ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. Справа№ 910/12532/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Пасічник І.Ю. (керівник)

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Руденко Д.Ю. (самопредставництво)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дубекспо"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 (повне судове рішення складено - 24.01.2025)

у справі № 910/12532/24 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного підприємства "Дубекспо"

до 1. Державної податкової служби України

2. Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про стягнення збитків та моральної шкоди у розмірі 785 360,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Дубекспо" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України (відповідача-1) та до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (відповідача-2) про:

- стягнення з відповідача-1 за рахунок усіх наявних коштів суми збитків щодо бездіяльності по виконанню визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні у розмірі 17 360,00 грн та моральної шкоди за невиконання остаточного рішення суду у розмірі 384 000,00 грн;

- стягнення з відповідача-2 за рахунок усіх наявних коштів моральної шкоди за винесення протиправних рішень комісії відповідача-2, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, у розмірі 384 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сума податкових накладних, які не зареєстровані податківцями всупереч судовому рішенню та постанови виконавця, складає 17 360,00 грн та є збитками, нанесеними позивачу відповідачем-1.

Крім того, позивач посилався на те, що Приватне підприємство "Дубекспо" зазнавало певних незручностей, як під час звернення до суду, так і після, у зв`язку з нерозв`язанням спірної ситуації, витрачанням свого особистого часу на звернення до суду, через неможливість захистити своє порушене право, що негативно позначилося на його діловій репутації та призвело до моральних страждань, тому позивач просив суд стягнути з відповідачів-1,-2 моральну шкоду.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Приймаючи судове рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння відповідачами-1,-2 моральної шкоди саме юридичній особі - Приватному підприємству "Дубекспо", а не керівнику підприємства - Пасічнику І.Ю.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено наявності усіх загальних умов відповідальності, у зв`язку з чим вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Дубекспо" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24 та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції помилково застосовано до даного спору правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 по праві № 925/556/21, з огляду на той факт, що вказана правова позиція, на переконання позивача, відмінна за обставинами та складом учасників.

Також, позивач зауважує на тому, що відповадач-1 має нести відповідальність за не реєстрацію податкових накладних для господарюючого суб`єкта та відшкодувати позивачу понесені збитки у розмірі 17 360,00 грн, що відповідає сумі ПДВ у незареєстрованих податкових накладних.

Окрім викладеного, позивач зазначає, що підприємство позивача зазнало певних незручностей через невиконання судового рішення, що в тому числі позначилося на його діловій репутації та призвело до моральних страждань, з огляду на що, слід стягнути з відповідачів по 384 000,00 грн моральної шкоди.

Короткий зміст відзиву відповідача-1 на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач-1 наголошує на тому, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, переглянула та відступила від позиції Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, на яку позивач посилається в апеляційній скарзі.

При цьому, відповідач-1 зауважує на тому, що відступивши від низків висновків суду касаційної інстанції Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 сформувала нову судову практику та підходи вирішення справ пов`язаних зі стягненням збитків завданими діями податкового органу щодо зупинення реєстрації поданої ім. податкової накладної.

Крім того, на переконання відповідача-1, позов позивача про стягнення збитків та моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки в межах адміністративної справи вже реалізовано права на захист і задоволено позов про зобов`язання зареєструвати податкові накладні.

Також, за твердженням відповідача-1, позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або понесення втрат немайнового характеру.

Узагальнений виклад позиції відповідача-2

Відповідач-2 не скористався своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання письмового відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дубекспо" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12532/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дубекспо" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про поновлення строків у справі № 910/12532/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 поновлено Приватному підприємству "Дубекспо" строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Дубекспо" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 30.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 розгляд справи № 910/12532/24 відкладено на 18.06.2025.

В судове засідання, яке відбулося 18.06.2025, з`явилися представники позивача та відповідача-2.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення процесуального документу в електронний кабінет Державної податкової служби України в підсистемі "Електронний суд", що в свою чергу, підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного документа (ухвали суду від 30.04.2025).

Враховуючи, що явка представника відповідача-1 у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача-1.

В судовому засіданні представники позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача-2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Приватне акціонерне товариство "Глазер-ЮН" звернулось до адміністративного суду із метою розблокування та реєстрації податкових накладних на користь Приватного підприємства "Дубекспо" (позивача, яке було третьою стороною у адміністративній справі, яка є фінансово зацікавленою стороною, на користь якої повинні бути зареєстровані податкові накладні).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2022 р. у справі № 640/29318/20 позов задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві (відповідача-2), яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 05.11.2020 № 2111555/21563078, № 2111556/21563078, № 2111557/21563078, № 2111558/21563078, № 2111559/21563078, зобов`язано Державну податкову службу України (відповідача-1) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Приватного акціонерного товариства "Глазер-Юн" № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 від 02.06.2020 датою їх подання.

08.11.2022 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. відкрито виконавче провадження ВП № 70234393 з виконання виконавчого листа № 640/29318/20 від 13.10.2022.

Постановою від 07.12.2022 у виконавчому провадженні ВП № 70234393 на Державну податкову службу України (відповідача-1) накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн та надано додатковий термін для виконання рішення суду.

У подальшому, за невиконання вказаного вище рішення суду адміністративного суду, постановою від 16.02.2023 у виконавчому проваджені ВП № 70234393 на Державну податкову службу України (відповідача-1) накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

16.05.2023 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 70234393, оскільки судове рішення адміністративного суду так і не було виконано боржником.

Як зазначив позивач у господарському позові, дії податкового органу щодо невиконання рішення суду та не реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних Приватного акціонерного товариства "Глазер-ЮН" № 1 від 02.06.2020, № 2 від 03.06.2020, № 3 від 05.06.2020, № 4 від 08.06.2020, № 5 від 10.06.2020 датою їх фактичного подання є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач зазнав збитків у розмірі 17 360,00 грн.

Внаслідок таких дій податкового органу позивач був позбавлений можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання.

Відтак, у результаті противоправних дій податкового органу позивачем понесено майнові втрати у вигляді неодержання грошових коштів, що могли бути використані у господарській діяльності за звичайних обставин, якби не відбулось зупинення реєстрації податкової накладної.

Наведене вище стало підставою для звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача-1 збитків у розмірі 17 360,00 грн.

Також позивач зазначив, що в результаті невиконання рішення адміністративного суду підприємство зазнало певних незручностей через нерозв`язання спірної ситуації, що, в свою чергу, негативно позначилося на його діловій репутації та призвело до моральних страждань, у зв`язку з чим позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідачів-1,-2 кошти на відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 384 000,00 грн з кожного відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із ч. 2 цієї статті є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною першою ст. 1166 Цивільного кодексу України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є необхідними для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до п. 114.1 ст. 114 Податкового кодексу України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.

Законний майновий інтерес покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ випливає з господарської операції, яку він як платник податку здійснює з іншим платником податку, від дій якого залежить, чи буде цей майновий інтерес реалізовано.

Причинно-наслідковий зв`язок як умова відповідальності держави за наслідки неправомірних рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу простежується в розмірі дійсних втрат, пов`язаних з утратою майнового інтересу покупця на отримання права на податковий кредит з ПДВ.

У даній справі, зіштовхнувшись із протиправною перешкодою з боку контролюючого органу для виконання продавцем необхідних дій, від яких залежало виникнення у покупця права на податковий кредит з ПДВ, продавець реалізовував своє право оскаржити рішення, дії (бездіяльність) контролюючого органу (посадових осіб) (пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України), тобто, усунути порушення закону з боку контролюючого органу, або міг вимагати відшкодування шкоди, спричиненої таким порушенням, якщо негативні наслідки порушення для нього вже настали.

Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство "Глазер-ЮН" реалізувало своє право, як платника податків у податкових відносинах, і вчинило дії, спрямовані на відновлення майнового інтересу контрагента на одержання права на податковий кредит, зокрема - звернулось до адміністративного суду з позовом у справі № 640/29318/20.

Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено протиправність бездіяльності податкового органу і зобов`язано зареєструвати податкові накладні. Проте, Державною податковою службою України не вжито заходів щодо виконання рішення суду, законні вимоги державного виконавця щодо його виконання також боржником не виконані, податкові накладні Приватного акціонерного товариства "Глазер-Юн" № 1 від 02.06.2020, № 2 від 03.06.2020, № 3 від 05.06.2020, № 4 від 08.06.2020, № 5 від 10.06.2020 не зареєстровано.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням суду в адміністративній справі було вирішено питання про існування підстав для зобов`язання контролюючого органу зареєструвати податкові накладні.

У даному випадку причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягав у тому, що внаслідок протиправних дій відповідача-1 з блокування реєстрації в ЄРПН податкових накладних Приватного акціонерного товариства "Глазер-ЮН" позивач втратив би можливість включити їх до складу податкового кредиту.

Застосовуючи в контексті спірних правовідносин норми ст.ст. 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17, пп. 114.3.2 п. 114.2 ст. 114 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що збільшення податкового кредиту є майновим інтересом покупця товарів/послуг, який з 1 січня 2015 року за загальним правилом реалізовується після виконання продавцем у публічно-правових відносинах з державою обов`язку скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну.

Водночас покупець не є стороною публічно-правових відносин між продавцем і контролюючим органом щодо реєстрації податкових накладних. До моменту виникнення права на включення суми ПДВ за операцію з придбання товарів/послуг до складу податкового кредиту взаємодія держави і покупця зводиться лише до можливості покупця подати на продавця скаргу, що в силу п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України зумовлює лише обов`язок контролюючого органу провести документальну перевірку продавця, спонукати виконати який покупець не може.

Враховучи, що саме від продавця, який має законом визначений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем означеного вище майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

Якщо перешкодою для вчинення продавцем дій, необхідних для реєстрації податкової накладної у ЄРПН, було незаконне рішення, дія чи бездіяльність контролюючого органу, то держава може бути притягнута до відповідальності перед постачальником за спричинену цим шкоду, зокрема, в результаті притягнення продавця до відповідальності його контрагентом.

Оскарження рішення, дії або бездіяльності контролюючого органу як таке, що спрямоване на відновлення суб`єктивного права чи законного інтересу, і вимога про відшкодування шкоди, завданої втратою цього права чи інтересу, є зверненням до конкуруючих способів захисту, одночасно надати які суд не може.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 р. у справі № 925/556/21.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення збитків, оскільки в межах адміністративної справи вже реалізовано право на захист і задоволено позов про зобов`язання зареєструвати податкові накладні.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди, судова колегія зазначає про наступне.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода є втратою немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, натомість відшкодування моральної шкоди відбувається в майновій (грішми, іншим майном) або немайновій формах (публікація спростування недостовірної інформації, публікація рішення суду у засобах масової інформації, інші форми відновлення морального стану особи).

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача.

Вимогу про відшкодування відповідачем-1 моральної шкоди у розмірі 384 000,00 грн позивач пов`язує із створенням Державною податковою службою України ситуації по безпідставному невиконанню остаточного рішення, що полягає у реєстрації податкових накладних у ЄРПН № 1 від 02.06.2020, № 2 від 03.06.2020, № 3 від 05.06.2020, № 4 від 08.06.2020, № 5 від 10.06.2020 датою їх фактичного подання.

Вимогу про відшкодування моральної шкоди відповідачем-2 у розмірі 384 000,00 грн позивач пов`язує із створенням Головним управлінням державної податкової служби у м. Києві перешкод у господарській діяльності, що полягає у винесенні рішень комісії Головного управління ДПС у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 05.11.2020 № 2111555/21563078, № 2111556/21563078, № 2111557/21563078, № 2111558/21563078, № 2111559/21563078.

У даному випадку, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність протиправної поведінки заподіювача та причинний зв`язок такої поведінки із негативними явищами, що потягли за собою завдання моральної шкоди позивачу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, у цій справі позивач не стверджує, що він зазнав інших втрат, ніж право на податковий кредит, унаслідок протиправного рішення контролюючого органу.

Також матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння відповідачами моральної шкоди саме юридичній особі - Приватному підприємству "Дубекспо", а не керівнику підприємства Пасічнику І.Ю.

При цьому, позивачем не доведено наявності усіх загальних умов відповідальності, у зв`язку з чим вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Інші доводи, наведені позивачем у апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

В свою чергу, викладені відповідачем-1 у відзиві на апеляційну скаргу твердження є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Отже, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними і відповідають дійсності.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду, судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення і підстав для його зміни чи скасування, за мотивів наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів теж не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права та матеріального права.

Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав колегією суддів також не встановлено.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дубекспо" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 у справі № 910/12532/24 - без змін.

Матеріали справи № 910/12532/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повна постанова складена 23.06.2025.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська