ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

м.Чернівці

24 червня 2025 року Справа № 926/1729/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М., за участю помічника судді Петровської В.С., яка за дорученням судді виконує повноваження секретаря судового засідання, розглянувши справу №926/1729/25

За позовом 3 Державного пожежно рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області (59000, м.Сторожинець, вул.Назарія Яремчука, 36)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Волинь НП (89421, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с.Сторожниця, вул.Молодіжна, 9)

Про стягнення заборгованості за недоотриманий товар в сумі 272806,60 грн

За участі представників:

Від позивача: Марусяк М.В. представник (дов.№693301-377/69-3303 від 23.05.2025р.)

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: 3 Державний пожежний рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Волинь НП про стягнення заборгованості за договором закупівлі №СК5/343 від 01.11.2024 року в розмірі 272806,60, з яких: основна заборгованість за недоотриманий товар в сумі 248662,50 грн та пеня в сумі 24144,10 грн.

В обгрунутвання позовних вимог, позивач посилається на те, що 01.11.2024 року між 3 Державним пожежнорятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області та товариством з обмеженою відповідальністю Волинь НП укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №СК5/343, за умовами яких постачальник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95 та дизельне паливо (код ДК 09130000-9), а замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Позивач умови договору виконав, товар оплатив на загальну суму 382000,00 грн, однак товар в повному обсязі не отримав, у зв`язку із чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 248662,50 грн, що призвело до нарахування пені в сумі 24144,10 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

26.05.2025 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№1729.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 року позовну заяву за вх.№1729 передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 27.05.2025 року позовну заяву залишено без руху.

30.05.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№1798).

Ухвалою суду від 02.06.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24.06.2025 року.

В судовому засіданні 23.06.2025 року представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак поштову кореспонденцію з ухвалою суду про відкриття провадження отримав.

Позивач в усній формі підтримав свої вимоги та послався на те, що з даним позовом звернувся до Господарського суду Чернівецької області з урахуванням місця виконання зобов`язань по договору, так як згідно видаткових накладних від 01.11.2024 року у реквізитах постачальника ТОВ "Волинь НП" зазначена адреса: 59029, м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 71.

Розглянувши матеріали справи в судовому засіданні, суд встановив, що за адресою: м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 7, яка зазначена у видаткових накладних, згідно витягу з ЄДР не значиться філій чи будь-яких представництв ТОВ "Волинь НП", а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Закарпатської області з огляду на наступне.

Господарський процесуальний кодекс України (далі ГПК України) визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст.1 ГПК України).

Відповідно до ч.1-2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Разом з цим, чинним Господарським процесуальним кодексом України передбачено предметну, суб`єктну, інстанційну, територіальну та виключну підсудність справ.

Положеннями ст.125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Аналогічні положення закріплені в ч.1 ст.17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Порядок визначення територіальної підсудності господарських справ, закріплений в ст.ст.27-30 ГПК України відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Згідно з ч.1-2 ст.27 ГПК України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу, місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю Волинь НП знаходиться за адресою: 89421, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с.Сторожниця, вул.Молодіжна, 9.

За умовами ч.5 ст.29 ГПК України передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

У позовній заяві 3 Державний пожежно рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області не визначив підстави для розгляду справи за правилами альтернативної підсудності за вибором позивача, передбачені ч.5 ст.29 ГПК України та з наданих позивачем матеріалів також не вбачаються підстави для застосування положень ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України.

Проаналізувавши умови договору №СК5/343 від 01.11.2024 року (далі договір), суд встановив, що відповідно до п.1.1 договору постачальник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність паливо рідинне та гас, оливи мастильні, а замовник зобов`язується сплатити в прийняти товар: бензин А-95 та дизельне паливо (п.1.1 договору).

Пунктом 5.2.1. договору визначено, що передача замовнику товару за цим договором здійснюється учасником на АЗС шляхом заправки автомобілів замовника при пред`явленні довіреними особами замовника скретч-карт.

У розділі 13 «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» договору зазначено адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь НП": 89421, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с.Сторожниця, вул.Молодіжна, 9; адреса торгової точки: 58029, м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 71.

Дійсно, у видаткових накладних від 01.11.2024 року у реквізитах постачальника ТОВ "Волинь НП" зазначена адреса: 59029, м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 71.

При цьому умови договору не містять адрес місця поставки (передачі) товару; адреси АЗС, на яких повинна відбуватися передача товару, договором не визначені.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що територільно місце розташування АЗС відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь НП", за якими позивач (замовник) має право отримати товар за скретч-картками, договором не визначено.

Оскільки АЗС, на яких повинна відбуватися передача товару, не прив`язані до умов договору, твердження позивача про те, що місцем виконання цього договору через його особливість є територія Чернівецької області, не відповідають дійсності.

Приписами п.10 договору сторони погодили те, якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до законодавства України.

Відтак, з урахуванням визначеного позивачем предмету та підстав позову, підсудність даної справи повинна визначатись з урахуванням ч.1-2 ст.27 ГПК України.

Враховуючи, що місцезнаходженням відповідача є "89421, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с.Сторожниця, вул.Молодіжна, 9", відповідач зареєстрованих філій зокрема в Чернівецькій області немає, суд доходить висновку, що судом до територіальної підсудності якого відноситься розгляд даної справи є Господарський суд Закарпатської області.

Якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, суд передає справу на розгляд іншому суду (п.1 ч.1 ст.31 ГПК України).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч.3 ст.31 ГПК України).

Враховуючи викладене, передача справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо територіальної юрисдикції.

Окрім того, суд зазначає, що згідно із ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року (заяви №29458/04, №29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 року (заява №7360/76), висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Таким чином, складова верховенства права, закріплена у п.1 ст.6 Конвенції, передбачає, зокрема, розгляд справи належним судом, в даному випадку - судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься поданий господарський позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 31, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Закарпатської області (88605, м.Ужгород, вул.Коцюбинського, б.2-А) справу №926/1729/25 за позовом 3 Державного пожежно рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області (59000, м.Сторожинець, вул.Назарія Яремчука, 36) до Товариства з обмеженою відповідальністю Волинь НП (89421, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с.Сторожниця, вул.Молодіжна, 9) про стягнення заборгованості за недоотриманий товар в сумі 272806,60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя Гушилик С.М.