20);

- від 14.02.2024 0002/0000428 на суму 216 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 21).

Також в матеріалах справи містяться копії скретч-карток /талонів (а.с. 27-50).

Позивачем на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення було скеровано претензію від 20.03.2025 №702/43/38/7/01-2025 з вимогою повернути кошти за недопоставлений товар у сумі 57 781 грн. 90 коп. (а.с. 24-26, 74-77).

Позивач зазначає, що в період з лютого 2024 по листопад 2024 відповідач поставив позивачеві 4 450 літрів бензину марки А-95 на суму 213 600 грн. 00 коп. та 10 565 літрів газу нафтового скрапленого на суму 274 056 грн. 10 коп., а всього на загальну суму 487 656 грн. 10 коп. З 15.11.2024 відповідач припинив заправляти службові автомобілі позивача за паливними картами на усіх своїх АЗС, перелік яких визначено додатком № 2 до договору поставки нафтопродуктів №123/2/92 від 13.02.2024, внаслідок чого залишились непоставленими позивачу газ нафтовий скраплений у кількості 2 135 літрів на суму 55 381 грн. 90 коп. та бензин марки А-95 у кількості 50 літрів на суму 2 400 грн. 00 коп. з ПДВ, а всього на суму 57 781 грн. 90 коп., що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до положень статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що умовами Договору передбачена попередня оплата за товар (пункт 4.4).

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997, затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі - Правила №1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (абзац 2 пункту 3 Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У підпунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

Як передбачено статтею 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Слід відзначити, що в силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач зазначає, що на виконання вказаних зобов`язань здійснив оплату на суму 545 438 грн. 00 коп. та отримав талони на отримання газу нафтового скрапленого в кількості 12 700 л на загальну суму 329 438 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ та бензину А-95 в кількості 4 500 л, на загальну суму 216 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ.

При цьому, в період з лютого 2024 по листопад 2024 відповідачем було поставлено позивачеві 4 450 літрів бензину марки А-95 на суму 213 600 грн. 00 коп. та 10 565 літрів газу нафтового скрапленого на суму 274 056 грн. 10 коп., а всього на загальну суму 487 656 грн. 10 коп.

З 15 листопада 2024 року відповідачем припинено заправляти службові автомобілі позивача за паливними картами на усіх своїх АЗС, перелік яких визначено додатком №2 до договору поставки нафтопродуктів № 123/2/92 від 13.02.2024 (а.с. 16), внаслідок чого залишились не поставленими позивачу газ нафтовий скраплений у кількості 2 135 літрів на суму 55 381 грн. 90 коп. з урахуванням ПДВ та бензин марки А-95 у кількості 50 літрів на суму 2 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ.

Отже, загальна вартість непоставленого товару складає 57 781 грн. 90 коп. (55 381 грн. 90 коп. + 2 400 грн. 00 коп.).

Проте, сума попередньої оплати в розмірі 57 781 грн. 90 коп. відповідачем позивачеві не повернута, відповідачем вказане не спростовано, доказів іншого матеріали справи не містять.

У той же час згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається, позивач звертався до відповідача з претензією від 20.03.2025 №702/43/38/7/01-2025 з вимогою повернути кошти за недопоставлений товар в розмірі 57 781 грн. 90 коп., вказана претензія була направлена на адресу відповідача листом з описом вкладення, проте відповідачем грошові кошти в розмірі 57 781 грн. 90 коп. позивачеві не повернуто, доказів іншого матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи, що відповідач у повному обсязі товар не поставив, беручи до уваги звернення позивача з претензією до відповідача з вимогою повернути кошти за непоставлений товар та подальше звернення позивача з позовом до суду, строк повернення попередньої оплати є таким, що настав.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності з положеннями частини 1 статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження поставки позивачу товару, за який позивачем була здійснена попередня оплата, на залишкову суму 57 781 грн. 90 коп. відповідач не надав, також відповідачем не надано доказів повернення суми вказаної попередньої оплати. Отже, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, відповідачем не спростовані.

Зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи дають підстави вважати вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Оскільки позивач здійснив попередню оплату товару, а відповідач не поставив позивачу оплачений товар (на суму 57 781 грн. 90 коп.), повернення попередньої оплати не здійснив, господарський суд вважає, що відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу 57 781 грн. 90 коп. суму попередньої оплати.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 028 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Управління поліції охорони в Сумській області (40022, м. Суми, вул. Псільська, буд. 36; ідентифікаційний код 40108871) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, м. Павлоград Дніпропетровської обл., вул. Соборна, буд. 99; ідентифікаційний код 44604267) про стягнення 57 781 грн. 90 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, м. Павлоград Дніпропетровської обл., вул. Соборна, буд. 99; ідентифікаційний код 44604267) на користь Управління поліції охорони в Сумській області (40022, м. Суми, вул. Псільська, буд. 36; ідентифікаційний код 40108871) 57 781 (п`ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 90 коп. - заборгованості та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

20.06.2025