ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"18" червня 2025 р. м ХарківСправа № 922/2044/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: 01032,м.Київ, вул. Саксаганського, 133-А; )
до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАТ" (місцезнаходження: 61070. м. Харків, вул. Клочківська, б.29; ) , 2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Царська птиця" (місцезнаходження: 62360, Дергачівський район, смт. Вільшани, вул. Родгоспна, б.21; )
про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАТ" (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Царська птиця" (відповідач 2) про витребування майна, перелік якого міститься в позовній заяві, а саме: відеокамери та кондиціонери, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Різдяна, 16, загальною вартістю 179 816,69 грн. та зобов`язати ТОВ "Марат" або ТОВ "Царська птиця" передати позивачу вказане майно. В разі відсутності або пошодження майна та неможливості повернути майно в натурі стягнути з ТОВ "Марат" та ТОВ "Царська птиця" завдану шкоду в розмірі балансової вартості майна - 179 816,69 грн.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідачів судові витрати.

Дослідивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" та додані до неї документи, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач долучив до позовної заяви (матеріалів справи) копію документа, викладеного іноземною мовою (російською), без відповідного його перекладу українською мовою та належного засвідчення (додаток - копія наказу№1 від 21.12.2010).

Статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 статті 10 Конституції України).

Відповідно до ст. 10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій та статус судів" судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст. 79 Закону України Про нотаріат. Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Таким чином докази, не перекладені з російської мови на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку ст. 79 Закону України Про нотаріат не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку.

Дана правова позиція також відповідає усталеній судовій практиці як місцевих судів, так і Верховного Суду, зокрема:

- Господарського суду Київської області (ухвали від 29.08.2023 у справі №911/2477/23, від 16.03.2023 у справі №911/169/23 тощо),

- Господарського суду Харківської області (ухвала від 25.03.2022 у справі №922/753/22),

- Господарського суду Одеської області (ухвали від 10.01.2022 у справі №916/23/22, від 13.12.2021 у справі №916/3724/21, від 08.12.2021 у справі №916/3756/21 тощо),

- Господарського суду Львівської області (ухвала від 05.06.2023 у справі №914/1700/23 тощо),

- Верховного Суду (постанова від 20.06.2019 у справі №910/4473/17).

Відтак відсутність належним чином засвідченого перекладу на українську мову документу, складеного іноземною мовою, унеможливлює встановлення судом змісту такого документу, дії, яка вчинена на підставі вказаного документу, особи, якою вона була вчинена, на користь кого тощо.

Таким чином документ, який є предметом спору у даній справі, не перекладений з російської мови на українську мову та не засвідчений належним чином в порядку ст. 79 Закону України Про нотаріат, а тому не є належними документом, оскільки не оформлений в установленому законом порядку.

Більш того суд позбавлений можливості дослідити такий документ та надати йому оцінку, що унеможливлює вирішення спору по суті.

Отже позивачу слід подати суду здійснений в установленому законом порядку переклад українською мовою усіх документів, викладених іноземною мовою, копії яких долучено до позовної заяви (матеріалів справи).

Крім того, пунктами 4 ч.3 ст.162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Суд наголошує на те, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до п. 1, 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12 року "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Окрім цього, резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно (наприклад: стягнути з відповідача певну суму або в разі відсутності коштів на його рахунку звернути стягнення на належне йому майно). У випадку, коли такі альтернативні вимоги містяться у позовній заяві, господарському суду слід ухвалою зобов`язати позивача визначитись з предметом позову і вирішувати спір у залежності від характеру зобов`язань відповідача.

Суд наголошує, що формулювання позовних вимог відноситься до виключної компетенції позивача у справі.

Заявлення альтернативних вимог, в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, який кореспондується з ч. 5 ст. 238 ГПК України, не допускається.

Натомість не зазначення позивачем у позовній заяві змісту конкретних позовних вимог у відповідності до вимог чинного господарського процесуального законодавства, нівелює можливість дотримання судом вказаних принципів та унеможливлює правильне і своєчасне вирішення господарського спору.

Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що вимога позивача щодо витребування майна, перелік якого міститься в позовній заяві, а саме: відеокамери та кондиціонери, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Різдяна, 16, загальною вартістю 179 816,69 грн. та зобов`язання передати позивачу вказане майно пред`явлена окремо до кожного з відповідачів в залежності від того, в чиєму володінні таке майно знаходться (ТОВ "Марат" або ТОВ "Царська птиця"), отже викладена альтернативно та ставиться у залежність від того, в когоз відпоідачів знаходиться вказане майно, а отж є нечіткою і неконкретною, що виключає можливість її розгляду судом. Крім того, третя позовна вимога позивачем сформульована таким чином: в разі відсутності або пошодження майна та неможливості повернути майно в натурі стягнути з ТОВ "Марат" та ТОВ "Царська птиця" завдану шкоду в розмірі балансової вартості майна - 179 816,69 грн., що в сукупості з першою та другою позовними имогами також викладена альтернативно, є нечіткою і неконкретною, що в свою чегру також виключає можливість її розгляду судом.

При цьому, відповідно до положень ст. 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п.4).

Суд зазначає, що позовні вимоги мають бути сформульовані чітко і не залежати від настання тих чи інших обставин, а тому позивач вправі визначати один чи кілька способів захисту, які, однак, не будуть альтернативними чи обґрунтовуватись відповідними застереженнями щодо настання чи ненастання певних обставин тощо.

При цьому, суд зауважує, що судове рішення за результатами вирішення спору не може бути абстрактним або умовним, а повинно містити відповідні до закону або договору способи захисту прав та інтересів позивача з чітко визначеним переліком вимог.

Однак, всупереч наведеному, позивач, заявляючи вимогу про витребування та зобов`язання передати позивачу спірне майно просить суд витребувати одне й те саме майно але у різних осіб (ТОВ "Марат" або ТОВ "Царська птиця") що, по-перше, є двома самостійними вимогами майнового характеру, а відтак розмір ставок судового збору за їх подання визначається на підставі статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог, по-друге позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягає захист інтересів з урахуванням пред`явлених вимог до кожного з відповідачів.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що заявнику необхідно подати заяву в якій чітко та конкретно сформулювати позовну вимогу спрямовану на захист порушеного права у передбачений законом спосіб.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення вищезазначеного недоліку.

Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з цим, таких доказів позивачем не надано.

Згідно приписів частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" без руху та надати позивачу строк на усунення відповідних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (вх.№2044/25) без руху та встановити заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви - 4 дні з дня вручення даної ухвали.

Визначити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- надати письмові пояснення, щодо наказу №1 від 21.12.2010 та його копії, забезпеченої перекладом українською мовою та засвідченою нотаріусом в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат";

- надати до суду заяву із зазначенням чіткого змісту позовних вимог (визначитись з предметом позову) та доказами надіслання такої заяви учасникам справи;

- надати докази сплати судового збору у розмір, визначеному ЗУ "Про судовий збір" відповідно до сформульованих позовних вимог за результатом виправлення недоліків позовної заяви.

2. Окремо попередити заявника про те, що частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено: якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу підписано 18.06.2025

Суддя В.В. Рильова

Справа №922/2044/25