ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/183/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія: Сивоконь А.О.,

від Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт: не з`явився

від Білгород-Дністровського ВДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса): не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.04.2025 року, суддя в І інстанції Волков Р.В., повний текст якої складено 07.04.2025, в м. Одесі,

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія

на постанову головного державного виконавця Білгород-Дністровського ВДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Березнюк А.В., про зупинення вчинення виконавчих дій

у справі №916/183/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія

до відповідача: Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт

про стягнення 542 383,09 грн

В С Т А Н О В И В:

У провадженні господарського суду перебувала справа №916/183/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" про стягнення 542 383,09 грн.

Рішенням від 12.04.2021 позов задоволено.

13.05.2021 на виконання рішення видано наказ про стягнення з Порту на користь ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія 542 383,09 грн.

27.08.2024 до Господарського суду Одеської області від ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія надійшла скарга на постанову головного державного виконавця ВДВС Березнюк А.В., з вимогою визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Білгород-Дністровського ВДВС Березнюк А.В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 15.08.2024 ВП № 75809440 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/183/21.

Скарга мотивована, зокрема, тим, що 14.08.2024 головним державним виконавцем ВДВС Березнюк А.В. винесено постанову ВП №75809440 про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного наказу у справі №916/183/21. 15.08.2024 виконавче провадження за наказом по справі №916/183/21 приєднано до зведеного виконавчого провадження №60451723 відносно боржника ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». У той же день головним державним виконавцем ВДВС Березнюк А.В. винесено постанову ВП №75809440 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу по справі від 13.05.2021 №916/183/21 у зв`язку з включенням ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

На думку скаржника, відповідно до Додатку 2 до наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році» (зі змінами), єдиний майновий комплекс боржника включено до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, у т.ч. тих, що передані в оренду, які підлягають приватизації у 2020 році. Втім, станом на час звернення з відповідною скаргою стягувача ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» не був приватизований. Натомість у спірних відносинах втручання держави у право на мирне володіння майном здійснюється з відвертим порушенням принципу верховенства права, є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, але аж ніяк не перетворення таких підприємств на повністю недоторканих перед законом і судом шляхом надання їм можливості не виконувати рішення суду. Вказані обставини не були враховані головним державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2024, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, відмовлено у задоволенні скарги стягувача про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця ВДВС Березнюк А.В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 15.08.2024 ВП №75809440 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі №916/183/21.

Судові акти мотивовані тим, що зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника. Така мета досягається, зокрема, через зупинення виконавчого провадження про стягнення коштів із боржника, який включений до переліку підприємств, що підлягають приватизації. При цьому стягувач не позбавлений можливості отримати виконання судового рішення тоді, коли приватизація завершиться.

Постановою Верховного Суду від 10.03.2025 ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у справі № 916/183/21 скасовано, а справу направлено до Господарського суду Одеської області.

У вказаній постанові Верховний суд виснував, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не встановили, рішення судів якої юрисдикції чи інших (не судових) органів виконуються у зведеному виконавчому провадженні № 60451723. При цьому ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія як у скарзі на постанову державного виконавця ВДВС, так і в апеляційній скарзі посилалося на обставини, за яких виконавче провадження № 75809440 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі №916/183/21 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 60451723, однак судами зазначені доводи залишені без належних висновків.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.04.2025 у справі №916/183/21 провадження у справі № 916/183/21 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на постанову головного державного виконавця Білгород-Дністровського ВДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Березнюк А.В. про зупинення вчинення виконавчих дій закрито.

Суд зазначив, що з 15.08.2024 по теперішній час виконавче провадження №75809440 з примусового виконання наказу № 916/183/21 від 13.05.2021, яке зупинено згідно п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з включенням ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, входить до складу зведеного виконавчого провадження №60451723.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, а також висновків Верховного Суду, провадження за скаргою ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на постанову головного державного виконавця Білгород-Дністровського ВДВС про зупинення вчинення виконавчих дій підлягає закриттю, так як спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія, в якій останнє просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.04.2025 у справі №916/183/21 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що виконавче провадження щодо стягнення заборгованості по справі №916/183/21 було спочатку зупинено, а вже потім приєднано до зведеного виконавчого провадження. Постанова про зупинення вчинення виконавчих дій не містила жодних посилань на зведене виконавче провадження або на будь-які інші виконавчі провадження та була винесена виключно по виконавчому провадженню про стягнення заборгованості з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт».

Вказує, що для визначення предметної юрисдикції, зокрема й стосовно судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, вирішальне значення має суть оспорюваних дій. Так, предмет скарги ТОВ «ООЕК» на дії державного виконавця (тобто суть оскаржуваних дій) стосується неправомірності винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 15.08.2024 р. з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області по справі №916/183/21 від 13.05.2021 р., винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №75809440 (з виконання наказу у справі №916/183/21), яке станом на момент вчинення оскаржуваних дій ще не було приєднане до зведеного виконавчого провадження ВП №60451723. Отже, скарга ТОВ «ООЕК» у цій справі повинна розглядатися судом, який видав виконавчий документ, тобто в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

У відзиві відповідач зазначає, що державним виконавцем Третьої особи спочатку була винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, а потім постанова про зупинення вчинення виконавчих дій, що підтверджується скріншотом сторінки Автоматизованої системи виконавчого провадження за ВП №75809440.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 17.06.2025 о 12:30.

В судовому засіданні 17.06.2025 брав участь представник скаржника; інші учасники справи участі не брали, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представників Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт та Білгород-Дністровського ВДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

За приписами ст.129 Конституції України та ст.326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», що також узгоджується зі змістом ч.1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012р. зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Схожа за змістом диспозиція міститься у частині першій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом враховано, що якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення, за правилами господарського судочинства.

Частиною 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема, ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №911/100/18.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2021 стягнуто з Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" 531 712,71 грн заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1 682,13 грн відсотків річних, 5 623,97 грн інфляційних втрат, 3 364,28 грн пені та 8 135,75 грн витрат зі сплати судового збору.

13.05.2021 на виконання зазначеного рішення видано наказ.

14.08.2024 головним державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС Березнюк А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75809440 по виконанню вказаного наказу у справі № 916/183/21.

В подальшому, 15.08.2024 головним державним виконавцем було прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження № 75809440 до зведеного виконавчого провадження № 60451723, яке веде Білгород-Дністровський ВДВС.

Того ж дня, державним виконавцем було прийнято постанову ВП № 75809440 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області № 916/183/21 від 13.05.2021.

Згідно облікової картки на зведене виконавче провадження № 60451723 про стягнення коштів з боржника ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт", встановлено, що до зведеного виконавчого провадження №60451723 входить 392 виконавчих проваджень на суму боргу 55 749 640,09 грн.

З них 146 виконавчих проваджень по стягненню на користь фізичних осіб заробітної плати на суму 9 118 116,29 грн; 152 виконавчих проваджень по стягненню боргу на користь держави на суму 20 346 745,35 грн; 94 виконавчих проваджень по стягненню боргу на користь юридичних осіб на суму 26 284 778,45 грн.

Суд констатує, що у зведене виконавче провадження № 60451723 об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

З 15.08.2024 по теперішній час виконавче провадження №75809440 з примусового виконання наказу № 916/183/21 від 13.05.2021, яке зупинено згідно п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з включенням ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, входить до складу зведеного виконавчого провадження № 60451723.

Колегія суддів апеляційного господарського суду приймає до уваги, що за приписами частини 1 статті 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Постановою Верховного Суду від 10.03.2025, якою було скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у цій справі № 916/183/21 Верховний Суд звернув увагу, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі, зроблені за результатом розгляду скарги на дії ВДВС по суті в порядку господарського судочинства, є передчасними, а спірні судові акти ухвалені без належного встановлення обставин, пов'язаних з юрисдикцією суду, до якого звернулося ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія зі скаргою на постанову головного державного виконавця ВДВС.

Верховний суд зазначив, що чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини першої статті 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного Верховний суд виснував, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не встановили, рішення судів якої юрисдикції чи інших (не судових) органів виконуються у зведеному виконавчому провадженні № 60451723. При цьому ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія як у скарзі на постанову державного виконавця ВДВС, так і в апеляційній скарзі посилалося на обставини, за яких виконавче провадження № 75809440 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі №916/183/21 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 60451723, однак судами зазначені доводи залишені без належних висновків.

Таким чином, суди попередніх інстанцій не визначилися з характером спірних правовідносин, не дослідили зведене виконавче провадження, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи..

Враховуючи вказівки Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.03.2025, колегія суддів зазначає наступне.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Це правило діє і при виконанні зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднані судові рішення, ухвалені за правилами однієї юрисдикції.

При виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 287 КАС України.

Вказаний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс19), від 20 червня 2018 року в справі № 553/1642/15-ц (провадження № 14-207цс18), від 12 вересня 2018 року в справі № 461/5045/16-а (провадження № 11-675апп18) та від 16 січня 2019 року в справі № 657/233/14-ц (провадження № 14-447цс18), від 13.02.2019 року у справі №808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10.04.2019 року у справі №908/2520/16 (провадження № 12-30гс19), від 05.06.2019 року у справі № 911/100/18(провадження № 12-60гс19).

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року №660/612/16-ц (провадження № 14-19цс19) зазначено наступне:

Разом з тим у частині п`ятій вказаної статті(287 КАС України) передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто частина п`ята статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, враховуючи сталу позицію Верховного Суду щодо підвідомчості оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, та з огляду на те, що виконавче провадження №75809440 входить до складу зведеного виконавчого провадження №60451723, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що скарга на дії державного виконавця підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Підсумовуючи викладене, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.03.2025 у цій справі, беручи до уваги наведені нормативні приписи та той факт, що скарга не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.231 ГПК України.

За доводами апелянта, виконавче провадження щодо стягнення заборгованості по справі №916/183/21 було спочатку зупинено, а вже потім приєднано до зведеного виконавчого провадження; постанова про зупинення вчинення виконавчих дій не містила жодних посилань на зведене виконавче провадження або на будь-які інші виконавчі провадження та була винесена виключно по виконавчому провадженню про стягнення заборгованості; предмет скарги на дії державного виконавця стосується неправомірності винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 15.08.2024 з примусового виконання наказу по справі №916/183/21 від 13.05.2021, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №75809440, яке станом на момент вчинення оскаржуваних дій ще не було приєднане до зведеного виконавчого провадження ВП №60451723, тобто скарга ТОВ «ООЕК» у цій справі повинна розглядатися судом, який видав виконавчий документ, тобто в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

Вказані доводи апеляційнорї скарги колегія суддів відхиляє, оскільки сам факт перебування виконавчого провадження №75809440 у складі зведеного виконавчого провадження №75809440, з урахуванням сталої судової практики - вже є підставою для передачі такої скарги для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судова колегія також звертає увагу, що вчинення головним державним виконавцем Березнюк А.В. оскаржуваних дій мало місце, коли виконавче провадження №75809440 вже перебувало у зведеному виконавчому провадженні №60451723, про що виснував Верховний Суд у постанові від 10.03.2025 у справі №916/183/21, висновки якого судом враховуються згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України.

За доводами скаржника, сама наявність зведеного виконавчого провадження не свідчить про обов`язкову адміністративну юрисдикційність для звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, однак, вказане є дійсним у тому випадку, якби у зведеному виконавчому провадженні було об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами суто за однією юрисдикцією. Разом з тим, з матеріалів зведеного виконавчого провадження №60451723 вбачається, що до нього об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Судова колегія зазначає, що доводи по суті скарги на бездіяльність державного виконавця мають бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства з огляду на наведену вище позицію суду з посилання на судову практику Великої Палати Верховного Суду та враховуючи при цьому, що постанова про передачу виконавчого провадження №75809440 до складу зведеного виконавчого провадження № 60451723 не скасована.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі у відповідності до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 02.04.2025 у справі №916/183/21.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.04.2025 у справі №916/183/21 задоволенню не підлягає, оскаржувана ухвала суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.04.2025 у справі №916/183/21 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.04.2025 у справі №916/183/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.06.2025.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький