РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2025Справа № 910/4404/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву

Київської міської ради (01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 22883141)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інженерні системи розвитку плюс» (04053, місто Київ, площа Львівська, будинок 4А, офіс 9; ідентифікаційний код 43724635)

про стягнення 441 783,50 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада (далі - Київрада/позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інженерні системи розвитку плюс» (далі - ТОВ «УІСР ПЛЮС»/відповідач) про стягнення 441 783,50 грн - безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1800 га (кадастровий номер :90:106:0043) на вулиці Канальна, 1-А у Дарницькому районі міста Києва за період з 11.02.2021 по 15.03.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого на те права, не сплачуючи за користування нею кошти у повному обсязі, внаслідок чого без достатньої правової підстави за рахунок власника - територіальної громади міста Києва в особі Київради, набув кошти у вигляді несплаченої орендної плати у розмірі 441 783,50 грн (1 080 831,77 грн - 639 048,27 грн), які підлягають поверненню власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.04.2025 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.05.2025 через систему «Електронний суд» від ТОВ «УІСР ПЛЮС» надійшов відзив на позовну заяву, а 07.05.2025 надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.05.2025 поновив ТОВ «УІСР ПЛЮС» процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «УІСР ПЛЮС» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що плату за землю, на його думку, слід обраховувати, виходячи зі ставки 3% від нормативно грошової оцінки вказаної земельної ділянки відповідно до пункту 5.3. Положення про плату за землю в м. Києві, затвердженого рішенням Київради від 23.06.2011 №242/5629, а не 4% ставки, закріпленої рішеннями Київради про бюджет міста на відповідний рік. Більше того, позивачем не враховано положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, у зв`язку з чим є неправомірним нарахування плати за землю у період з березня 2022 року по грудень 2022 року, оскільки місто Київ згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 знаходилося на території активних бойових дій. Крім того, відповідач стверджує, що позивачем не враховано платежі, які здійснювались ТОВ «УІСР ПЛЮС» у період з 01.01.2025 по 06.05.2025 у розмірі 61 784,25 грн.

14.05.2025 через систему «Електронний суд» від ТОВ «УІСР ПЛЮС» надійшли додаткові пояснення у справі.

16.05.2025 через систему «Електронний суд» від Київради надійшла відповідь на відзив.

19.06.2025 через систему «Електронний суд» від Київради надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що листом від 22.05.2025 Департамент фінансів виконаного органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що до загального фонду бюджету м. Києва по коду доходів 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб» від ТОВ «УІСР ПЛЮС» надійшли кошти у загальному розмірі 696 758,26 грн, внаслідок чого несплачена сума орендної плати становить 384 073,51 грн (1 080 831,77 грн - 696 758,26 грн), відтак, позивач не заперечує проти задоволення позовних вимог в цій сумі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №421517307 від 07.04.2025, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ78, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські інженерні системи розвитку плюс» набуло у приватну власність нерухоме майно: нежитлову будівлю літ. Г, загальною площею 76 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка розташована у місті Києві, вулиця Канальна, 1-А.

11.02.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухомо майно зареєстровано право власності ТОВ «УІСР ПЛЮС» на вказане нерухоме майно, номер запису про право власності 40579778.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 площею 0,1800 га за адресою: вул. Канальна, 1-а у Дарницькому районі міста Києва, цільове призначення: 12.11, для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, проведена 27.05.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 01.03.2020.

Територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради є власником зазначеної вище земельної ділянки.

07.10.2021 Київською міською радою прийнято рішення №2804/2845 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські інженерні системи розвитку плюс» земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлового будинку на вул. Канальній, 1-а у Дарницькому районі міста Києві», яким у тому числі, вирішено передати ТОВ «Українські інженерні системи розвитку плюс», за умови виконання пункту 4 цього рішення, в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,1800 га (кадастровий номер :90:106:0043, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021) для експлуатації та обслуговування нежитлового будинку (код виду цільового призначення - 12.11, для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу) на вул. Канальній, 1-а у Дарницькому районі міста Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.02.2021, номер запису про право власності 40579778), заява ДЦ від 10.09.2021 №50104-01-03.

Разом із тим, станом на день звернення Київради із цим позовом до суду, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 площею 0,1800 га за адресою: вул. Канальна, 1-А у Дарницькому районі міста Києва, між сторонами не укладено.

Позивач стверджує, що оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :90:106:0043 площею 0,1800 га за адресою: вул. Канальна, 1-а у Дарницькому районі міста Києва сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України 27.05.2020, доцільно стягнути з ТОВ «УІСР ПЛЮС» безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з 11.02.2021 (з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) до 15.03.2025 (до моменту проведення розрахунку Київрадою).

Отже, за розрахунком Київради, загальний розмірі безпідставно утриманих коштів за фактичне користування земельної ділянки у період з 11.02.2021 по 15.03.2025 складає 1 080 831,77 грн, зокрема:

196 437,72 грн у період з 11.02.2021 по 31.12.2021;

243 425,13 грн у період з 01.01.2022 по 31.12.2022;

279 942,91 грн у період з 01.01.2023 по 31.12.2023;

294 220,00 грн у період з 01.01.2024 по 31.12.2024;

66 806,01 грн у період з 01.01.2025 по 15.03.2025 .

Головне управління ДПС у м. Києві листом повідомило позивача, що станом на 13.01.2025 ТОВ «УІСР ПЛЮС» сплатило плату за землю за період з 2021 - 2024 роки у загальному розмірі 639 048,27 грн.

Таким чином, оскільки відповідач на безоплатній основі без укладеного договору оренди у період з 11.02.2021 по 15.03.2025 користувався земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,1800 га за адресою: вул. Канальна, 1-А (кадастровий номер :90:106:0043) у Дарницькому районі міста Києва, позивач звернувся з цим позовом до суду про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 441 783,50 грн (1 080 831,77 грн - 639 048,27 грн).

Водночас, з листа Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.05.2025 за вих. №054-1-2-13/1102 вбачається, що до загального фонду бюджету м. Києва по коду доходів 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб» від ТОВ «УІСР ПЛЮС» надійшли кошти у загальному розмірі 696 758,26 грн.

Отже, оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Визначаючи суть і характер правовідносин, що виникли між сторонами, варто зазначити, що зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини 2 статті 1212 ЦК України набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави майно відшкодовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, адже набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до пункту в) частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

За змістом частини 1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Згідно із ч. 11 ст. 120 ЗК України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Статтею 125 ЗК України закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем сформованої земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі №924/856/20.

Набувач нерухомого майна, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшує свої доходи, а власник земельної ділянки (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17.

Отже, для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. Встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 площею 0,1800 га за адресою: вул. Канальна, 1-А у Дарницькому районі міста Києва, цільове призначення: 12.11, для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, проведена 27.05.2020, при цьому власником цієї земельної ділянки є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

Також судом встановлено, що ТОВ «УІСР ПЛЮС» є власником нерухомого майна: нежитлової будівлі літ. Г, загальною площею 76 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка розташована у місті Києві, Канальній, 1-А.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що між сторонами не укладено договору оренди зазначеної земельної ділянки та не зареєстровано відповідне право користування.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування (оренди) зазначеною земельною ділянкою ТОВ «УІСР ПЛЮС» у спірний період.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази наявності на спірній земельній ділянці нерухомого майна, що перебуває у власності інших осіб.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач у період з 11.02.2021 (реєстрація права власності на об`єкт нерухомості) до 15.03.2025 (до моменту здійснення позивачем розрахунку) користувався земельною ділянкою комунальної власності (кадастровий номер :90:106:0043 площею 0,1800 га за адресою: вул. Канальна, 1-А у Дарницькому районі міста Києва), на якій розташоване нерухоме майно, що належить ТОВ «УІСР ПЛЮС» на праві власності, без оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку.

Згідно із частинами 1-5 статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-020 земельна ділянка, на якій розташований об`єкти нерухомого майна ТОВ «УІСР ПЛЮС», і за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати, сформована з 27.05.2020 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер :90:106:0043, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру, а відтак, може бути об`єктом цивільних прав.

Таким чином, спір у справі стосується сформованої земельної ділянки, що має конкретну площу, грошову оцінку.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи фактичне користування земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,1800 га (кадастровий номер :90:106:0043) за адресою: вул. Канальна, 1-А у Дарницькому районі міста Києва, без оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відтак, без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки - територіальної громади міста Києва в особі Київради, фактично зберіг в себе кошти, які мав сплатити за користування земельною ділянкою, а тому, відповідно до положень статті 1212 ЦК України, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - територіальній громаді міста Києва в особі Київради.

Так, відповідно до статті 12 Закону України "Про оцінку земель" нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

У відповідності до абзацу 1 пункту 289.1 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").

Згідно з положеннями частини 3 статті 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частина 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок №1051), про що зазначено в пункті 2 розділу III Порядку № 489.

Також суд зазначає, що земельне законодавство, й зокрема стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі. При цьому, витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.

Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №922/2843/19, від 07.07.2020 у справі №922/3208/19.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2021 та витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №9244/86-21 від 08.11.2021 (дата формування витягу 04.11.2021) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 на 2021 рік становить 5 532 389,35 грн.

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 977/86-22 від 10.02.2022 (дата формування витягу 09.02.2022), нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 на 2022 рік становить 6 085 628,29 грн.

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024 від 18.03.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 на 2024 рік становить 7 355 500,01 грн.

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-025 від 25.02.2025, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 на 2025 рік становить 8 237 903,40 грн.

Крім того, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за наведеною формулою (пункт 289.2 статті 289 ПК України).

Відповідно до офіційної інформації, розміщеної Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2023-rik/) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 2023 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,051 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських); за 2024 рік - 1,12.

Відтак, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :90:106:0043 за 2023 рік становить 6 998 572,80 грн.

Крім того, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 16.09.2021, земельна ділянка з кадастровим номером :90:106:0043 належить до земель з видом цільового призначення - 12.11 Для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу.

Так, відповідно до додатку 11 до рішень Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2021 рік» №24/24 від 24.12.2020, «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» №3704/3745 від 09.12.2021, «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» №5828/5869 від 08.12.2022, «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» №7531/7572 від 14.12.2023, «Про бюджет міста Києва на 2025 рік» №426/10234 від 05.12.2023, в яких визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки), зокрема до земель з видом цільового призначення - 12.11 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, застосовується ставка орендної плати - 4%.

Наведене спростовує твердження відповідача про застосування 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок при здійсненні розрахунку за користування зазначеною вище земельною ділянкою.

Отже, за розрахунком позивача у період з 11.02.2021 (з моменту реєстрації права власності не нерухоме майно) по 15.03.2025 (до моменту проведення розрахунку) відповідач повинен був сплатити орендну плату у розмірі 1 080 831,77 грн, в тому числі:

за 2021 рік - 196 437,72 грн (з 11.02.2021 по 31.12.2021);

за 2022 рік - 243 425,13 грн (з 01.01.2022 по 31.12.2022);

за 2023 рік - 279 942,91 грн (з 01.01.2023 по 31.12.2023);

за 2024 рік - 294 220,00 грн (з 01.01.2024 по 31.12.2024);

за 2025 рік - 66 806, 01 грн (з 01.01.2025 по 15.03.2025).

При цьому, судом враховані доводи ТОВ «УІСР ПЛЮС», що у відповідності до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за період з березня 2022 року по грудень 2022 року плата за землю (земельний податок та орендна плата) за користування земельною ділянкою комунальної форми власності не нараховується та не сплачується.

Так, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності з 17.03.2022, пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено підпунктом 69.14 такого змісту (у редакції Закону № 3050-IX від 11.04.2023), відповідно до якого за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364, яка набрала чинності з 25.12.2022 (далі - постанова КМУ № 1364), установлено, що: перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

На виконання постанови КМУ № 1364 Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом від 22.12.2022 № 309 (набрав чинності з 27.12.2022) затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, з якого вбачається, що в період з 24.02.2022 по 30.04.2022 вся територія міста Києва визначалася як територія активних бойових дій.

З аналізу викладених положень податкового законодавства вбачається, що вони передбачають звільнення від нарахування та сплати за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, у період з 01.03.2022 по 31.12.2022 відповідач на законодавчій основі був звільнений від обов`язку сплачувати орендну плату за земельну ділянку комунальної форми власності.

Таким чином, позивачем неправомірно заявлено до стягнення безпідставно збережені кошти за період з 01.03.2022 по 31.12.2022.

Отже, ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що розмір безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати у період з 11.02.2021 по 15.03.2025 становить 876 754,81 грн, з яких:

1) 196 437,72 грн, нарахованих за період з 11.02.2021 по 31.12.2021;

2) 39 348,17 грн, нарахованих за період з 01.01.2022 по 28.02.2022;

3) 279 942,91 грн, нарахованих за період з 01.01.2023 по 31.12.2023;

4) 294 220,00 грн, нарахованих за період з 01.01.2024 по 31.12.2024;

5) 66 806,01 грн, нарахованих за період з 01.01.2025 по 15.03.2025.

Крім того, судом встановлено і не заперечується сторонами, що від ТОВ «УІСР ПЛЮС» до загального фонду бюджету м. Києва по коду доходів 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб» надійшли кошти у загальному розмірі 696 758,26 грн, що підтверджується листом Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.05.2025 за вих. №054-1-2-13/1102.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ураховуючи встановлені вище обставини, обґрунтованою до стягнення є сума безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1800 га (кадастровий номер :90:106:0043) за адресою: вул. Канальна, 1-А у Дарницькому районі міста Києва у розмірі 179 996,55 грн (876 754,81 грн - 696 758,26 грн), що має наслідком часткове задоволення позову Київської міської ради.

За змістом статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Київської міської ради - задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інженерні системи розвитку плюс» (04053, місто Київ, площа Львівська, будинок 4А, офіс 9; ідентифікаційний код 43724635) на користь Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 22883141) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 179 996 (сто сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн 55 коп. та 2 159 (дві тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн 95 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК