ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"19" червня 2025 р. Cправа № 902/415/23
Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 273 701,91 грн
На розгляді Господарського суду Вінницької області, в порядку загального позовного провадження, перебувала справа № 902/415/23 за позовом Немирівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" про стягнення коштів в сумі 273 701,91 грн, з яких: 256 439,66 грн - кошти за невідповідність до проекту асфальтобетонного покриття; 17 262,25 грн - неустойка.
03.04.2025 Господарським судом Вінницької області у справі № 902/415/23 ухвалено рішення, відповідно до якого в позові Немирівської міської ради відмовлено.
Враховуючи заявлення відповідачем судових витрат, судом встановлено останньому 5-ти денний строк для подання суду відповідних доказів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та призначено судове засідання на 27.05.2025.
18.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 17.04.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 17.04.2025) (вх. номер канц. суду 01-34/4085/25 від 18.04.2025) представниці відповідача - адвоката Федчук Т.М., за змістом якої остання просить визнати поважними причини пропуску строку подання доказів судових витрат, поновити пропущений процесуальний строк для їх подання, а також ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 27 000,00 грн та 16 060,80 грн за проведення експертизи.
У визначену судом дату (27.05.2025) розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Матвійчука В.В. на лікуванні, по закінченню якого, суд, ухвалою від 13.06.2025 повідомив учасників справи, що судове засідання у справі № 902/415/23 для вирішення питання про судові витрати відповідача призначено на 19.06.2025.
На визначену судом дату позивач та відповідач не з`явилися. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи останні повідомлені належним чином ухвалою суду від 13.06.2025, яка відповідно до сформованих в КП "ДСС" довідок про доставку електронного листа була доставлена до електронних кабінетів сторін 13.06.2025 о 20:45 год, та у відповідності до положень ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученою 16.06.2025.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду питання щодо розподілу судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу та проведення судової дорожньо-технічної експертизи, за відсутності представників сторін.
Розглядаючи заяву № б/н від 17.04.2025 (вх. номер канц. суду 01-34/4085/25 від 18.04.2025) представниці відповідача - адвоката Федчук Т.М. в частині визнання причин пропуску строку подання доказів витрат на правничу допомогу поважними та поновлення цього строку, суд виходить з такого.
Із матеріалів справи вбачається, що 01.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 31.03.2025 (вх. № 01-34/3330/25 від 01.04.2025) представниці відповідача - адвоката Федчук Т.М. про проведення судового засідання за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ". Крім того повідомлено, що заяву про розподіл судових витрат буде подано відповідно до вимог ч. 5 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
03.04.2025 Господарським судом Вінницької області у справі № 902/415/23 ухвалено рішення, відповідно до якого в позові Немирівської міської ради відмовлено.
Зі змісту формуляру (протоколу) судового засідання від 03.04.2025 у справі №902/415/23 вбачається, що уповноважені представники позивача та відповідача у судове засідання, призначене на 03.04.2025, до Господарського суду Вінницької області не з`явилися.
У відповідності до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Із змісту рішення Господарського суду Вінницької області від 03.04.2025 у справі № 902/415/23 вбачається, що повний текст вказаного рішення був складений 14.04.2025.
Враховуючи положення частини 5 статті 240 ГПК України, датою ухвалення відповідного рішення слід вважати саме 14.04.2025.
Судом встановлено, що заява про стягнення витрат на професійну правову допомогу та за проведення судової дорожньо-технічної експертизи разом із відповідними доказами таких витрат, зокрема: свідоцтво про право Федчук Тетяни Мирославівни на заняття адвокатською діяльністю № 267 від 19.12.2003, платіжна інструкція № 64 від 11.01.2023 на суму 27 000,00 грн, Договір від 03.04.2023 та Акт/звіт виконаних робіт від 18.04.2023 до Договору від 03.04.2023 були сформовані та подані до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 17.04.2025.
Згідно із ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
З огляду на те, що датою ухвалення рішення Господарського суду Вінницької області від 03.04.2025 у справі № 902/415/3 є 14.04.2025, процесуальний строк на подачу доказів судових витрат, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України позивачем пропущений не був, а тому заява № б/н від 17.04.2025 (вх. номер канц. суду 01-34/4085/25 від 18.04.2025) представниці відповідача - адвоката Федчук Т.М. в частині визнання поважними причини пропуску строку подання доказів судових витрат та поновлення пропущеного процесуального строку для їх подання задоволенню не підлягає.
Розглянувши подані матеріали на підтвердження понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" судових витрат на правничу допомогу та проведення судової дорожньо-технічної експертизи, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 вказаного Закону).
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Предметом договору про надання правової (правничої) допомоги є надання адвокатом послуг, зокрема, у зв`язку з вирішенням спору в суді.
У відповідності до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Судом встановлено, що 03.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" (далі - Клієнт) та Федчук Тетяною Мирославівною (далі - Виконавець) укладено Договір, відповідно до пункту 1 якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення Клієнта про надання юридичних послуг (правничої допомоги), яка полягає в наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, в правовому обґрунтуванні позиції та вимог Клієнта, юридичному аналізі обставин справи, відшукуванні та збиранні доказів, та вчинення інших дій, які необхідні у зв`язку з розглядом у Господарському суді Вінницької обл. справи № 902/415/23, представництво в суді першої інстанції без обмеження повноважень, з усіма правами, які надані Клієнту відповідно до чинних норм законодавства України, у тому числі з правом внесення оплати, підпису та подання будь-яких заяв та скарг відповідно до вимог законодавства, у тому числі через підсистему "Електронний суд" відкритого середовища ЄСІТС.
Відповідно до п. 2 Договору Клієнт (або його представник) зобов`язуються оплатити винагороду за дії Виконавця з надання правової допомоги (юридичних послуг) обумовленої вище, а також оплатити (у разі оплати Виконавцем компенсувати йому) фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручення, зокрема оплата праці фахівців, чиї висновки запитуються виконавцем, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, судових витрат тощо.
У п. 3 Договору сторони погодили, що винагорода (гонорар) обчислюється за домовленістю сторін як фіксована сума в розмірі 27 000,00 грн, які вносяться протягом 5-ти календарних днів з дня підписання цього договору.
Згідно із п. 8 Договору дія угоди припиняється для Виконавця виконанням доручення, яке визначається моментом проголошення рішенні суду та/ або підписанням остаточного акту виконаних робіт, в разі необхідності, отримання повного рішення та роз`яснення подальших дій, в тому числі щодо оскарження рішення суду, ознайомлення з матеріалами справи після проголошення рішення.
18.04.2023 між сторонами складено Акт/звіт виконаних робіт до Договору від 03.04.2023, за змістом якого сторонами погоджено, що загальна вартість наданої правової допомоги є фіксованою та становить 27 000,00 грн.
Як підтверджується платіжною інструкцією № 64 від 11.01.2023 позивачем сплачено Федчук Т.М. кошти за Договором в сумі 27 000,00 грн.
Окрім того, матеріали справи містять копію свідоцтва про право Федчук Тетяни Мирославівни на заняття адвокатською діяльністю № 267 від 19.12.2003, ордер серії АВ № 1026553 від 03.04.2023.
Таким чином, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" витрати на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами.
Також суд звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).
Позивачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.
Виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданих відповідачу послуг правничої допомоги та погодження розміру витрат між адвокатом та відповідачем, відсутність клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягає розподілу, керуючись ч. 4 ст. 129 ГПК суд дійшов до висновку про задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 27 000,00 грн.
Разом з тим, згідно матеріалів цієї справи, ухвалою суду від 25.04.2023 у справі №902/415/23 було призначено проведення судової дорожньо-технічної експертизи, виконання якої доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. У зв`язку з цим провадження у зазначеній справі зупинено до отримання висновку судової експертизи. Крім того, ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" зобов`язано здійснити оплату вартості експертизи на підставі рахунку, виставленого експертною установою, та надати відповідні докази суду.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 4 ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Супровідним листом від 28.08.2023 № 902/415/23/1195/23 судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" було направлено вищезазначений рахунок на оплату вартості судової дорожньо-технічної експертизи.
11.09.2023 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання №б/н від 08.09.2023 (документ сформований в системі "Електронний суд" 08.09.2023) (вх. номер канц. суду 01-34/8368/23 від 11.09.2023) представниці відповідача - адвоката Федчук Т.М., до якого додано платіжну інструкцію № 187 від 28.08.2023 на суму 16 060,80 грн як підтвердження здійснення попередньої оплати за проведення судової експертизи.
Крім цього, суду був наданий висновок експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами проведення судової дорожньо-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/8653-ДТ від 04.02.2025 у справі №902/415/23, у якому серед іншого на сторінці 10, зазначено, що оплату експертних послуг було здійснено 28.08.2023.
Отже, наявними у справі доказами підтверджуються витрати відповідача на проведення судової експертизи в загальній сумі 16 060,80 грн.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №712/4126/22, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, "підриває" конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Як вбачається зі змісту рішення суду від 03.04.2025 у справі № 902/415/23, судом було взято до уваги висновок експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/102-23/8653-ДТ від 04.02.2025 як належний та допустимий доказ, отриманий за результатами проведення судової дорожньо-технічної експертизи. У мотивувальній частині зазначеного судового рішення містяться відповідні посилання на вказаний висновок, що свідчить про його врахування при вирішенні справи по суті позовних вимог.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги, що у задоволенні позову Немирівської міської ради відмовлено повністю, витрати відповідача на проведення судової експертизи в розмірі 16 060,80 грн підлягають відшкодуванню за рахунок позивача відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Відмовити в задоволенні заяви № б/н від 17.04.2025 (вх. номер канц. суду 01-34/4085/25 від 18.04.2025) представниці Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" - адвоката Федчук Т.М. в частині визнання поважними причини пропуску строку подання доказів судових витрат та поновлення пропущеного процесуального строку для їх подання.
2. Заяву № б/н від 17.04.2025 (вх. номер канц. суду 01-34/4085/25 від 18.04.2025) представниці Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-МКІ" - адвоката Федчук Т.М. в частині ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити.
4. Примірник додаткового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.
Додаткове рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне додаткове рішення складено 24 червня 2025 р.
Суддя Василь МАТВІЙЧУК
1 - до справи