УХВАЛА

про розгляд заяви про відвід судді

м. Київ

24.06.2025Справа № 910/7149/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши заяву (вх. №7896/25 від 23.06.2025) Приватного підприємства «Агротрейд Групп» про відвід судді у справі №910/7149/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агротрейд Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епік-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Техартком-Агро» про визнання правочинів недійсними, без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

05.06.2025 ОСОБА_1 подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву з вимогами до Приватного підприємства «Агротрейд Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епік-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Техартком-Агро» про визнання правочинів недійсними.

09.06.2025 Приватне підприємство «Агротрейд Групп» подало заперечення проти заперечення проти відкриття провадження у справі з тих підстав, що спір не відноситься до юрисдикції господарського суду.

11.06.2025 Ухвалою Господарського суду міста Києва 910/ 7149/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.07.2025.

Відтак, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за вказаним позовом на стадії підготовчого провадження.

Відповідач-1 подав заяву про відвід судді Курдельчука І.Д. з підстави, що передбачена п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), оскільки суд відкрив провадження у справі за відсутності належного обґрунтування правового зв`язку позивача, як фізичної особи, з юридичними особами - сторонами оскаржуваних правочинів.

Відповідач-1 стверджує, що подані заперечення проти відкриття провадження у справі судом не взяті до уваги і було відкрито провадження із зобов`язанням позивача надати письмові пояснення про правовий зв`язок позивача, як фізичної особи, з юридичними особами - сторонами оскаржуваних правочинів. Наведене, на думку відповідача-1, свідчить про те, що на момент відкриття провадження суддя вже мав сумніви щодо належності справи до господарської юрисдикції та недостатності наданих позивачем обґрунтувань у позовній заяві.

На думку відповідача-1, дії судді, який на стадії відкриття провадження, за наявності сумнівів щодо юрисдикції спору та без належного обґрунтування зі сторони позивача, все ж відкрив провадження, свідчать про прояв прихильності по відношенню до позивача. Це викликає обґрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності судді та є свідченням порушення безсторонності суду.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Одночасно згідно з нормою частини 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 39 ГПК України).

Суд зазначає, що в обґрунтування заявленого відводу покладене твердження про незаконне судове рішення - постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України.

Доводи заявника фактично зводяться до незгоди учасника процесу з процесуальними діями судді. Господарський процесуальний кодекс України передбачає чіткий спосіб захисту прав особи, яка не погоджується з процесуальними рішеннями судді. Так, заявник, у випадку незгоди з процесуальними рішеннями суду має право або оскаржити відповідні ухвали, що підлягають самостійному оскарженню, або заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включити до апеляційної скарги на рішення суду. Однак така незгода не є підставою для відводу судді.

Що стосується інших тверджень заяви про відвід суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, позивач, як фізична особа, наділений правом на звернення до господарського суду.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є:1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;4) вирішення відводів;5) визначення порядку розгляду справи;6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку. Виходячи з конструкції частини першої статті 6 Конвенції, можна зробити висновок, що в ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Наприклад, ЄСПЛ у п. 52 рішення від 19 червня 2001 року в справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland, заява № 28249/95) зазначив: «Суд повторює, як він уже постановляв у багатьох випадках, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право подавати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, це положення, яке містить у собі «право на суд», з якого випливає право доступу до суду, тобто право порушувати провадження у суді в цивільних справах, становить лише один аспект; однак це є той аспект, який дійсно робить можливим використання подальших гарантій, закладених у пункті 1 статті 6. Такі характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду (див. рішення Суду «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року, серія A, N 18, с. 18, п. 34 (у кінці) та 35 - 36; і "Z та інші проти Сполученого Королівства" (Z and Others v. the United Kingdom) (GC) N 29392/95 ECHR 2001-..., п. 91-93)».

У рішенні «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02) від 8 квітня 2010 року ЄСПЛ також виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: «Суд повторює, що п. 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЄСПЛ 2002-ІІ).

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) від 28 жовтня 1998 року).

Право на отримання судового захисту означає, що суб`єкт має право звернутися до суду та матиме право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Можливість реалізувати вказані права повинна бути забезпечена кожній особі без будь-яких дискримінаційних перепон чи занадто формалізованих ускладнень.

Отже, питання визначення складу учасників справи та наявності юрисдикції господарського суду для вирішення спору, покладається на суд, зокрема, і на стадії підготовчого провадження. Водночас сумніви щодо права фізичної особи на звернення до господарського суду можуть бути усунуті лише на стадії підготовчого провадження. Позаяк, інше тлумачення створювало б перешкоди у доступі до правосуддя.

Щодо заперечень проти відкриття провадження у справі, то Господарський процесуальний кодекс України не передбачає норм щодо врахування при відкритті провадження у справі відповідних заперечень сторони.

Процесуальний закон передбачає, що відповідні заперечення сторона має право подати проти відкриття апеляційного/касаційного проваджень (статті 262 та 294 ГПК України).

Інших мотивів, які б вказували на наявність підстав для відводу судді не наведено, відповідних доказів не надано.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 39 ГПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи мотиви заявленого відводу, відсутність доказів на його підтвердження і обґрунтування, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, а відтак, що заява про відвід судді у даній справі, що надійшла до суду 23.06.2025, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись приписами ст.ст. 35, 39, 216, 234 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим відвід судді Курдельчука І.Д., викладений у заяві Приватного підприємства «Агротрейд Групп».

Матеріали справи № 910/7149/25 передати для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про відвід.

Ухвала набрала законної сили 24.06.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ігор Курдельчук