ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Справа №921/21/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Зварич О.В.

Матущак О.І.

секретар судового засідання Процевич Р.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України, б/н від 12.06.2024 (вх. № 01-05/1672/24 від 13.06.2024)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2024 (повний текст рішення складено 24.05.2024, суддя Стадник М.С.)

у справі № 921/21/22

за позовом Національного заповідника "Замки Тернопілля", м. Збараж, Тернопільського району, Тернопільська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, м. Київ

до відповідача: Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" (надалі Вишнівецький ДВТП «Шкіргалантерея»), смт. Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача:

1. Фонд державного майна України, м. Київ

2. Державний реєстратор Вишнівецької селищної ради Тернопільської області Найко Віталій Олегович, смт.Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область

про - скасування державної реєстрації права власності Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея" на будівлі шкіргалантерейної фабрики за адресою Тернопільська область, Збаразький район, смт. Вишнівець, вул. Вишнівецького Д., будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 42821703

- припинення права власності Вишнівецького державного виробничо-торгівельного підприємства "Шкіргалантерея" на будівлі шкіргалантерейної фабрики за адресою Тернопільська обл., Збаразький р-н, смт. Вишнівець, вул. Вишнівецького Д., 3, а саме: основна будівля А загальна площа 258,9 кв. м; склад Б загальна площа 333,2 кв. м; будівля цех Г, Д загальна площа 711, 3 кв. м; будівля цех Е, Ж загальна площа 888 кв. м; будівля їдальня З загальна площа 312,8 кв. м; будівля склад К, будівля водокачка Л, будівля вбиральня М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ;

- витребування на користь Національного заповідника "Замки Тернопілля" з незаконного володіння Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" (вул. Вишнівецького Д., 3, смт. Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область, 47313, ) нерухоме майно: основна будівля А загальна площа 258,9 кв. м; склад Б загальна площа 333,2 кв. м; будівля цех Г, Д загальна площа 711, 3 кв. м; будівля цех Е, Ж загальна площа 888 кв. м; будівля їдальня З загальна площа 312,8 кв. м; будівля склад К, будівля водокачка Л, будівля вбиральня М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ, що знаходяться за адресою: вул. Вишнівецького Д., 3, смт.Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область

за участю представників:

від позивача (в режимі відеоконференції): Шмигельська О.В.;

від третьої особи на стороні позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

від третьої особи на стороні відповідача-1 (в режимі відеоконференції): Марченко В.М.;

від третьої особи на стороні відповідача-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Національний заповідник "Замки Тернопілля" звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея", за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Міністерство культури та інформаційної політики України, Фонд державного майна України, державний реєстратор Вишнівецької селищної ради Тернопільської області Найко Віталія Олеговича про скасування державної реєстрації права власності Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" на будівлі шкіргалантерейної фабрики за адресою: Тернопільська область, Збаразький район, смт. Вишнівець, вул. Вишнівецького Д., будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 42821703; припинення права власності Вишнівецького державного виробничо-торгівельного підприємства "Шкіргалантерея" на будівлі шкіргалантерейної фабрики за адресою Тернопільська обл., Збаразький р-н, смт. Вишнівець, вул. Вишнівецького Д., 3, а саме: основна будівля А загальна площа 258,9 кв. м; склад Б загальна площа 333,2 кв. м; будівля цех Г, Д загальна площа 711, 3 кв. м; будівля цех Е, Ж загальна площа 888 кв. м; будівля їдальня З загальна площа 312,8 кв. м; будівля склад К, будівля водокачка Л, будівля вбиральня М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ; витребування на користь Національного заповідника "Замки Тернопілля" з незаконного володіння Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" (вул. Вишнівецького Д., 3, смт. Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область, 47313, ) нерухоме майно: основна будівля А загальна площа 258,9 кв. м; склад Б загальна площа 333,2 кв. м; будівля цех Г, Д загальна площа 711, 3 кв. м; будівля цех Е, Ж загальна площа 888 кв. м; будівля їдальня З загальна площа 312,8 кв. м; будівля склад К, будівля водокачка Л, будівля вбиральня М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ, що знаходяться за адресою: вул. Вишнівецького Д., 3, смт. Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область (з урахуванням заяви про зміну предмета позову а.с. 86-88 том ІІІ, а.с. 26-29 том Х).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2024 позовні вимоги задоволено частково. Витребувано на користь Національного заповідника "Замки Тернопілля" з незаконного володіння Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" нерухоме майно: основна будівля А загальна площа 258,9 кв.м; склад Б загальна площа 333,2 кв.м; будівля цех Г, Д загальна площа 711, 3 кв.м; будівля цех Е, Ж загальна площа 888 кв. м; будівля їдальня З загальна площа 312,8 кв.м; будівля склад К, будівля водокачка Л, будівля вбиральня М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ, що знаходяться за адресою: вул. Вишнівецького Д., 3, смт. Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область. Стягнуто з Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" на користь Національного заповідника "Замки Тернопілля" 2 481,00 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Національного заповідника "Замки Тернопілля" в дохід Державного бюджету України 2 481,00 грн.

Місцевий господарський суд, розглядаючи позовні вимоги, установив, що державна реєстрація права власності за відповідачем на спірний об`єкт проведена на підставі документів, які не є правовстановлювальними, що суперечить ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень". Спірне нерухоме майно є частиною майнового комплексу пам`ятки культурної спадщини Палацово-парковий комплекс ХVII ХVIII ст. охорон. №663 в смт. Вишнівець, вул. Замкова,5, є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні Національного заповідника "Замки Тернопілля", не підлягає відчуженню згідно чинного законодавства. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині витребування з незаконного володіння Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея" нерухомого майна є належною та обґрунтованою, відповідно підлягає до задоволення. В інший частині позову відмовлено, у зв`язку з обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Не погодившись з вказаним рішенням, Фонд державного майна України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, судове рішення винесено з неповним з`ясуванням усіх обставин справи, а відтак, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, скаржник зауважує, що судом не вірно визначено статус спірного майна: будівлі шкіргалантерейної фабрики як «пам`ятка архітектури державного значення» та віднесено ці будівлі як складові «комплексу» Вишнівецького палацу. Зазначені об`єкти розташовані за різними поштовими адресами; будівлі шкіргалантерейної фабрики - це окремі будівлі, є промисловими об`єктами та не входять до складу Вишнівецького палацу та парку.

Скаржник зазначає, що суд не дослідив паспорти та інші облікові документи на об`єкти культурної спадщини Палацово-паркового комплексу XVII-XVIII ст. охорони № 663 до 1999 на предмет складових елементів вказаного комплексу, а також: чи включенні господарські будівлі шкіргалантерейної фабрики до складу палацово-паркового комплексу. У той же час розпорядчі акти органів державної влади, на які містяться посилання в судовому рішенні, акти передачі, тощо не є належними та допустимими доказами належності спірного майна до об`єктів культурної спадщини. Оскільки з тексту відповідних актів щодо передання «господарських будівель» на баланс заповіднику не можливо встановити, що будівлі, які передані КМУ від Міністерства до Фонду, були також передані КМУ позивачу.

Тобто, фактично судом протиправно віднесено спірне майно до об`єктів культурної спадщини, за відсутності про таке у Державному реєстрі пам`яток України та інших підтверджуючих документів, що призвело до подальшого незаконного витребування даного майно у відповідача.

Також апелянт зазначає, що судом було порушено норми процесуального права, а саме: прийнято клопотання з долученням до нього доказів від 26.03.2024 поза межами процесуальних строків. При розподілі судових витрат, суд залишив поза увагою, що позивачем, з урахування заяв про зміну предмета позову, було заявлено три позовні вимоги: про витребування, скасування державної реєстрації та припинення права власності. Однак, судовий збір сплачено лише за дві позовні вимоги.

Хід розгляду справи та причини її відкладення викладено в попередніх ухвалах суду. Востаннє ухвалою суду від 20.05.2025 розгляд апеляційної скарги Фонду Державного майна України на рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2024 у справі № 921/21/22 відкладено на 17.06.2025.

Скаржник в судовому засіданні доводи, наведені в апеляційній, підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/4976/24 від 29.07.2024), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак, просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення. Зокрема зазначає, що ідентичність приміщень зареєстрованих за відповідачем та приміщень належних позивачу у складі цілісного майнового комплексу встановлено судом на підставі оригіналу інвентарної справи. Також вважає, що в даному випадку не порушуються права апелянта, оскільки спірне майно було зареєстроване за відповідачем на праві власності. Жодних рішень щодо закріплення такого майна за відповідачем на праві господарського відання ФДМ України, як суб`єкт управління підприємством, не приймав. Щодо твердження апелянтом про порушення судом норм процесуального, то такі не заслуговують на увагу, оскільки скаржником не доведено, що такі порушення призвели до прийняття незаконного рішення.

Міністерство культури та стратегічних комунікацій України у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів, наведених скаржником, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а відтак, просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема зазначає, що судом було враховано усі належні і допустимі докази, які підтверджують, що спірне майно є невід`ємною частиною пам`ятки архітектури національного значення та вибуло із володіння позивача незаконно та поза його волею. Відповідно твердження скаржника, що таке майно не є пам`яткою культурної спадщини є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач та третя особа-2 на стороні відповідача відзивів на апеляційну скаргу суду не надали.

Відповідач, третя особа на стороні позивача та третя особа-2 на стороні відповідача не делегували уповноважених представників в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

17.06.2025 від третьої особи-2 на стороні відповідача на адресу суду надійшла заява (вх. № ЗАГС 01-04/4747/25), в якій Державний реєстратор Вишнівецької селищної ради Тернопільської області Найко Віталій Олегович просить розгляд справи проводити без його участі.

16.06.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання (вх. № ЗАГС 01-04/4719/25 від 16.06.2025) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що голова комісії ДВТП «Шкіргалантерея» - Жураковська Л.В. за сімейними обставинами терміново виїхала за кордон. До клопотання не долучено документів, які б підтверджували наведені у клопотанні обставини.

Колегія суддів, порадившись на місці дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданого представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки таке не підтверджено документально.

Окрім того, колегія суддів враховує, що представник відповідача вже надавала пояснення по суті апеляційної скарги, суд неодноразово вже відкладав розгляд апеляційної скарги з метою забезпечення принципу змагальності судового процесу та рівності його учасників перед законом і судом.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, враховуючи практику Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини, й те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності уповноважених представників відповідача та третьої особи на стороні позивача.

Встановивши обставини справи, вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 28.03.1956 №320 "Про затвердження списку пам`ятників архітектури по Українській РСР" затверджено списки пам`ятників архітектури Української РСР (республіканського значення), до яких ввійшов палац та парк смт. Вишнівець охоронний № 663.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 № 970 "Про впорядкування справи обліку та охорони пам`ятників архітектури на території Української РСР", з урахуванням результатів проведеного обстеження пам`ятників архітектури УРСР, затверджено новий список об`єктів культурної спадщини республіканського значення, серед яких значиться Палац та парк смт. Вишнівець, охоронний №663"в".

Постановою КМ України від 26.07.2001 №878 "Про затвердження Списку історичних населених місць України", на виконання ст.32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу) до якого занесене смт. Вишнівець XV століття (дата заснування або першої писемної згадки).

Постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 08.02.1994 "Про державний історико-архітектурний заповідник у м. Збаражі Тернопільської області" оголошено пам`ятку містобудування та архітектури м. Збаража замкового ансамблю в межах фортифікаційних споруд державним історико-архітектурним заповідником та передано його до загальнодержавної власності з віднесенням до сфери управління Міністерства у справах будівництва і архітектури.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.01.1999 №16, відповідно до постанови КМ України від 28.06.1997 №702 "Про Програму розвитку туризму в Україні до 2005 року" та клопотання Тернопільської ОДА "Про передачу пам`яток архітектури державного значення палацового комплексу 1720 року та парку кінця ХVIIIст. у смт. Вишнівець Збаразького району" передано на баланс Заповідника пам`ятку архітектури державного значення з балансу Управління містобудування архітектури Тернопільської ОДА (а.с. 15 том І).

На виконання зазначено наказу Управління містобудування та архітектури Тернопільської ОДА передало, а Заповідник прийняв на баланс пам`ятку архітектури державного значення палацовий комплекс 1720 року та парк кінця ХVIII ст., господарські будівлі у смт. Вишнивець Збаразького району, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.02.1999 (а.с. 129 том VII).

Згідно накладної передачі комплексу (додаток до акту) передано комплекс споруд: палац, господарські будівлі, огорожа, парк (у експлікації значиться: палац 1720 охор.№663/1; господарські будівлі охор.№663/3; парк ХVIІIст. охор.№663/2) (а.с. 16-19 том І).

До переліку об`єктів палацового комплексу, відповідно до проекту комплексних науково-пошукових робіт з відтворення об`ємно-просторової композиції ансамблю "Вишнівецький архітектурно-ландшафтний комплекс ХVIХХст. охор.№663 Тернопільська обл., Збаразький р-н., смт.Вишнівець" розроблений у 1995 році Українським спеціальним науково-реставраційним проектним інститутом "Укрпроектреставрація" входять, зокрема: Парк, ХVIIIст.№663/1 (р.з.); палац 1720 №663/2(р.з.); господарські приміщення №663/3; згідно даних експлікації (розділ I) під номером 2/ - північно-західний флігель курдонеру, II пол. XVIIIст., номер 3/ -північно-східний флігель курдонеру, II пол. XVIIIст. та номером 5/- північно-західний флігель авантуру, кін. XVIII поч. XIXст.,такі, станом на 1995 рік, зайняті швейною фабрикою, що відповідає даним паспорту пам`ятки архітектури охорон.№663, 2000 року.

Згідно з Указом Президента України від 15.01.2005 №35 "Про надання Державному історико-архітектурному заповіднику у місті Збаражі статусу національного Державному історико-архітектурному заповіднику у місті Збаражі надано статус національного з найменуванням його - Національний заповідник "Замки Тернопілля".

31.10.2007 рішенням Вишневецької селищної ради від №171 "Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс в смт.Вишнівець, вул.Замкова,5 за Національним заповідником "Замки Тернопілля", на підставі наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.01.1999 №16, акту приймання-передачі від 01.02.1999 та накладної, оформлено право власності на цілісний майновий комплекс в смт. Вишнівець, вул.Замкова,5 за Національним заповідником "Замки Тернопілля", а саме: літера А палац; літери Б,В,Г,Ж,З,Л,П господарські будівлі і споруди; 1,2,3,4 та 5.1- замощення, парк (а.с. 20 том І).

16.11.2007 проведено державну реєстрацію із видачею Збаразьким РБТІ Національному заповіднику "Замки Тернопілля" свідоцтво на право власності серія САВ №295947 на цілісний майновий комплекс в смт. Вишнівець, вул.Замкова,5 (вул. Леніна), форма власності-державна та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер: 21023323 (а.с. 21-22 том І).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1032-р. "Про передачу цілісних майнових комплексів історико-культурних заповідників до сфери управління Міністерства культури", передано, зокрема, Національний заповідник "Замки Тернопілля" зі сфери управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до сфери управління Міністерства культури.

Наказом Міністерства культури України № 1241/0/16-11 від 26.12.2011 затверджено Акт приймання передачі цілісного майнового комплексу Національного заповідника "Замки Тернопілля" зі сфери управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до сфери управління Міністерства культури України, та закріплено за Національним заповідником "Замки Тернопілля" на праві оперативного управління цілісний майновий комплекс Національного заповідника "Замки Тернопілля" у складі згідно Актом приймання-передачі; зобов`язано Заповідник забезпечити оформлення права постійного користування земельною ділянкою в межах території Заповідника; забезпечити виготовлення технічних паспортів на об`єкти нерухомого майна, закріплені за Заповідником; здійснити оформлення та державну реєстрацію речових прав щодо об`єктів передачі, права яких підлягають такій реєстрації.

На виконання зазначеного наказу Міністерства культури України Заповідником (балансоутримувач майна), зокрема - розроблено у травні 2018 Паспорт об`єкта культурної спадщини: Палацово-парковий комплекс (архітектурно-ландшафтний комплекс, Вишнівецький палац, Палац та парк) національного значення, місцезнаходження: селище Вишнівець, вул.Замкова,5 Кременецького району (Збаразький), Тернопільської області, охоронний номер № 663-Н/1-5, балансова вартість станом на 01.01.2018 складає - 9 901 014,39 грн, в перелік складових якого входять: палац, брами, парк, флігелі (споруди) господарські, комплекс монастиря босих кармелітів (розділ 12 паспорта) та до якого додаються: історична довідка, генеральний план з позначеннями зон охорони, кадастровий план, фотофіксації, а також Облікові картки на кожен охоронний номер пам`ятки, зокрема, пам`ятки за №663-Н/4 Флігелі (споруди) господарські, Акт технічного стану об`єкта (пам`ятки ) культурної спадщини №10/4 від 15.01.2018 та історична довідка господарські будівлі палацово-паркового комплексу (а.с. 29-76 том VIII). Відповідно до вищезазначених облікових документів, під час II Світової війни господарські будівлі зазнали значних руйнувань та в 60-х роках в приміщеннях розмістилася шкіргалантерейна фабрика, яка добудувала другий поверх та прохідні, що не відповідало історично складеному архітектурному стилю комплексу та внесло дисонанс в архітектурну цілісність пам`ятки; - проведено 23.08.2017 (з відкриттям розділу) реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та його складові частини за адресою Тернопільська обл., Збаразький р-н, смт. Вишнівець, вул. Замкова, буд. 5, а саме: палац, А загальна площа 3022,4 кв.м; - господарська будівля Б, загальна площа 333,2 кв.м; - господарська будівля В, загальна площа 227,3 кв.м; - господарська будівля Г, загальна площа 682,1 кв.м; - господарська будівля Ж, загальна площа 853,6 кв.м; - господарська будівля З, загальна площа 313,5 кв.м; - господарська будівля Л, загальна площа 258,9 кв.м; - господарська будівля П; споруди, замощення, парк, 1, 2, 3, 4, 5. 1 (дані Витягу).

Цілісний майновий комплекс будівель та споруд пам`ятки архітектури державного значення палацовий комплекс 1720 року та XVIII ст. у смт. Вишнівець знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :02001:0198 історико-культурного призначення за адресою Тернопільська область, Збаразький район, смт. Вишнівець, вул. Замкова, 5, зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224 (а.с. 77-78 том VIII).

Наказом Міністерства культури України № 454 від 07.05.2012 затверджено статут Національного заповідника "Замки Тернопілля", відповідно до умов якого Заповідник віднесено до сфери управління Міністерства культури України, майно є державною власністю і закріплене за ним на праві оперативного управління (п.6.2 ст.6 Статуту).

Майно, закріплене за Заповідником, не підлягає роздержавленню та приватизації; відчуження майна,закріпленого за Заповідником, здійснюється за погодженням з органом управління майном відповідно до законодавства (п.6.7, п.6.8 ст.6 Статуту).

Водночас, як стверджує позивач, 05.07.2021 державним реєстратором Вишнівецької селищної ради Тернопільської області Найко В.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №59099226 за Вишнівецьким ДВТП "Шкіргалантерея", права власності, форма власності державна на об`єкти нерухомого майна за адресою: вул. Вишнівецького Д, 3, смт. Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область, 47313, а саме: основна будівля А загальна площа 258,9 кв. м; склад Б загальна площа 333,2 кв. м; будівля цех Г, Д загальна площа 711, 3 кв. м; будівля цех Е, Ж загальна площа 888 кв. м; будівля їдальня З загальна площа 312,8 кв. м; будівля склад К, будівля водокачка Л, будівля вбиральня М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 (а.с. 44-46 том І).

30.06.2021 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про проведення державної реєстрації, на підставі:

- технічної документації, видана 26.05.1995, видавник: Збаразьке районне БТІ (а.с. 8-69 том ХІІІ);

- свідоцтва на право власності, видане 15.04.1999, видавник: Вишнівецька селищна рада (а.с.25 том І);

- довідка №631 від 12.07.2012, видавник: Збаразьке районне БТІ (а.с. 237 том ІІ);

- рішення органу місцевого самоврядування: №196 від 27.12.2001, видавник: Вишнівецька селищна рада (а.с. 240 том ІІ);

- витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна № 10-15-13223, виданий 11.06.2021, видавник: ФДМ України (а.с. 266-267 том ІІ);

- довідка №574 від 12.04.2013, видавник: Вишнівецька селищна рада (а.с.242 том ІІ);

- довідка №365 від 05.07.2021, видавник: Збаразьке районне БТІ (а.с. 239 том ІІ).

Відповідно до Статуту Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея дата реєстрації 20.07.1994, підприємство засноване на державній власності і підпорядковане Державному комітету України з легкої і текстильної промисловості (орган управління майном), майно є державною власністю і закріплене за підприємством на праві повного господарського відання (п.4.2 ст.4 Статуту); відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплені за Підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном відповідно до законодавства (п.4.4 ст.4 Статуту) (а.с. 135-205 том ІІ).

Національний заповідник Замки Тернопілля стверджує, що відповідач неправомірно зареєстрував за собою спірний об`єкт, оскільки такий об`єкт входить до складу пам`ятки культури національного значення Вишнівецького палацо-паркового комплексу, зареєстрований за Національним заповідником Замки Тернопілля та є частиною цілісного майнового комплексу за адресою Тернопільська область, Збаразький район, смт. Вишнівець, вул. Замкова, будинок 3, реєстраційний номер майна 224, на підставі свідоцтва про право власності САВ №295947 виданого 16.11.2007 Вишнівецькою селищною радою, знаходиться в межах виділеної території смт. Вишнівець, яка має історико-культурне значення із затвердженими межами.

Наведені обставини стали підставою звернення до суду із даним позовом.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Спірні правовідносини у даній справі виникли щодо скасування державної реєстрації права власності Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея" на будівлі фабрики за адресою вул. Вишнівецького Д., 3; припинення права власності підприємства "Шкіргалантерея" на будівлі та витребування на користь Національного заповідника "Замки Тернопілля" з незаконного володіння Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея" нерухомого майна державної форми власності.

За змістом ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» вбачається, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

До спірних правовідносин застосовуються спеціальні норми, встановлені ст.22 ГК України, якою встановлено особливості управління господарською діяльністю у державному секторі економіки. Зокрема, відповідно до ч.5 вказаної статті усі суб`єкти державного сектора економіки мають здійснювати свою діяльність на основі права господарського відання чи оперативного управління.

Згідно з Положенням Державного історико-архітектурного заповідника в м. Збараж Тернопільської області (ДІАЗ), створений постановою КМ України від 08.02.1994 №78, засноване на загальнодержавній та комунальній власності і знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, майно ДІАЗ є загальнодержавною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання (п.4.2 ст.4 Положення) (а.с. 130-133 том VII).

Відповідно до Положення про Національний заповідник "Замки Тернопілля", затверджений наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 26.05.2020 №1831, Заповідник є об`єктом державної власності, який передано до сфери управління Міністерства культури та інформаційної політики України (орган управління майном) на підставі розпорядження КМУ від 27.12.2019 № 1419-р (із змінами ) (п.1.4 ст.1) (а.с. 119-128 том VII).

У п. 6.2 ст.6 Статуту Національного заповідника "Замки Тернопілля" затвердженого 08.05.2012 вказано, що Заповідник віднесено до сфери управління Міністерства культури України, майно є державною власністю і закріплене за ним на праві оперативного. Майно, закріплене за Заповідником, не підлягає роздержавленню та приватизації (п.6.7 ст.6 Статуту); відчуження майна,закріпленого за Заповідником, здійснюється за погодженням з органом управління майном відповідно до законодавства (п.6.8 ст.6 Статуту) (а.с. 134-142 том VII).

Відповідно до Статуту Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея, дата реєстрації 20.07.1994, підприємство засноване на державній власності і підпорядковане Державному комітету України з легкої і текстильної промисловості (орган управління майном), майно є державною власністю і закріплене за підприємством на праві повного господарського відання (п.4.2 ст.4 Статуту); відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплені за Підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном відповідно до законодавства (п.4.4 ст.4 Статуту) (а.с. 195-204 том ІІ).

Згідно зі ст.145, ст.146 ГК України правовий режим майна суб`єкта господарювання, заснованого на державній власності, може бути змінено тільки шляхом приватизації майна державного підприємства: купівлі-продажу майна державного підприємства на аукціоні або викупу об`єктів приватизації. Зміна правового режиму майна суб`єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

Як зазначалося вище, 05.07.2021 здійснено державну реєстрації права власності за Вишнівецьким ДВТП "Шкіргалантерея", форма власності державна, на об`єкти нерухомого майна за адресою: вул. Вишнівецького Д, 3, смт. Вишнівець, Кременецький район, Тернопільська область, 47313, а саме: основна будівля А загальна площа 258,9 кв. м; склад Б загальна площа 333,2 кв. м; будівля цех Г, Д загальна площа 711, 3 кв. м; будівля цех Е, Ж загальна площа 888 кв. м; будівля їдальня З загальна площа 312,8 кв. м; будівля склад К, будівля водокачка Л, будівля вбиральня М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що спір виник щодо права власності та належності спірних приміщень до об`єкта культурної спадщини, перебування такого в оперативному управлінні та правомірності державної реєстрації права державної власності за відповідачем.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони об`єктів культурної спадщини, які знаходяться на території України та охороняються державою, з метою їх збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, регулюються Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000, а до прийняття даного закону Законом України "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" від 13.07.1978.

Згідно зазначених законів, в період їх дії, державне управління в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури покладено на Кабінет Міністрів України, виконавчі комітети відповідних рад, державні адміністрації (згідно Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999) та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст.13, 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини; місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини.

Ансамблі і комплекси пам`яток історії та культури, які становлять особливу історичну цінність, відповідно до ст. 4, ст.33 Закону про охорону спадщини, можуть бути оголошені рішенням Кабінету Міністрів України історико-культурним заповідником державного значення, охорона яких здійснюється на підставі положення про нього, який затверджується в порядку визначеному КМ України, а рішення про оголошення комплексу (ансамблю) пам`яток історико-культурним заповідником місцевого значення приймає відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласна, Київська і Севастопольська міські ради.

З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць, в яких знаходяться окремі пам`ятки, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, вони заносяться до Списку історичних населених місць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 32 Закону про охорону культурної спадщини).

Відповідно до ч.3 розділу X "Перехідні положення" Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Згідно з п.1,2,3,5 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1760 (далі Порядок, постанова втратила чинність на підставі постанови КМ України №452 від 22.05.2019) об`єкти культурної спадщини заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за рішенням Кабінету Міністрів України (щодо об`єктів національного значення) та Мінкультури (щодо об`єктів місцевого значення) (п.1 Порядку).

На кожний об`єкт культурної спадщини, що пропонується відповідним органом охорони культурної спадщини для занесення до Реєстру, складається облікова документація, яка підлягає постійному зберіганню в такому органі. Занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру без облікової документації не допускається п.2 Порядку).

Облікова документація на об`єкти культурної спадщини, які відповідно до пункту 3 розділу Х "Прикінцеві положення" Закону України "Про охорону культурної спадщини" визнаються пам`ятками, включає облікову картку або паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану (п.3 Порядку).

Якщо об`єкт культурної спадщини є комплексом (ансамблем) або визначним місцем, облікова документація на такий об`єкт включає паспорт на комплекс (ансамбль) або визначне місце в цілому, облікову картку на кожний окремий об`єкт культурної спадщини, що входить до складу комплексу (ансамблю) або визначного місця, генеральний план з позначенням меж території комплексу (ансамблю) або визначного місця і кожного окремого об`єкта культурної спадщини, матеріали фотофіксації як окремих об`єктів культурної спадщини, так і загального вигляду всього комплексу (ансамблю) або визначного місця (п.5 Порядку).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалам справи, що Палац, парк, господарські об`єкти смт. Вишнівець є пам`яткою архітектури державного значення, яка передана із сфери управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до сфери управління Міністерства культури України, яке в свою чергу закріпило його на правах оперативного управління за Національним заповідником "Замки Тернопілля".

Даний факт не заперечується і учасниками даної справи.

Досліджуючи усі складові палацового комплексу, судом встановлено, що до переліку об`єктів палацового комплексу входять, зокрема: парк, ХVII ст. №663/1 (р.з.); палац 1720 №663/2(р.з.); господарські приміщення №663/3; згідно даних експлікації (розділ I) під номером 2/- північно- західний флігель курдонеру, II пол. XVIII ст., номер 3/ -північно-східний флігель курдонеру, II пол. XVIII ст. та номером 5/- північно-західний флігель авантуру, кін. XVIII поч. XIX ст.

31.10.2007 оформлено права власності на вказаний цілісний майновий комплекс за Національним заповідником "Замки Тернопілля", а саме: Літера А палац; літери Б,В,Г,Ж,З,Л,П господарські будівлі і споруди; 1,2,3,4 та 5.1- замощення, парк.

Наказом Міністерства культури України № 1241/0/16-11 від 26.12.2011, зокрема було зобов`язано Заповідник забезпечити оформлення права постійного користування земельною ділянкою в межах території Заповідника; забезпечити виготовлення технічних паспортів на об`єкти нерухомого майна, закріплені за Заповідником; здійснити оформлення та державну реєстрацію речових прав щодо об`єктів передачі, права яких підлягають такій реєстрації.

На виконання вказаного наказу Міністерства культури України № 1241/0/16-11 від 26.12.2011 Заповідником (балансоутримувач майна) здійснено:

1) укладено з Департаментом культури, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини Палацово-паркового комплексу ХVII ХVIII ст. охорон.№663 від 03.01.2014, строк дії до 03.03.2019, додатками до Договору є Акти технічного стану від 28.02.2014, зокрема, і щодо господарських будівель; укладено з Міністерством культури України Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини №1 Палацово-паркового комплексу ХVII ХVIII ст. охорон.№663 від 22.08.2018, строк дії - на період перебування пам`ятки на балансі, додатками до Договору є Акти технічного стану від 15.01.2018, зокрема, і щодо господарських будівель №10/1 з долученням фотознімків;

2) щодо земельної ділянки: оформлено земельну ділянку історико-культурного призначення для забезпечення охорони об`єктів культурної спадщини, площею 2,9022га, кадастровий номер::02:001:0198 за адресою Тернопільська обл., Збаразький р-н, смт. Вишнівець, вул.Замкова, 5, про що свідчать дані Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Кадастровий план земельної ділянки (дата реєстрації 01.07.2014 Відділом Держземагенства у Збаразькому районі) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (дата реєстрації земельної ділянки 28.08.2014 державним реєстратором Найко В.О.); відповідно до Кадастрового плану земельної ділянки, спірні господарські приміщення знаходяться у межах земельної ділянки закріпленої на праві постійного користування за Заповідником;

3) щодо облікової документації:- розроблено у травні 2018 Паспорт об`єкта культурної спадщини: Палацово-парковий комплекс (архітектурно-ландшафтний комплекс, Вишнівецький палац, Палац та парк) національного значення, місцезнаходження: селище Вишнівець, вул.Замкова,5 Кременецького району (Збаразький), Тернопільської області, охоронний номер № 663-Н/1-5, балансова вартість станом на 01.01.2018 складає - 9 901 014,39грн, в перелік складових якого входять: Палац, Брами, Парк, Флігелі (споруди) господарські, Комплекс монастиря босих кармелітів (розділ 12 Паспорта) та до якого додаються: історична довідка, генеральний план з позначеннями зон охорони, кадастровий план, фотофіксації, а також Облікові картки на кожен охоронний номер пам`ятки, зокрема, пам`ятки за №663-Н/4 Флігелі (споруди) господарські, Акт технічного стану об`єкта (пам`ятки ) культурної спадщини №10/4 від 15.01.2018 та історична довідка Господарські будівлі палацово-паркового комплексу. Відповідно до вищезазначених облікових документів, під час II Світової війни господарські будівлі зазнали значних руйнувань та в 60-х роках в приміщеннях розмістилася шкіргалантерейна фабрика, яка добудувала другий поверх та прохідні, що не відповідало історично складеному архітектурному стилю комплексу та внесло дисонанс в архітектурну цілісність пам`ятки;

4) щодо права власності: - проведено 23.08.2017 (з відкриттям розділу) реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Джулою О.М. відомості про реєстрацію права власності до 01.01.2013 проведеною Збаразьким РБТІ 16.11.2007 на об`єкт за реєстраційним номером 21023323 на підставі свідоцтва про право власності серія САВ №295947 від 16.11.2007 виданого Вишнівецькою селищною радою: зареєстровано за Національним Заповідником "Замки Тернопілля" право власності, форма власності державна на об`єкти нерухомого майна та його складові частини за адресою Тернопільська обл., Збаразький р-н, смт. Вишнівець, вул. Замкова, буд. 5, а саме: палац, А загальна площа 3022,4 кв.м; - господарська будівля Б, загальна площа 333,2 кв.м; - господарська будівля В, загальна площа 227,3 кв.м; - господарська будівля Г, загальна площа 682,1 кв.м; - господарська будівля Ж, загальна площа 853,6 кв.м; - господарська будівля З, загальна площа 313,5 кв.м; - господарська будівля Л, загальна площа 258,9 кв.м; - господарська будівля П; споруди, замощення, парк, 1, 2, 3, 4, 5. 1 (дані Витягу).

Колегія суддів звертає увагу на те, що спірним у даному спорі є саме об`єкт господарської будівлі.

Позивач стверджує, що спірний об`єкт входить до складу пам`ятки культури національного значення Вишнівецького палацо-паркового комплексу та зареєстрований за ним як цілісний майновий комплекс.

Водночас відповідач - 1 та третя особа стверджують, що об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000 є будівлею шкіргалантерейної фабрики за адресою Тернопільська область, Збаразький район, смт Вишнівець вул. Вишнівецького Д, будинок 3, право власності на який зареєстровано 30.06.2021 правомірно, оскільки майно позивача та майно відповідача не є тотожним, розмішено за іншою адресою, а назви та площі об`єктів, не співпадають.

Відповідно до п.10 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць (затв. постановою КМ України від 13.03.2002 №318) історичний ареал є спеціально виділеною у населеному місці територією історико-культурного значення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися в усіх землевпорядних і містобудівних документах та розглядатися як специфічний об`єкт містобудівного проектування.

Відповідно до наданих позивачем даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень: земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0198, дата реєстрації - 01.07.2014, площа - 2,9022 га, за адресою - Тернопільська область, Збаразький район, смт. Вишнівець, вул. Замкова, будинок 3, цільове призначення для забезпечення охорони об`єктів культурної спадщини, користувач Національний заповідник «Замки Тернопілля» (а.с. 78-88 том І).

Відповідач доказів оформлення права користування земельною ділянкою для обслуговування об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000, розташованого за адресою Тернопільська обл., Збаразький р-н, смт. Вишнівець, вул. Вишнівецького, 3Д, не надав.

З метою встановлення чи є одним і тим самим об`єктом нерухоме майно за реєстраційним номером 000 та за реєстраційним номером 224, чи являється таке складовою пам`ятки культури національного значення за адресою Тернопільська область, Збаразький район, смт. Вишнівець, вул. Замкова, будинок 3, та чи знаходиться такий об`єкт в затверджених межах території історико-культурного значення, місцевий господарський суд задоволив клопотання позивача та ухвалою від 02.05.2023 призначив у справі судову експертизу (а.с. 187-188 том IV, а.с. 208-212 том V).

Однак, за наслідками розгляду апеляційної скарги ФДМ України, Західний апеляційний господарський суд постановою від 05.09.2023 скасував ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2023 та відмовив у задоволені клопотання про проведення комплексної судової земельної та будівельно-технічної експертизи (а.с.299-307 том V).

З метою встановлення дійсних обставин у справі, господарський суд першої інстанції ухвалою від 19.01.2024 витребував у Збаразького районного комунального бюро технічної інвентаризації оригінали інвентарних справ по об`єктах нерухомого майна розміщених за адресами: смт Вишнівець, вул. Замкова №5 (матеріали первинної та об`єднаної інвентарної справи) та смт. Вишнівець, вул. Замкова №8 (вул. Вишнівецького,3) (а.с. 75-77 том ХІІІ).

Відповідно до матеріалів інвентарної справи №1076 (Т.С.13) смт.Вишнівець, вул. Замкова, 5 власник Національний заповідник "Замки Тернопілля", в експлікації від 31.10.2006 в межах комплексу значаться: під літерами: А- палацовий комплекс (Замкова,5); З, Ж,Е,Д,Г,В,Б та Л - нежитлові будівлі (господарські будівлі); К-водокачка; М- убиральня, огорожа 1-5-8, замощення І, димова труба ІІ (Вишнівецького ,3) (а.с. 171-276 том ХІІІ).

Інвентарна справа об`єднує інформацію щодо даних станом на 1995 рік (замовник шкіргалантерейна фабрика), 2006 (замовник Заповідник) та внесення змін в 2008 (щодо площ господарських приміщень в результаті реконструкції приміщень, зміни літер та зміни адреси господарських будівель з Замкова,8 та Вишнівецького,3 на Замкова,5) та в 2012 році (щодо зміни площ реконструйованих приміщень) та містяться докази щодо належності приміщень власникам.

Так, за інформацією 1995 року (копії експлікацій внутрішніх площ до плану будівель, відповідає даним Дєло №22, виготовлена на замовлення шкіргалантерейної фабрики, з метою оформлення права власності (Т.С. 2)) будівлі під літерами А,Б,З,В,Г,Д,Ж,Е,К,М, замощення, димова труба, ворота, огорожа знаходяться за адресою вул. Замкова, 8 смт.Вишнівець .

Рішенням виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради №143 від 25.03.1999 "Про оформлення права власності на будинковолодіння №8 Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" в смт. Вишнівець, вул. Замкова оформлено право власності на будинковолодіння № 8 в смт. Вишнівець, вул. Замкова за Вишнівецьким ДВТП "Шкіргалантерея", при цьому не зазначено підстав для оформлення такого права та не зазначено переліку будівель (якими літерами позначені).

Вишнівецькою селищною радою, на підставі рішення виконавчого комітету №143 від 25.03.1999, видано 15.04.1999 підприємству "Шкіргалантерея" свідоцтво на право державної власності на будівлі шкіргалантерейної фабрики по вул. Замкова, 8 у смт. Вишнівець, яке "в цілому складається з будівлі фабрики з надвірними будівлями".

Збаразьким районним БТІ вчинено реєстраційний напис 16.04.1999 на Свідоцтві на право власності на будівлі шкіргалантерейної фабрики за реєстровим №22.

Рішенням виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради №156 від 11.05.1999 "Про протест прокурора Збаразького району на рішення виконавчого комітету №143 від 25.03.1999" визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради №143 від 25.03.1999, а також свідоцтво на право власності від 16.04.1999 №22.

ВК Вишнівецької селищної ради повторно прийнято аналогічного змісту рішення № 133 від 31.08.2001 "Про оформлення права власності на будинковолодіння №8 Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" в смт. Вишнівець, вул. Замкова про оформлення права власності на будинковолодіння № 8 в смт. Вишнівець, вул. Замкова за Вишнівецьким ДВТП "Шкіргалантерея", без зазначення підстав для оформлення такого права та переліку будівель.

Рішенням виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради №255 від 12.12.2005 "Про протест прокурора Збаразького району на рішення виконавчого комітету селищної ради від 31.08.2001 №133" скасовано рішення виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради №133 від 2001 "Про оформлення права власності на будинковолодіння №8 Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея" в смт. Вишнівець, вул. Замкова.

Рішення ради №156 від 11.05.1999 та №255 від 12.12.2005 є чинним, доказів протилежного суду не надано.

Приписами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Водночас, з наведеного вбачається, що станом на 12.12.2005 у Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея" відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння №8 вул. Замкова, смт. Вишнівець.

За інформацією інвентарної справи 2006 року будівлі палацового комплексу під літерами А палац; літери Б,В,Г,Ж,З,Л,П господарські будівлі і споруди; 1,2,3,4 та 5.1- замощення, парк знаходяться за адресою вул. Замкова, 5 смт.Вишнівець, в матеріалах справи наявні свідоцтво про право власності, акт приймання - передачі комплексу та накладна на передачу палацового комплексу Заповіднику; а за адресою Замкова, 8 смт.Вишнівець будівлі А, Б , Г, Д , Е, Ж , З , Л, К, М, огорожа 1-5, замощення І, димова труба ІІ.

У дані інвентарної справи внесені зміни 08.08.2008 щодо площі приміщень та адреси комплексу, визначено єдину адресу пам`ятки архітектури - вул. Замкова, 5 (адреси Замкова,8 та Вишневецького,3 закреслені).

В матеріалах інвентарної справи також знаходяться :

- наказ Міністерства промислової політики України від 14.02.2008 №97 "Про ліквідацію державного виробничо-торговельного підприємства "Шкіргалантерея", відповідно до якого вирішено: - припинити юридичну особу Вишнівецьке ДВТП "Шкіргалантерея" () шляхом ліквідації, розташоване за адресою: Тернопільська область, Збаразький район, смт.Вишнівець, вул.Замкова,8; - створено ліквідаційну комісію, яку зобов`язано звільнити працівників, провести інвентаризацію, оцінити майно, скласти ліквідаційний баланс, здійснити інші процедури пов`язані з ліквідацією підприємства в порядку передбаченому законодавством; - у разі якщо вартості майна недостатньо для задоволення вимог кредиторів, звернутися з заявою до господарського суду про порушення справи про банкрутство підприємства; - повідомити реєстратора про прийняте рішення про ліквідацію; - відповідно до Витягу з ЄДР засновником підприємства є Міністерство промислової політики України, дані до реєстру про дату прийняття рішення про припинення підприємства внесено 07.05.2008;

- звернення голови ліквідаційної комісії підприємства Титаренко М.О. до БТІ (07.06.2012 №132/5) щодо повідомлення інформації про причини об`єднання інвентарної справи №1065 (доказів про існування такої суду не надано ні БТІ, ні відповідачем) із інвентарною справою Заповідника, та прохання роз`єднати таку з присвоєнням інвентарного номера нерухомому майну підприємства за адресою Вишнівецька, 3, на яке отримав відповідь (29.10.2012 №883) щодо неможливості вчинення таких дій, враховуючи відсутність інформації щодо переліку будівель, що залишилися за підприємством.

Також рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 у справі №2-а/1970/3837/12 відмовлено в позові Вишнівецькому ДВТП "Шкіргалантерея" про зобов`язання Збаразьке районне БТІ вчинити дії, а саме видати Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно підприємства (рішення набрало законної сили).

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На заяву представника ОСОБА_1 та голови ліквідаційної комісії Титаренко М.О. до БТІ (20.11.2012 вх.№612), поданої в порядку п.7.1.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, про надання витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно згідно виданого 25.05.1995 Зведеного оціночного акту на будинковолодіння по вул. Вишнівецького,3 (колишня Замкова,8): А основна будівля; Б склад; В цех: Г, Д цех; Е, Ж цех; З їдальня; К склад, Л водонасосна; М вбиральня, 1-5 огорожа, І замощення, димова труба ІІ з надвірними будівлями, для відчуження, рішенням БТІ від 03.12.2012 зупинено розгляд заяви про надання витягу з Реєстру в порядку п.3.2 Тимчасового положення, у зв`язку з відсутністю інвентарної справи та заявлене право власності вже зареєстровано. Доказів поновлення провадження по даному питанню та результати його розгляду, матеріали справи РБТІ не містять.

Суд звертає увагу, що право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, згідно п.п.1.3,1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (затверджене Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 № 7/5 (Наказ втратив чинність 01.01.2013 на підставі Наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012), підлягають обов`язковій державній реєстрації, яке здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (БТІ) за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць на підставі правовстановлювальних документів зазначених в Додатку №2 до Тимчасового положення, до яких згідно п.6,10,12 Додатку відносяться, зокрема: - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування; - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна; - рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації.

Згідно з ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 (в редакції станом на 01.01.2013), визначено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, одними із таких документів є свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою (пп.2,5,6 ч.1 ст.19 Закону).

Згідно з пп.7.1.1 п.7.1 Типового положення право на отримання витягу з Реєстру прав мають: власник (власники) об`єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або уповноважена ним (ними) особа.

Отже, з налізу наведеного вбачається, що станом на 03.12.2012 у підприємства "Шкіргалантерея" були відсутні правовстановлювальні документи визначені вищезазначеними нормами Типового положення та Закону.

Слід зазначити, що відповідно до пп.7,10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженої постановою КМ України від 22.06.2011 (втратила чинність на підставі постанови КМ №868 від 17.10.2013), пп.7.10 п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджена постановою КМ України від 17.10.2013 № 868 (постанова втратила чинність на підставі постанови КМУ №1127 від 25.12.2015), п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою КМ України від 25.12.2015 № 1127, п.6,7,9 ч.1 ст.27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: - свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката (п. 6 ч.1ст. 27 в редакції Закону від 06.10.2016); - рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном (п.7); - судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч.1ст.27 в редакції Закону від 05.12.2019).

Як зазначалося вище, державним реєстратором Вишнівецької селищної ради Тернопільської області Найко В.О. прийнято 05.07.2021 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №59099226 за Вишнівецьким ДВТП "Шкіргалантерея" права власності на спірні об`єкти нерухомого майна за адресою вул. Вишнівецького Д, 3, смт. Вишнівець, на підставі: - технічної документації, видана 26.05.1995, видавник :Збаразьке районне БТІ; - свідоцтва на право власності, видане 15.04.1999, видавник: Вишнівецька селищна рада; - довідка №631 від 12.07.2012, видавник: Збаразьке районне БТІ; - рішення органу місцевого самоврядування: №196 від 27.12.2001, видавник: Вишнівецька селищна рада; - витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна № 10-15-13223, виданий 11.06.2021, видавник: ФДМ України; - довідка №574 від 12.04.2013, видавник: Вишнівецька селищна рада; - довідка №365 від 05.07.2021, видавник: Збаразьке районне БТІ.

Проаналізувавши наведені документи (копії надані державним реєстратором (т.с.3), які стали підставою для внесення запису про державну реєстрацію, колегія суддів зазначає таке:

- Свідоцтво на право власності видане 15.04.1999, на підставі рішення виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради від 25.03.1999 №143, чинність якого підтвердив довідкою №365 від 05.07.2021 керівник Збаразької РБТІ адресована на запит державного реєстратора (від 02.07.2021 №706/1-1-12), та Довідкою №631 від 12.07.2012 РБТІ, адресована голові ліквідаційної комісії (така відсутня в матеріалах справи РБТІ), яке є єдиним право установлюваним документом серед поданих, та згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є підставою для внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 216, 224 том ХІІІ).

Однак, як встановлено судом вище, свідоцтво на право власності від 15.04.1999 і рішення виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради від 25.03.1999 №143, на підставі якого його видали, втратило чинність на підставі рішення виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради від 11.05.1999 №156, яке є чинне (а.с. 219 том ХІІІ).

Метою надання підприємством Шкіргалантерея реєстратору свідоцтва на право власності, яке втратило чинність, довідок Збаразьким РБТІ (про реєстрацію за підприємством станом нерухомого майна за адресою смт.Вишнівець, вул. Байди Вишневецького,3 (колишня Замкова,5) на підставі свідоцтва про власність на будівлі шкіргалантерейної фабрики, виданого 15.04.1999 на підставі рішення селищної ради від 25.03.1999 №143), було оформити у не встановлений чинним законодавством України спосіб за підприємством права повного господарського відання (оперативного управління) державним майном, яке вже знаходилося в управлінні Заповідника та здійснити його відчуження.

Підтвердженням намірів щодо відчуження є: звернення голови ліквідаційної комісії до Збаразького РБТІ від 20.11.2012 вх.№612 щодо надання витягу з реєстру з метою відчуження переліченого у зверненні майна (спірне майно); - дані Рецензії на Звіт про оцінку майна, а саме будівлі шкіргалантерейної фабрики загальною площею 2731,50 кв.м, розташовані за адресою вул.Д.Вишнівецького,3 (колишня Замкова,8) від 31.03.2021, рецензент Леонтьєва А.О., працює в ЦА ФДМУ. Відповідно до Рецензії будівлі побудовані в 60-ті роки, нині не функціонують, потребують капітального ремонту (п.3), дата оцінки-30.09.2020 (п.4), мета оцінки визначення вартості для укладення договору купівлі-продажу (п.5), ринкова вартість 1 545 103 грн(п.9), серед вихідних даних до звіту про оцінку (п.10) не значиться рішення про скасування свідоцтва на право власності, а тільки рішення про його оформлення - №143 від 25.03.1999(том 2), тобто Звіт про оцінку та Рецензія щодо такого, здійснені на доказах, які втратили чинність.

Щодо доводів відповідача, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2013 у справі №4/83/5022-1091/2012, залишено в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2013, позивачу відмовлено в позові про визнання Свідоцтва на право власності видане 15.04.1999 підприємству "Шкіргалантерея" недійсним, то суд зазначає, що підставою відмови, згідно з висновком суду, є невірно обраний позивачем спосіб захисту, та таким суд не підтвердив чинність скасованого правовстановлюючого документа (а.с. 168-191 том ІІ). Технічна документація, видана 26.05.1995 Збаразьким РБТІ (надані відповідачем копії матеріалів «Дело 22» а.с. 8-69 том ХІІІ), то така виготовлялася підприємством з метою оформлення права власності за адресою Замкова,8, та станом на 2008 рік така справа відсутня, так як об`єднана із інвентарною справою Заповідника за адресою Замкова,5, про що свідчить як переписка між відповідачем та РБТІ (від 29.10.2012 №883,від 12.04.2013 №95), так і оригінали матеріалів інвентарної справи надані на вимогу суду РБТІ та оглянуті судом першої інстанції (а.с. 221-223, 226, 231 том ХІІІ).

Відповідно до п.6.4,6.6 Типового положення розділ Реєстру прав та реєстраційна справа закриваються реєстратором БТІ у разі, зокрема, поділу або об`єднання нерухомого майна одночасно з проведенням державної реєстрації прав на новостворений(і) об`єкт (об`єкти) нерухомого майна.

Аналізуючи наведені справи, апеляційна інстанція доходить висновку, що підставою для здійснення РБТІ об`єднання нерухомого майна зареєстрованого за підприємством (свідоцтво від 15.04.1999 - скасовано 1999) та Заповідником (свідоцтво від 16.11.2007 чинне) шляхом об`єднання інвентарних справ (28.08.2008), стало встановлення, що спірні приміщення входять до складу одного об`єкта - пам`ятки архітектури по вул.Замкова,5, яке вже було зареєстровано на дату об`єднання за Заповідником та перебуває в його оперативному управлінні з 01.02.1999 (наказ Держкомбуду від 27.01.1999), з 26.12.2011 на таких самих правах (наказ Мінкультури від 26.12.2011 №1241/о/16-11), а матеріали інвентарної справи №1076 підтверджують перебування спірних будівель у складі майна пам`ятки культури, площа яких змінена в процесі реставрації та реконструкції.

- Витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна № 10-15-13223, виданий ФДМУ від 11.06.2021 (наданий відповідачу, як додаток до листа від 11.06.2021 №10-15-13233), то слід зазначити, що ніхто із учасників справи не заперечує факту належності спірного майна до державної форми власності, оскільки спір виник щодо перебування такого в оперативному управлінні відповідача та правомірності державної реєстрації такого за останнім.

Щодо даного витягу, то такий не містить дати його формування, але матеріали справи надають можливість встановити, що такий сформована після дати передачі майна цілісного майнового комплексу Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея"- 20.12.2019 та проведення його оцінки - 30.09.2020. Так, відповідно до розпорядження КМ України від 20.11.2019 №1101-р "Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій до сфери управління Фонду державного майна" до сфери управління ФДМУ, згідно Переліку (додаток до розпорядження), зокрема, передано Вишнівецький ДВТП "Шкіргалантерея" (код 00308488); - на вимогу суду ФДМУ надав: - Акт приймання передачі цілісного майнового комплексу Вишневецького ДВТП "Шкіргалантерея" із сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до сфери управління ФДМ України від 20.12.2019, згідно якого комісія по передачі утворена відповідно до наказу ФДМУ від 25.11.2019 №1146 прийняла об`єкт, що знаходиться за адресою вул.Замкова,8, та до такого не додані відомості за їх відсутності щодо переліку складу будівель (перелік облікових одиниць, їх вартість, відомості про земельну ділянку, відомості про технічну документацію), без виїзду на підприємство (п.1- 4 Акту); - до Акту додається акт приймання передачі Вишневецького ДВТП "Шкіргалантерея" із сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до сфери управління ФДМ України від 30.09.2014 на 4-х арк. та відомості про нерухоме державне майно станом на 01.10.2019 (форма 2б (д) на 2-арк. (такий не додано), а також накази про внесення змін до наказу Мінпромполітики від 14.02.2008 №97 про ліквідацію Вишневецького ДВТП "Шкіргалантерея" (п.5 Акту).

Слід зазначити, що відповідно до наданого відповідачем Акту приймання передачі Вишнівецького ДАТП "Шкіргалантерея" зі сфери правління Міністерства промислової політики України до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 30.09.2014, у такому значиться про: розташування об`єкта за адресою вул. Замкова, 8; до складу передачі об`єктів входять перелік відсутній; загальні відомості відсутні; огляд не проводився; разом з об`єктом передається технічна документація відсутня; додатком до Акту є тільки накази про ліквідацію підприємства, та внесення змін до нього.

Разом з тим, суд надає оцінку інформації зазначеної у Витягу, з врахуванням норм Положення про Єдиний реєстр об`єктів державної власності, затверджений постановою КМ України від 14.04.2004 №467, Методики проведення інвентаризації об`єктів державної власності, затвердженої постановою КМ України від 30.11.2005 №1121, відповідно до яких відомості до Єдиного реєстру об`єктів державної власності вносяться ФДМУ на підставі отриманої від підприємств, установ та організацій інформації (звіт 2б (д) Відомості про нерухоме державне майно), відповідно до яких розпорядником Реєстру є ФДМ України, який надає інформаційно-довідкові послуги та здійснює контроль за повнотою даних, що вносяться до Реєстру.

Згідно з п. 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затверджений постановою КМУ від 06.06.2007 №803, відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу (далі - згода) відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законами .

Відповідно до п.7 Порядку, для отримання згоди на відчуження майна суб`єкт господарювання подає разом із зверненням стосовно відчуження майна: відомості про об`єкти основних фондів (засобів), які пропонуються до відчуження, за даними бухгалтерського обліку на останню звітну дату, що передувала поданню такого звернення стосовно відчуження майна, або на дату оцінки (у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 10 цього Порядку) згідно з додатком 1; акт інвентаризації основних фондів (засобів), які пропонуються до відчуження, згідно з додатком 2; акт технічного стану майна, складений на останню звітну дату, що передувала поданню такого звернення стосовно відчуження майна, або на дату оцінки та затверджений керівником суб`єкта господарювання.

Як вбачається із Витягу, до переліку майна ЦМК ДВТП "Шкіргалантерея" входить майно: - житловий фонд (смт.Вишнівець, вул. Богуна,57); - громадське харчування (літера З, вул. Д.Байди Вишнівецького,3);- промислове виробництво: основна будівля (літера А), цех №1 (літера В), цех №2 (Г,Д),цех№3 (Е,Ж) по вул.Д.Байди Вишнівецького,3; - об`єкти невиробничого призначення: склад (Б), димова труба/котельня (II), туалет (М), склад (К), водокачка (Л), огорожа (1-5),замощення (I) по вул. Д.Байди Вишнівецького,3; залишкова вартість майна складає - 1 595 300 грн (ринкова вартість майна відповідно до Рецензії від 31.03.2021 1 545 103грн), які не відповідають фактичним площам спірних приміщень, що наявні в матеріалах інвентарної справи.

Отже, дані до Реєстру внесені на підставі відомостей про об`єкти основних фондів за даними бухгалтерського обліку ДВТП "Шкіргалантерея" станом на 1995 рік, без складання акту інвентаризації, та акту технічного стану майна, оскільки у підприємства та ФДМУ відсутня технічна документація на нерухоме майно станом на дату його оцінки (2020), з відомостями щодо реальних площ будівель, їх стану, так як приміщення знаходяться в користуванні Заповідника.

Також, ні ФДМ України, ні відповідач не надали суду доказів закріплення станом на дату прийняття рішення спірного майна культурної спадщини за підприємством "Шкіргалантерея", доказів передачі йому спірного майна в управління чи на інших правах (перебування на балансі), а саме з 27.01.1999 - дати передачі пам`ятка архітектури (наказ Держкомбуду від 27.01.1999 №16 ) на баланс Заповідника.

Листом від 24.05.2006 №15/2-2-219 "Щодо Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея" Міністерство промислової політики інформує Тернопільську ОДА, що після прийняття постанови РМ УРСР у 1956 році комплекс Палацу з його господарськими будівлями, де вже функціонувала фабрика, та парком були передані до списку пам`яток архітектури, що перебувають під державним захистом; підприємство з 2000 року не здійснює діяльності; згідно листа ФДМУ від 11.12.2003 №02-6/3244 процес приватизації підприємства припинено в зв`язку з тим, що Тернопільська ОДА внесла приміщення фабрики до переліку об`єктів Пам`яток Палацового комплексу. Пропонувалося передати підприємство із сфери управління Промполітики, до сфери управління Тернопільської ОДА.

Тобто, ФДМ України був обізнаний щодо перебування нерухомого майна у складі пам`ятки архітектури, але допустив внесення до відомостей Реєстру неправдивої інформації про належність такого до ЦМК ДВТП "Шкіргалантерея" на праві господарського відання, тоді як було очевидним, що відсутні правовстановлювальні документи на спірне майно.

При цьому колегія суддів завертає увагу на те, що перебування майна на балансі підприємства (організації) не є безспірною ознакою його права власності. А щодо права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого державного підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статусу державної власності, і спір, як правило виникає не про визнання права власності, а про те, яке підприємство (організація) має право повного господарського відання (оперативного управління) державним майном. На час дії правового режиму повного господарського відання майно перебуває у власності держави і може бути передано у власність інших осіб шляхом процедури приватизації на підставі розпорядчих актів державних органів у спосіб, який відповідав діючому законодавству (правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №924/1103/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №917/1212/21).

Відповідно до Закону України "Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації" від 23.09.2008 затверджено Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, до якого внесено Комплекс палацо-парковий 1720 рік смт.Вишнівець, охоронний номер 663.

Посилання підприємства на джерела фінансування, в даному випадку не коректні, оскільки власником нерухомого майна позивача і відповідача є держава в особі органів управління.

- Рішення Вишнівецької селищної ради №196 від 27.12.2001, яким присвоєно будівлям підприємства "Шкіргалантерея", які знаходилися на вул. Замкова,8, адресу: вул. Д.Вишнівецького,3 та довідка Вишнівецької селищної ради №574 від 12.04.2013 (відсутня в матеріалах РБТІ) про таке присвоєння будівлям нового номера, то суд зазначає, що рішення про зміну адреси місцезнаходження підприємства не є доказом належності йому на праві оперативного управління такого державного майна, крім того, станом на дату прийняття рішення майно не знаходиться за зазначеною адресою, враховуючи технічну документацію РБТІ.

Суд звертає увагу, що зміна адреси відбулася коли ВК Вишневецької селищної ради повторно прийняв рішення від 31.08.2001 № 133 про оформлення права власності на спірні приміщення за підприємством (скасоване виконавчим комітетом рішенням від 12.12.2005), при цьому свідоцтво не видавалося, перелік будівель які знаходяться за такою адресою рішення не містило.

Також, відповідно до витягу з ЄДР за адресою смт. Вишнівець, вул. Байди Вишнівецького,3 зареєстрована юридична особа - ТОВ "Вишнівецька агропромислова компанія", ідентифікаційний код -38142892, дата запису про реєстрацію - 07.08.2012, серед видів економічної діяльності (основний) 15.12: виробництво дорожніх виробів, сумок, лимарно-сідельних виробів зі шкіри та інших матеріалів, що відповідає основному виду діяльності підприємства "Шкіргалантерея": виробництво галантерейних та дорожніх виробів зі шкіри та інших матеріалів (дані ЄДР). Даної обставини, як за однією юридичною адресою зареєстровано дві юридичні особи, з однаковим основним видом економічної діяльності, ні ФДМУ, ні відповідач пояснень суду не надали.

Аналіз наведених вище норм права та доказів на підтвердження обставин, які мають значення для даної справи, дають можливість суду дійти висновку, що державна реєстрація за відповідачем проведена на підставі документів, які не є правовстановлювальними, що суперечить ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень".

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що за матеріалами справи встановлено, що спірне нерухоме майно є частиною майнового комплексу пам`ятки культурної спадщини Палацово-парковий комплекс ХVII ХVIII ст. охорон. №663 в смт. Вишнівець, вул. Замкова,5, є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні Національного заповідника "Замки Тернопілля".

Відповідно доводи скаржника, що спірне нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем, і майно, яке перебуває в оперативному управлінні Національного заповідника "Замки Тернопілля" є різними об`єктами нерухомого майна, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Оскільки таке майно є державною власністю, то набуття права власності на майно, що є державним, здійснюється у процедурі приватизації на підставі розпорядчих актів державних органів у спосіб, який відповідав діючому законодавству. Проте, матеріали справи не містять доказів завершення процесу приватизації та передачі у власність відповідачу спірного майна. Навпаки, за матеріали справи судом встановлено, що реєстрація права власності за Вишнівецького ДВТП "Шкіргалантерея" відбулася всупереч законодавству, яке забороняло приватизацію пам`яток культурної спадщини, до Переліку якого внесено Комплекс палацо-парковий 1720 рік смт.Вишнівець, охоронний номер 663, в свою чергу до складу якого входить спірний нерухомий об`єкт.

У силу статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до усталеної позиції Великої Палати Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Таким чином, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (негаторний позов).

У пункті 72 постанови від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторним позовом є позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) з чужого незаконного володіння.

Метою позову про витребування майна є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном, означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, приводить до ефективного захисту прав власника саме цього майна. Таким чином, у разі державної реєстрації права власності за новим володільцем (відповідачем) власник, який вважає свої права порушеними, має право пред`явити позов про витребування відповідного майна (такий висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору.

У справі, яка розглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивача виник саме з набувачем спірного нерухомого майна з приводу порушення ним права власності держави на це майно внаслідок дій підприємства щодо реєстрації за ним такого права. Даний позов подано позивачем, який спрямований на відновлення власником володіння нерухомим майном. Тому, враховуючи вищенаведену сталу судову практику, колегія суддів вважає, що не є належними й ефективними способами захисту вимоги про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності, оскільки не можуть призвести до настання реальних наслідків поновлення порушених прав позивача.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Також слід відзначити, що у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.

Отже, зважаючи на викладене, виходячи з мети позову і його обґрунтування, вимога про витребування у відповідача на користь позивача нерухомого майна є обґрунтованою, належною та такою, що правомірно задоволена судом першої інстанції. В частині вимог про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності висновок суду першої інстанції про відмову у позові у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту є правильним.

Щодо доводів скаржника, що судом було порушено норми процесуального права, які виразилися у прийнятті клопотання з долученням до нього доказів від 26.03.2024 поза межами процесуальних строків, то апеляційна інстанція зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2024 судом відкрито розгляд справи по суті та оголошено перерву до 08.03.2024 для надання можливості відповідачу та третій особі-1 на стороні відповідача отримати та ознайомитись з матеріалами інвентарної справи (а.с. 4-9 том XIV). 08.03.2024 перерву було продовжено до 15.03.2024, а з 15.03.2024 до 12.04.2024 (а.с. 17-21, 30-35 том XIV).

26.03.2024 позивачем заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення таких до матеріалів справи, а саме: копії супровідного листа Тернопільського обласного центру охорони та наукових досліджень пам`яток культурної спадщини Тернопільської обласної ради №0809/01-5 від 13.03.2024; охоронно-арендного договору від 20.12.1989; листа Вишнівецької шкіргалантерейної фабрики №914 від 09.04.1990, з доказами надіслання таких іншим учасникам справи. На думку заявника, такі докази спростовують твердження відповідача про те, що спірне майно на момент передачі його Тернопільською ОДА на баланс позивача, перебувало у власності відповідача (а.с. 37-51 том XIV).

Приписами ч.1 ст. 119 ГПК України надано право суду за заявою учасника справи поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує з огляду на поважність причин пропуску процесуального строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку для подання доказів, позивач покликається на те, що не є стороною охоронно-арендних відносин щодо спірного нерухомого майна, і ці відносини мали місце до передачі об`єкта нерухомого майна на баланс позивача. Про існування таких доказів позивач дізнався лише 20.03.2024, що виключало можливість подання їх вчасно.

Зі змісту протокольної ухвали Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2024 вбачається, що суд, розглянувши клопотання позивача про поновлення строку на долучення доказів, задовольнив його (а.с. 89-94 том XIV).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не вбачає в цьому випадку порушення норм процесуального права, оскільки наведені заявником причини невчасного подання зазначених вище доказів є обґрунтованими.

Щодо доводів скаржника, що при розподілі судових витрат, суд залишив поза увагою, що позивачем, з урахування заяв про зміну предмета позову (04.08.2022 та від 09.01.2024), було заявлено три позовні вимоги: про витребування, скасування державної реєстрації та припинення права власності, однак, судовий збір сплачено лише за дві позовні вимоги, то перевіривши наведені доводи апеляційна інстанція зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду першої інстанції із позовом було заявлено дві немайнові вимоги: про визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора та про витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с. 3-17 том І), які позивачем були оплачені згідно платіжних доручень № 874 від 10.12.2021 на суму 2481,00 грн та № 934 від 24.12.2021 на суму 2481,00 грн (а.с. 13-14 том І).

04.08.2022 позивачем подано заяву про зміну предмета позову, згідно якої просить суд розглядати позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності та про припинення права власності (а.с. 89-88 том ІІІ). Оскільки кількість вимог немайнового характеру не змінилася, то відповідно позивачем судовий збір не доплачувався.

Водночас, 09.01.2024 позивачем подано заяву про зміну предмета позову, згідно якої просить суд розглядати позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності, про припинення права власності та про витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с. 26-29 том Х). З наведеного вбачається, що позивачем заявлено додаткову немайнову вимогу, проте доказів оплати судового збору за третю позовну вимогу матеріали справи не містять.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривня.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" до статті 4 Закону України "Про судовий збір" включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт "б" підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір".

Враховуючи, що позивачем заяву про зміну предмета позову подано в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", то відповідно розмір судового збору станом на момент подання такої заяви мав розраховуватися від суми 3028,00 грн із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, що становить 2422,40 грн.

Оскільки, з резолютивної частини рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2024 у справі № 921/21/22 вбачається, що суд першої інстанції стягнув з Національного заповідника "Замки Тернопілля" в дохід Державного бюджету України 2 481,00 грн судового збору, тобто за третю позовну вимогу, то відповідно відступні підстави стверджувати, що дані обставини залишилися поза увагою суду.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Колегія суддів з огляду на викладене зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).

Таким чином, суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Водночас, частини 1,3,4 ст. 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14, 76-79 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими, належними та допустимими доказами підтверджені, в свою чергу відповідачем не спростовані, а відтак судом першої інстанції правомірно задоволені з врахуванням правових висновків викладених у постановах Верховного Суду щодо способів захисту.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишається за скаржником згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2024 у справі № 921/21/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Зварич О.В.

Матущак О.І.