ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"12" червня 2025 р. м. Київ Справа №911/598/25
про стягнення 368921,20 грн
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Обставини справи:
Господарським судом Київської області розглянута справа №911/598/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мулард ТОП» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермери 2020» (відповідач) про стягнення 368921,20 грн заборгованості.
Рішенням Господарського суду Київської області від 15.05.2025 у справі №911/598/25, надалі рішення у справі №911/598/25, позовні вимоги про стягнення 368921,20 грн задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 240000,00 грн основного боргу, 21521,09 грн 3% річних, 107400,11 грн інфляційних втрат та 5533,82 грн витрат зі сплати судового збору.

При ухваленні рішення у справі №911/598/25 питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, судом вирішено не було, враховуючи, що в підготовчому засіданні позивач зробив заяву про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

16.05.2025 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просить стягнути з відповідача 25000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом судом справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.06.2025 судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення призначено на 12.06.2025, запропоновано відповідачу надати суду письмові пояснення щодо даної заяви позивача.

У судове засідання 12.06.2025 з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення сторони не з`явились; від позивача надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача; відповідач про причини неявки суд не повідомив, однак суд враховує також, що 01.04.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн до розміру 4000,00 грн або розміру, визначеного на розсуд суду.

Оскільки обидві сторони були повідомлені про судове засідання і їх неявка у відповідності до ч.1 ст.202 та ст. ч.4 244 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду вказаної заяви та ухвалення додаткового рішення за наявними матеріалами.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та відповідні заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 та ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.1 ст.221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У позовній заяві позивач зазначав, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу становить фіксовану суму 25000,00 грн і просив вказану суму стягнути з відповідача.

Відповідач у поданому до суду 01.04.2025 клопотанні просив суду зменшити заявлені до стягнення позивачем витрати на правничу допомогу до розміру 4000,00 грн або розміру, визначеного на розсуд суду.

16.05.2025 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення разом із відповідними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу. Із доданого до заяви позивача акта приймання-передачі наданих адвокатами послуг від 15.05.2025 на загальну суму 25000,00 грн, випливає, що вказаний акт приймання-передачі послуг був складений адвокатом та схвалений позивачем як клієнтом по факту завершення представництва інтересів клієнта-позивача в суді першої інстанції щодо розгляду у справі №911/598/25, тобто вже після ухвалення рішення суду від 15.05.2025 у цій справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач вчасно та правомірно звернувся до господарського суду в порядку ч.8 ст.129 та ч.1 ст.221 Господарського процесуального кодексу України із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Надаючи оцінку доводам та доказам позивача щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та запереченням відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Також, згідно з ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Представництво інтересів позивача при розгляді справи №911/598/25 здійснювала адвокат Педенко С.В. (копія ордеру в матеріалах справи). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано в якості доказів також:

- копію договору про надання правничої допомоги від 11.02.2025 №4, укладеного позивачем в якості клієнта із адвокатським бюро Світлани Педенко разом із додатковою угодою №1, відповідно до якої вартість послуг за надання правничої допомоги становить 25000,00 грн;

- копію акта приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 15.05.2025 на загальну суму 25000,00 грн та копії платіжних інструкцій від 13.02.2025 №4578 та від 15.05.2025 №4658 про оплату наданих адвокатом позивача послуг.

Суд при цьому відмічає, що позов у справі №911/598/25 з ціною позову 368921,20 грн про стягнення документально підтвердженої дебіторської заборгованості є справою незначної складності. Однак суд також враховує поведінку відповідача, який спочатку заявив про намір укладення мирової угоди, а потім відмовився від цього наміру, що збільшило строк розгляду справи та витрачений адвокатом час.

Отже, застосовуючи зазначені вище критерії щодо розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи характер спірних правовідносин у справі, ціну позову та незначну складність справи, а також тяжкий фінансовий стан відповідача, суд витрати позивача на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню останньому за рахунок відповідача, обмежує загальною сумою 15000,00 грн.

Доводи відповідача про необхідність зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до розміру 4000,00 грн судом також відхиляються, оскільки такий визначений самим відповідачем в односторонньому порядку розмір є заниженим, беручи до уваги обсяг наданих адвокатом послуг та витрачений час; в той час як позивач дійсно отримував професійну правничу допомогу у цій справі та поніс відповідні витрати у зв`язку із цим, однак суд при цьому відмічає, що не всі заявлені позивачем витрати підлягають відшкодуванню за рахунок протилежної сторони, про що суд зазначив вище.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з відповідача документально підтверджених та обґрунтованих витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву від 16.05.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Мулард ТОП» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермери 2020» (07831, Київська обл., Бучанський р-н, с. Луб`янка, вул. Чкалова, 39Л, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мулард ТОП» (19801, Черкаська обл., Драбівський р-н, смт Драбів, вул. Шевченка, 7, ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2025.

Суддя О.О. Третьякова