ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. ХарківСправа № 922/725/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

при секретарі судового засідання: Трофименко С.В.

за участю представників учасників процесу:

першого та другого позивача - Пройдак Сергій Миколайович (адвокат),

другого позивача Бондар Юрій Дмитрович (особисто),

першого, третього, четвертого, п`ятого, шостого та сьомого відповідачів Романченко Олексій Михайлович (адвокат),

другого відповідача не з`явився.

розглянувши заяву представника Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» адвоката Романченко О.М. (вх. № 13005 від 30 травня 2025 року) про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом ОСОБА_1 , смт Коломак, та ОСОБА_2 , місто Харків,

до:

першого відповідача Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька», смт. Коломак,

другого відповідача Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, місто Харків,

третього відповідача Талавиря Ольги Семенівни, смт. Коломак, Харківська область,

четвертого відповідача ОСОБА_3 , місто Харків,

п`ятого відповідача - ОСОБА_4 , місто Харків,

шостого відповідача ОСОБА_5 , місто Харків,

сьомого відповідача ОСОБА_6 , місто Харків,

про визнання недійсним рішення органу управління, визнання недійсним змін до установчих документів, скасування державної реєстрації змін, про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області, в порядку загального позовного провадження, перебувала справа № 922/725/25.

У першому процесуальному документі по суті спору - відзиві на позовну заяву представник Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» адвокат Романченко О.М., у відповідності до статті 124 Господарського процесуального кодексу України, повідомив Суд про те, що орієнтовний розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу) відповідача складає 70 000,00 грн. На підтвердження факту наявності судових витрат на професійну правничу допомогу, до відзиву додано надано копію договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року, додаткової угоду № 1 від 01 квітня 2025 року до договору № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року укладених між Приватним підприємством «Агрофірма «Коломацька» та Адвокатським бюро «Олексія Романченко», а також примірник платіжної інструкції № 114 від 02 квітня 2025 року про сплату Приватним підприємством «Агрофірма «Коломацька» гонорару Адвокатському бюро «Олексія Романченко» у сумі 70 000,00 грн. Крім того, у відзиві на позовну заяву, на виконання положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, представником Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» повідомлено Суд, що інші докази на підтвердження сплати судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення по справі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28 травня 2025 року в позові відмовлено повністю.

30 травня 2025 року до суду через систему «Електронний Суд» від представника Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» адвоката Романченко О.М. надійшла заява (вх. № 13005) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивачів на користь Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» 70 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (по 35 000,00 грн. з кожного позивача відповідно). Додатком до заяви слугує примірник акту виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року, складеного між Приватним підприємством «Агрофірма «Коломацька» та Адвокатським бюро «Олексія Романченко».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розгляд заяви протягом десяти днів, як-то визначено у статті 244 Господарського процесуального кодексу України, є неможливим, адже з 06 червня 2025 року по 17 червня 2025 року суддя-доповідач Юрченко В.С. перебуває у щорічній відпустці. У зв`язку із цим, розгляд заяви призначається на найближчий робочий день після відпустки - 18 червня 2025 року.

02 червня 2025 року ухвалою господарського суду Харківської області прийнято до розгляду заяву представника Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» адвоката Романченко О.М. (вх. № 13005 від 30 травня 2025 року) про ухвалення додаткового рішення. Призначено судове засідання на 18 червня 2025 року.

06 червня 2025 року, представник позивачів адвокат Пройдак С.М. через систему «Електронний Суд» подав клопотання (вх. № 13521), в яких проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечує, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» є абсолютно не співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки зміст наданої останнім правничої допомоги відповідачам фактично зводився до трьох послуг: підготовкою відзиву, підготовкою заперечення та участю в судових засіданнях. На думку представника позивачів, вартість юридичних послуг, яка визначена на загальну суму 70 000,00 грн. є явно завищеною та не відповідає критерію розумності та реальності адвокатських витрат.

Також представник позивачів наполягає на тому факті, що представником Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» не було надано детального опису виконаних ним робіт (наданих послуг) у рамках надання професійної правничої допомоги, що прямо суперечить вимогам частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, та є підставою для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Крім того, представник позивачів адвокат Пройдак С.М. вказав, що в разі визнання підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, просить Суд зменшити суму витрат, яка підлягає стягненню, до розміру, співмірного складності справи та обсягу фактично наданих адвокатських послуг, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Поза процесуальними моментами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, представник позивачів адвокат Пройдак С.М. вказує, що Бондар Юрій Дмитрович є внутрішньо переміщеною особою, не працює та не має інших джерел стабільного доходу. Аналогічно, ОСОБА_7 також є особою, яка не працює, не має постійного місця працевлаштування та стабільного доходу. З огляду на вищевикладене, сума заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000,00 грн. (по 35 000,00 грн з кожного позивача) є для них надмірно обтяжливою та суттєвою з фінансової точки зору, що ставить їх у явно несправедливе становище з огляду на принципи рівності сторін у процесі та недопущення зловживання процесуальними правами.

10 червня 2025 року від представника Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» адвоката Романченко О.М. через систему «Електронний Суд» надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 13832 від 11 червня 2025 року) в яких останній вказує, що твердження представника позивачів про незадовільний та нестабільний фінансовий стан його клієнтів не відповідає дійсності з підстав того, що відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником двокімнатної квартири у м. Харкові та земельних ділянок площею 2,00 га та 2,9119 га., а ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 0,8871 га. Крім того, представник Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» вказує, що у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають квартира у с. Різуненкове, Харківської області, а також ще чотири земельні ділянки площею 1,4235 га., 2,8468 га., 2,8474 га. та 2,8495 га., які перебувають в оренді у Селянського (фермерського) господарства «СОВА». Також, представник відповідачів у додаткових поясненнях вказує, що у власності ОСОБА_2 перебуває автомобіль TOYOTA RAV4, а у власності ОСОБА_1 перебуває автомобіль MERSEDES VITO.

Щодо заявленого клопотання представника позивачів про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав нібито відсутності детального опису наданої професійної правничої допомоги, а також нібито неподання передбаченою частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України заяви про подання доказів протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення суду, зробленої до закінчення судових дебатів по справі, то представник відповідачів вказує, що наданий до матеріалів справи акт виконаних робіт містить більш ніж детальний опис наданої АБ «Олексія Романченко» професійної правничої допомоги ПП «АФ «Коломацька» при розгляді Господарським судом Харківської області справи № 922/725/25, а також вказує на факт формування у відзиві на позовну заяву повідомлення про те, що орієнтовний розмір судових витрат відповідача по даній справі у суді першої інстанції складає 70 000,00, інші докази на підтвердження сплати судових витрат на професійну правничу допомогу - надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення по справі.

18 червня 2025 року присутній в судовому засіданні представник Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» повністю підтримав заяв про ухвалення додаткового рішення. 18 червня 2025 року представник позивачів наполягав на залишення заяви без розгляду, та в разі визнання підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, просить зменшити суму витрат, яка підлягає стягненню, до розміру, співмірного складності справи та обсягу фактично наданих адвокатських послуг.

Суд зазначає про відсутність підстав для залишення заяви представника Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» адвоката Романченко О.М. про ухвалення додаткового рішення, без розгляду, про які йдеться у клопотанні представника позивачів (вх. № 13521 від 06 червня 2025 року), оскільки по-перше частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачає можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення, та не є способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу; по-друге у даній справі представник Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» у відзиві на позовну заяву повідомив, що орієнтовний розмір судових витрат відповідача по даній справі у суді першої інстанції складає 70 000,00 грн., із наданням копії договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року, додаткової угоди № 1 від 01 квітня 2025 року до Договору № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року та платіжної інструкції про сплату гонорару № 114 від 02 квітня 2025 року; по-третє у відзиві на позовну заяву на виконання положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, представник Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» повідомив суд, що інші докази на підтвердження сплати судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення по справі.

Розглянувши заяву представника Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» адвоката Романченко О.М. (вх. № 13005 від 30 травня 2025 року) про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з такого.

Приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінювати, проте він має право виправити деякі його недоліки, не пов`язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема, неповноту. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятися від основного рішення та долучається до нього.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У частині 3 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, пункт 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, пункти 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10 грудня 2009 року, пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року, пункт 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року та пункт 268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, за яким Велика Палата зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 та від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18.

З аналізу вище зазначеного вбачається, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, з представлених доказів, судом встановлено, що Приватним підприємством «Агрофірма Коломацька» (далі за текстом клієнт) під час розгляду цієї справи було отримано правову допомогу від Адвокатського бюро «Олексія Романченко» (далі за текстом Адвокатське бюро) за договором про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року.

Пунктом 1.1. договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року встановлено, що клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта в господарських судах всіх інстанцій.

За пунктом 6.2. договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного договору.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 5 додаткової угоди № 1 від 01 квітня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи № 922/725/25 у суді першої інстанції становить 70 000,00 грн., які клієнт сплачує протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання даної додаткової угоди.

Договір про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01 квітня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року, визначає гонорар адвоката у формі фіксованої оплати.

02 квітня 2025 року на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро надійшли кошти від Приватного підприємства «Агрофірма Коломацька» в розмірі 70 000,00 грн. як оплата судових витрат на професійну правничу допомогу згідно додаткової угоди № 1 від 01 квітня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року.

04 квітня 2025 року сформовано на підставі договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року ордер на надання правничої допомоги адвокатом Романченко О.М. в інтересах Приватного підприємства «Агрофірма Коломацька».

29 травня 2025 року було підписано акт виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року. Відповідно до вказаного акту Адвокатське бюро надало клієнту професійну правничу допомогу при розгляді справи № 922/725/25 на загальну суму 70 000,00 грн., а саме:

-ознайомлення із позовною заявою та підготовка відзиву на позовну заяву від 04 квітня 2025 року;

-ознайомлення із відповіддю на відзив та підготовка заперечень на відповідь на відзив від 16 квітня 2025 року.;

-взято участь у судових засіданнях по справі 10 квітня 2025 року, 01 травня 2025 року, 08 травня 2025 року, 15 травня 2025 року, 28 травня 2025 року.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 у справі № 922/1964/21 відступила від висновку щодо необхідності зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги та дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

А відтак, посилання представника позивачів адвоката Пройдак С.М., що відсутність детального опису виконаних робіт (наданих послуг) у рамках надання професійної правничої допомоги адвокатом Романченко О.М. в інтересах Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» є прямим порушенням частини 3 статті 126 ГПК України, є не актуальними та не беруться судом до уваги.

З огляду на зазначене, наявність правовідносин між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» в особі адвоката Романченко О.М. та Приватним підприємством «Агрофірма Коломацька» підтверджується договором про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року, додатковою угодою № 1 від 01 квітня 2025 року до договору № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року, а також ордером на надання правничої допомоги Серія АХ № 1251234 від 04 квітня 2025 року.

При цьому суд зауважує, що в рамках заяви про ухвалення додаткового рішення, в порядку статті 244 ГПК України, вирішується питання розподілу витрат правової допомоги, яка була надана Адвокатським бюро «Олексія Романченко» в особі адвоката Романченко О.М. щодо інтересів Приватного підприємства «Агрофірма Коломацька».

Інші відповідачі, зокрема Талавиря Ольга Семенівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , отримували правову допомогу від адвоката Романченко Олексія Михайловича в рамках інших договорів про надання правничої/правової допомоги, які не фігурують в межах розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення (вх. № 13005 від 30 травня 2025 року), скерованої після ухвалення рішення по даній справі.

Дослідивши матеріали справи та надані представником Приватного підприємства «Агрофірма Коломацька» адвокатом Романченко О.М. на підтвердження наданих послуг доказів, враховуючи характер спору по даній справі та ступінь його складності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт отримання Приватним підприємством «Агрофірма Коломацька» послуг на професійну правничу допомогу Адвокатським бюро «Олексія Романченко» від адвоката Романченко О.М.

Згідно з частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу Українисуд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, у розумінні положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В даній справі, представником позивачів заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідача.

Суд, погоджується із твердженнями представника позивачів адвокатом Пройдак С.М., що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц), та зазначає, що розмір витрат у сумі 70 000,00 грн. на правову допомогу Приватного підприємства «Агрофірма Коломацька» є неспівмірним зі складністю справи та конкретними обставинами справи з огляду на наступне.

Так, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За висновком постанови Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17, від 19 лютого 2019 року у справі № 917/1071/18, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вище зазначене та конкретні обставини справи, суд, детально проаналізувавши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи розумності та пропорційності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з огляду на умови договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару, а також заперечення представника позивачів, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 40 000,00 грн.

Суд при цьому звертає увагу на те, що в даному випадку не відбувається втручання суду в договірні відносини, які сформовані на підставі договору про надання правової допомоги № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року та додаткової угоду № 1 від 01 квітня 2025 року до договору № 14/04-2025 від 01 квітня 2025 року щодо визначення вартості правової допомоги, оскільки наразі вирішується виключно питання обґрунтованості покладення таких витрат на позивачів та їх розміру, яке судом вирішується з огляду на обставини справи.

Щодо решти заперечень представника позивачів, суд зазначає, що сама лише незгода учасника спору із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 42, 123, 126, 129, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково заяву представника Приватного підприємства «Агрофірма «Коломацька» адвоката Романченко О.М. (вх. № 13005 від 30 травня 2025 року) про ухвалення додаткового рішення.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 922/725/25.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» (Україна, 63101, Харківська область, Богодухівський район, смт. Коломак, вулиця Володимира Великого, будинок 9, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного підприємства «Агрофірма» Коломацька» (Україна, 63101, Харківська область, Богодухівський район, смт. Коломак, вулиця Володимира Великого, будинок 9, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

5. Видати накази після набрання додатковим рішенням суду законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту додаткового рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодекс

Повне додаткове рішення складено 19.06.2025 року

Суддя В.С. Юрченко