ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання судового рішення

16.06.2025м. Дніпро№ 904/2157/24

ОСОБА_1 .

За заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання судового рішення у справі

за позовом: Благодійної організації "БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ТІМ4ЮА"

до: ОСОБА_2

про стягнення боргу

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань Морозі А.О.

Представники:

Стягувача не прибув

Боржника (Заявника) Бохан С.О.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 позов задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь Благодійної організації "БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ТІМ4ЮА" стягнуто 302 817,64 грн. основного боргу, 47 543,52 грн. пені, 5 192,65 грн. 3 % річних, 7 956,69 грн. індексу інфляції, 4 362,11 грн. судового збору.

30.05.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_2 про відстрочення виконання судового рішення від 25.09.2024 у даній справі, до 25.09.2025. Заява підписана представником Боржника - адвокатом Боханом С.О., який діє на підставі ордеру АІ № 1627180 від 04.06.2024, відповідно до якого повноваження адвоката не обмежуються.

Ухвалою суду від 09.06.2025 заяву ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 12:00 год. 16.06.2025.

Сторонам копія ухвали надіслана в електронний кабінет 10.06.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Стягувач не надав відзиву на заяву про відстрочку виконання рішення суду.

В судовому засіданні 16.06.2025 оголошено скорочену ухвалу.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтовано тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

У зв`язку з тим, що розстрочка/відстрочка продовжує період відновлення порушеного права Позивача, при її наданні суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати інтереси як Заявника, так і Позивача.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів всіх сторін, які приймають участь у справі. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан.

Обов`язковою умовою надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, які заявник повинен довести відповідно до ст. 74 ГПК України.

До того ж, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд для юридичних осіб зобов`язаний також враховувати ступінь вини Відповідача у виникненні спору.

В обґрунтування поданої заяви Заявник зазначає, що за час повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну та дії воєнного стану, введеного указом Президента України № 64 з 5:30 ранку 24 лютого 2022 року на термін 30 діб або до його офіційного завершення, його майновий стан значно погіршився. За останній рік (з 29 травня 2024р. по 29 травня 2025р.) на поточний рахунок Відповідача, відкритий в установі банку, взагалі не було надходжень, що підтверджується доданими до заяви податковими деклараціями за І квартал 2024, за 2024 та І квартал 2025 та довідкою про рух коштів по рахунку фізичної особи-підприємця від 29.05.2025. З податкових декларацій видно, що останні доходи Заявник мав в І кварталі 2024 р., потім находжень за результатами господарської діяльності фізичної особи-підприємця не було.

Вирішуючи заяву, суд бере до уваги, що Відповідач з 01.02.2021 та до теперішнього часу зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України).

Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд (ст. 44 ГК України).

Господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, суб`єкт господарювання повинен самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Подані Відповідачем податкові декларації за 2024 та І квартал 2025р. підтверджують відсутність доходів підприємця, однак Заявник не подав суду доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності (зокрема, але не виключно, доказів відсутності коштів на інших рахунках, довідки про відсутність майна у власності (тощо). Також Боржник не надав доказів та даних щодо того, як саме надання відстрочки до 25 вересня 2025р. сприятиме йому виконати судове рішення та які саме конкретно визначені дії для реального виконання судового рішення вживатимуться ФОП Широкоступом Б.Є. Також Боржник не надав доказів наявності об`єктивних причин, за яких він не проводив (не міг проводити) господарську діяльність протягом майже півтора років, внаслідок чого не надходили кошти на його рахунок, про що свідчать податкові декларації.

За вказаних вище обставин, встановити дійсний майновий стан Боржника та перевірити наявність/відсутність належного Боржникові рухомого та нерухомого майна, наявність інших джерел отримання доходів можливо, зокрема, під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

Саме недобросовісна поведінка Відповідача, як контрагента Позивача, стала підставою для звернення останнього до суду з позовом. На теперішній час судове рішення, що набрало законної сили та підлягає виконанню, Відповідачем не виконано, навіть частково.

Також Боржник не наводить жодних доказів, які б свідчили про вжиття ним заходів, спрямованих на погашення Стягувачеві встановлених судом коштів, не надано доказів, які б свідчили про можливість погашення заборгованості останнього перед Стягувачем після закінчення відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Докази, у відповідності зі ст. 76, 77 ГПК України, повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості.

Відповідач не надав суду доказів, які б доводили можливість сплати боргу Позивачеві після 25 вересня 2025 року, у випадку задоволення судом заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Також суд бере до уваги, що станом на 16.06.2025р. Боржник (Відповідач у справі) добровільно не виконав рішення суду зі сплати боргу, навіть частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 у справі № 904/2157/24, залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025, тобто вказане рішення не виконується з вересня 2024 року. На час розгляду даної заяви минуло 8 місяців з дати ухвалення судового рішення.

Підсумовуючи наведене, суд виходить з того, що Заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження гарантованого виконання рішення суду після спливу 12-ти місяців з дати його ухвалення та доказів, що у останнього протягом цього часу з`являться кошти, щоб погасити заборгованість в повному обсязі, навпаки, Заявник подав докази про відсутність підприємницької діяльності майже впродовж півтора роки, також суд бере до уваги, що Стягувач згоди на відстрочення виконання рішення суд не дав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення від 25.09.2024 у справі №904/2157/24 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про відстрочення виконання рішення у справі № 904/2157/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 23.06.2025.

Суддя С.Г. Юзіков