ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

16 червня 2025 року Справа № 915/877/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Заступника керівника Первомайської окружної прокуратури, вул. Івана Виговського, 18, м. Первомайськ, Миколаївська обл., 55213 ()

в інтересах держави в особі Мигіївської сільської ради, вул. Центральна, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська обл., 55223 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Інтерференц систем, вул. Глибочицька, 72, офіс 337, м. Київ, 04052 ()

про стягнення коштів у розмірі 168 184, 37 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернувся заступник керівника Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мигіївської сільської ради з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Інтернференц систем грошові кошти у сумі 168 184, 37 грн., з яких: основна заборгованість за недопоставлений товар 104 259, 12 грн., штрафні санкції в сумі 58 176, 58 грн., а саме: 52 129, 56 грн. - штрафу за недопоставлений товар та 6 047, 02 грн. - пені, а також інфляційні нарахування в розмірі 4 446, 15 грн. та 3 % річних від простроченої суми 1 302, 52 грн.

Прокуратура просить суд стягнути з відповідача у справі на користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір сплачений судовий збір за подачу позову.

Підставою позову прокуратурою зазначено неналежне виконання відповідачем умов укладеного між Мигіївською сільською радою (замовник) та ТОВ Торговий Дім Інтерференц систем (постачальник) за результатами відкритих торгів з особливостями договору поставки № 216 від 24.09.2024, а саме невиконання зобов`язань щодо поставки товару (поставка палива через мережу АЗС) у порядку та строки, встановлені умовами договору.

Прокуратура зазначає, що замовником на виконання вимог договору від 24.09.2024 № 216 сплачено постачальнику 163 890, 72 грн., проте ТОВ «ТД «ІФС» визначений договором товар покупцю в повному обсязі не передало, тобто товариство зобов`язане повернути сільській раді кошти за недопоставлений товар бензин марки А-95 загальним об`ємом 1 897 л на суму 104 259, 12 грн.

За прострочення відповідачем виконання зобов`язання з поставки товару прокуратурою відповідно до умов п. 9.4 договору нараховано пеню та штраф за недопоставку товару відповідно до умов п. 9.5 договору.

За прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення коштів попередньої оплати прокуратурою нараховано відповідачу 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 131-1 Конституції України, ст. 22, 47 БК України, ст. 16, 509, 524, 526, 530, 533-535, 599, 610, 611, 625, 626, 629, 631, 662, 664, 670, 693, 712 ЦК України, ст. 180, 193, 202, 230, 265 ГК України, Законом України "Про публічні закупівлі", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України Про прокуратуру, судовою практикою та умовами договору.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи до іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що прокуратурою в позовній заяві зазначено відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Інтерференц систем та зазначено місцезнаходження останнього: вул. Глибочицька, 72, офіс 337, м. Київ, 04052.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «Інтерференц систем» () є: Україна, 04052, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 72, офіс 337.

В позовній заяві (вх. № 8660/25 від 09.06.2025) прокуратура обґрунтовує підсудність спору Господарському суду Миколаївської області приписами ч. 5 ст. 29 ГПК України, вказуючи, що:

1) згідно оприлюдненої Мигіївською сільською радою на веб-порталі «ProZorro» тендерної документації закупівлі UA-2024-08-27-002466-a встановлено, що місцем поставки товару є автозаправна станція, яка повинна знаходитись в радіусі 9 кілометрів від юридичної адреси замовника, а саме: Миколаївська область, Первомайський район, с. Мигія, вул. Центральна, 50;

2) Додатком № 2 до договору від 24.09.2024 № 216 визначено, що відпуск товару здійснюється на АЗС «ANP», розташованій за адресою: вул. Вознесенська, 71 А, в м. Первомайську Миколаївської області.

Отже, місцем виконання договору про закупівлю від 24.09.2024 № 216, укладеного між Мигіївською сільською радою та ТОВ «ТД «Інтерференц систем», є територія Миколаївської області, позов подається за місцем виконання договору.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз ч. 5 ст. 29 ГПК України свідчить про те, що передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Поняття "місце виконання зобов`язання" за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання "місце виконання зобов`язання", але й іншими словосполученнями.

Тобто, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише в певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Як вбачається з доданого до матеріалів позовної заяви договору поставки № 216 від 24.09.2024 сторонами не врегульовано питання щодо місця виконання договору.

Відповідно до п. 1.1 договору наведено визначення термінів, що використовуються для цілей договору, зокрема місце поставки (місце фактичної заправки автотранспорту замовника) АЗС, зазначені у Додатку № 2 до Договору та додатково будь-які інші АЗС по території України згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 12.5 договору всі розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, Сторони врегульовують шляхом переговорів. У випадку не досягнення Сторонами домовленості, спори розв`язуються у відповідності до законодавства України в Господарському суді.

Додатком № 2 до договору сторони погодили перелік АЗС, а саме: ANP, м. Первомайськ, вул. Вознесенська, 71а.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторонами у договорі не визначено конкретного місця виконання договору. Також із умов даного договору не вбачається, що цей договір можливо виконувати лише у певному місці.

Разом з тим, предметом позову в даному спорі є вимога про стягнення коштів за недопоставлений товар, штрафних санкцій, а також 3 % річних та інфляційних втрат, а не вимога щодо виконання умов договору про поставку товару.

Стягнення коштів не є таким, який належить через його особливість сплачувати тільки в певному місці.

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні підстави також і для застосування положень ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів позовної заяви з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 29-31, 232-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати позовну заяву з додатками (вх. № 8660/25 від 09.06.2025) за позовом Заступника керівника Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мигіївської сільської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Інтерференц систем» про стягнення коштів в сумі 168 184, 37 грн. за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44В, м. Київ, 01054).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Олейняш