номер провадження справи 5/50/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 Справа № 908/1001/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (електронна пошта: ; пр. Олександра Поля, буд. 2, м. Дніпро, 49004; )

До відповідача: Приватного підприємства Центр пакувальних технологій (електронна пошта: невідома; вул. Гоголя, буд. 169, кв. 77, м. Запоріжжя, 69095; )

про стягнення пені у розмірі 21 390,00 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Чечель К.І., посвідчення №38 від 02.04.2024, Виписка з ЄДР самопредставництво;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

15.04.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Приватного підприємства Центр пакувальних технологій про стягнення пені у розмірі 21 390,00 грн.

15.04.2025 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/1001/25 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1001/25 в порядку загального позовного провадження. підготовче засідання призначено на 14.05.2025 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 14.05.2025 № 908/1001/25 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 16.06.2025 о 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 16.06.2025 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Акорд.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 21 390,00 грн. за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/39-24 від 18.07.2024. На підставі викладеного, посилаючись на Закон України Про Антимонопольний комітет України, Закон України Про захист економічної конкуренції, позивач просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання вкотре не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до бази даних Діловодство спеціалізованого суду Господарського суд Запорізької області у Приватного підприємства Центр пакувальних технологій () немає зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІКС.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Приватного підприємства Центр пакувальних технологій () є: вул. Гоголя, буд. 169, кв. 77, м. Запоріжжя, 69095.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвалу суду від 16.04.2025 про відкриття провадження у справі № 908/1001/25 та ухвалу суду від 14.05.2025 про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті було направлено судом на вищевказану адресу відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що вищеперелічені копії ухвал повернулись до суду з зазначенням АТ Укрпошта причини повернення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 908/1001/25 в суді.

Станом на 16.06.2025 відповідач запропонований ухвалами суду письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, а також й доказів повної або часткової оплати суми, заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

У статті 194 ГПК України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

У судовому засіданні 16.06.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду справи № 54/39-24 про порушення Приватний підприємством «Центр пакувальних технологій» (ідентифікаційний код юридичної особи 32505370) (далі ПП «Центр пакувальних технологій», Відповідач) та Приватним підприємством «АА Тандем» (ідентифікаційний код юридичної особи 35036837) (далі ПП «АА Тандем») законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі Відділення, Південно-Східне МТВ АМКУ, Позивач) прийнято Рішення від 18.07.2024 № 54/51-р/к (далі Рішення № 54/51-р/к).

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 54/51-р/к визнано, що ПП «АА Тандем» та ПП «Центр пакувальних технологій» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, на закупівлю: Друковані книги», проведених Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради, ідентифікатор закупівлі в системі UA-2020-04-15-002871-а.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 54/51-р/к, згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення № 54/51-р/к на ПП «Центр пакувальних технологій» накладено штраф у розмірі 21 390,00 грн.

Статтею 6 Закону України Про Антимонопольний комітет України передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про Антимонопольний комітет України голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також представляти територіальне відділення Антимонопольного комітету України без спеціальної довіреності в суді.

Згідно зі ст. 25 Закону України Про Антимонопольний комітет України з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції рішення органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, рішення надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Судом встановлено, що копію Рішення № 54/51-р/к направлено Відділенням супровідним листом № 54-02/1686е від 18.07.2024 на адресу ПП «Центр пакувальних технологій», що була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) на дату складання листа: вул. Гоголя, буд. 169, кв. 77, м. Запоріжжя, 69095, з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, вказана кореспонденція повернулась до Відділення з позначкою на конверті повертається за закінченням терміну зберігання, про що свідчить поштове відправлення № 118.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України Голос України, газета Кабінету Міністрів України Урядовий кур`єр, Офіційний вісник України, друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Відділенням інформацію про прийняте Рішення № 54/51-р/к було оприлюднено в друкованому виданні Кабінету Міністрів України Урядовий кур`єр № 179 (7839) від 04.09.2024, що підтверджується копією відповідної сторінки з газети.

Таким чином, копія Рішення № 54/51-р/к вважається врученою Відповідачу 16.09.2024 (оскільки 14.09.2024-15.09.2024 припадають на вихідні дні).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/, Відповідач у встановлений законодавством строк Рішення № 54/51-р/к до господарського суду не оскаржував.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, Рішення № 54/51-р/к є законним та відповідно до статті 22 Закону України Про Антимонопольний комітет України обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до абз 4 ч. 2 ст. 62 Закону України Про захист економічної конкуренції у разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Отже, штраф, накладений Рішенням № 54/51-р/к на Відповідача, підлягав сплаті з урахуванням положень ст. 62 Закону України Про захист економічної конкуренції до 18.11.2024 (включно), оскільки 16.11.2024-17.11.2024 припадають на вихідні дні).

Частиною 13 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції передбачено, що протягом п`яти днів з дня сплати штрафу та пені суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу, пені.

Відповідно до ч. 8 та 9 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції: у разі якщо протягом строку, встановленого абз. 1 ч. 3 цієї статті (двомісячний строк для сплати штрафу), рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу; наказ голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом.

З метою примусового виконання Рішення № 54/51-р/к до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Центральний ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса)) Відділенням направлено заяву Південного МТВ АМКУ від 19.12.2024 за вих. № 54-02/3664е про примусове виконання рішення та наказ в.о. голови Відділення № 54/37-Ю від 25.11.2024 про примусове виконання рішення щодо стягнення з ПП «Центр пакувальних технологій» штрафу накладеного Рішенням № 54/51-р/к у розмірі 21 390,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Зіпоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) від 03.02.2025 відкрито виконавче провадження № 77042112 щодо примусового виконання наказу № 54-37-Ю від 25.11.2024.

Отже, станом на день подання позовної заяви Відділення не отримувало від Відповідача, а також і від органів Державної виконавчої служби документів, що підтверджують сплату штрафу, накладеного Рішенням № 54/51-р/к, а також Відділення не отримувало від Відповідача документів, що підтверджують сплату пені за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № № 54/51-р/к, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом щодо стягнення з відповідача суми пені у зв`язку з простроченням сплати штрафу.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, має обов`язковий характер та не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2018 у справі № 914/607/17).

Враховуючи, що Відповідачем не сплачено штраф у двомісячний строк передбачений ч. 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме до 18.11.2024, позивачем на підставі ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції нараховано пеню починаючи з 19.11.2024 (наступний день після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, накладеного Рішенням № 54/51-р/к) по 14.04.2025 включно (станом на дату розрахунку).

Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачем загальна кількість днів прострочення сплати штрафу складає 147 днів. Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу складає: 21 390,00 (розмір штрафу накладений Рішенням № 54/51-р/к) х 1,5 % (відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції) = 320,85 грн.

Таким чином, за 147 днів прострочення сплати штрафу, сума пені складає:

320,85 грн. х 147 днів = 47 164,95 грн.

Однак, враховуючи положення ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, то розмір пені становить 21 390,00 грн., який заявлений Позивачем до стягнення з Відповідача.

Частиною 7 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції передбачено, що у разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку.

Враховуючи, що Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати пені в сумі 21 390,00 грн., то суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та сума пені в розмірі 21 390,00 грн. підлягає стягненню з Відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна Сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на Сторони. Кожна Сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не Стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які Сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Підсумовуючи викладене, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності Сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства Центр пакувальних технологій (вул. Гоголя, буд. 169, кв. 77, м. Запоріжжя, 69095; ) в дохід загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», на рахунок ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запорiжжя/21081100, ідентифікаційний код юридичної особи 37941997, номер рахунку (IBAN) UA0008479, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) пеню в сумі 21 390 (двадцять одна тисяча триста дев`яносто) грн. 00 коп. Стягувачем є Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (пр. Олександра Поля, буд. 2, м. Дніпро, 49004; ). Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. Стягнути з Приватного підприємства Центр пакувальних технологій (вул. Гоголя, буд. 169, кв. 77, м. Запоріжжя, 69095; ) на користь Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на р/р UA0001441, банк отримувач: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код юридичної особи 20306037, судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повне рішення складено та підписано: 20.06.2025.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.