ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2025 р. Справа№ 910/8226/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко А.І.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 29.05.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.12.2024

у справі №910/8226/24 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 1 793 400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відсутності гарантійного випадку відповідач безпідставно направив до АТ "Банк інвестицій та заощаджень" вимогу про сплату гарантійної суми у розмірі 1 793 400,00 грн за банківською гарантією від 17.11.2022 року № 4160/22-ГВ, яка була позивачем сплачена відповідно до платіжної інструкції від 15.12.2023 року № 6452.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд дійшов висновку про те, що позивачем було порушено виконання основного зобов`язання, тому АТ "Банк інвестицій та заощаджень" було правомірно сплачено на користь відповідача кошти за банківською гарантією №4160/22-ГВ від 17.11.2022 року у розмірі 1 793 400,00 грн, отже такі кошти є набутими відповідачем на достатній правовій підставі, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 12.12.2024 у справі №910/8226/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене місцевим судом з порушенням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджує, що:

- судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що листи №7202BИХ-22-60 від 12.01.2022 року та №7202ВИХ-22-150 від 31.01.2022 року видані Кременчуцьким лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів та підписані його начальником - Володимиром Кучеруком. Разом з цим, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, замовником підрядних робіт є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України";

- у зв?язку з відсутністю виданого відповідно до умов договору дозволу замовника на початок виконання робіт строк їх виконання не розпочав свій перебіг і, відповідно, зобов?язання позивача щодо виконання етапів робіт в передбачений договором строк не виникли та не могли бути порушені. Як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для звернення до гаранта (АТ "Банк інвестицій та заощаджень") для виплати суми банківської гарантії №4160/22-ГВ від 17.11.2022 року, а тому грошові кошти в сумі 1 793 400,00 грн було набуто відповідачем без достатньої правової підстави.

Узагальнені доводи та заперечення сторін

01.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи, викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Відповідач зауважує на тому, що у підрядника не було перепон у виконанні робіт по 1 етапу договору та 2 етапу договору в частині землеустрою, але не зважаючи на це між підрядником та замовником не було підписано жодного акту виконаних робіт по договору, що свідчить про неналежне виконання умов договору.

09.04.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечив доводи наведені у відзиві та підтримав свою позицію викладену в апеляційній скарзі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань сторін

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 апеляційну скаргу у справі №910/8226/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8226/24.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24.02.2025, справу №910/8226/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/8226/24 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Витребувано матеріали справи №910/8226/24 з Господарського суду міста Києва.

20.03.2025 матеріали справи №910/8226/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/8226/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/8226/24. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/8226/24 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги. Судове засідання призначено на 28.04.2025.

25.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8226/24.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28.04.2025, справу №910/8226/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тищенко А.І., Кравчук Г.А.

Розгляд справи відкладено на 29.05.2025.

У судовому засіданні 29.05.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 29.05.2025 з`явились представники сторін, які надали пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні просив рішення від 12.12.2024 у справі №910/8226/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

29.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" (надалі - позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (надалі - відповідач, замовник) укладено договір підряду № (капітальне будівництво), зі змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 28.11.2022 року (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується за завданням замовника своїми силами і засобами на свій ризик виконати та здати йому в установлений цим договором строк роботи в повному обсязі відповідно до календарного графіка виконання робіт (роботи) по об`єкту "Реконструкція газорозподільної станції Лебедин" в адміністративних межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області" (Будівельні роботи та поточний ремонт 45000000-7) (об`єкт), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору складом робіт за цим договором передбачені наступні етапи: (1.2.1.) проектно-вишукувальні роботи відповідно до завдання на коригування проектної документації № 20.72.22 (завдання на коригування проектної документації) (додаток № 6 до цього договору); (1.2.2.) будівельні роботи.

В п. 1.3. договору визначено, що строки етапів виконання робіт передбачено в календарному графіку виконання робіт (додаток № 5 до договору).

За умовами п. 4.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 28.11.2022 року) підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 555 календарних днів з дати отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт, відповідно до календарного графіку виконання робіт (додаток № 5 до договору).

Відповідно до п. 4.4.10. договору після отримання позитивного експертного звіту експертної організації, підрядник передає замовнику оригінал та належним чином завірену копію експертного звіту, паперові і електронні примірники проектної документації та акт здачі-приймання виконаних проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів після підписання акта здачі-приймання виконаних проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт, надсилає (передає) оформлені належним чином примірники актів підряднику (п. 4.4.11. договору).

Згідно з п. 4.5.8. договору приймання виконаних будівельних робіт здійснюється на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), до яких повинні додаватися сертифікати/паспорти на застосовані матеріали та обладнання, документи, що підтверджують вартість матеріалів та обладнання, розрахунки та інші витрати та іншу документацію, визначену чинним законодавством.

Пунктом 4.5.16. договору визначено, що приймання замовником закінчених робіт за всіма етапами від підрядника здійснюється шляхом підписання акту готовності об`єкта до експлуатації у відповідності до вимог чинного законодавства. Підрядник протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту завершення робіт на об`єкті та готовності об`єкту до здачі в експлуатацію письмово повідомляє про це замовника та надає відповідну, належним чином оформлену виконавчу документацію у 2 (двох) примірниках у паперовій формі та на електронному носії, складену українською мовою з відповідним реєстром документів.

Відповідно до п. 5.2.6. договору замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений календарним графіком виконання робіт, стає неможливим.

Згідно з п. 5.2.13. договору замовник має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір, повідомивши в письмовій формі не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до дати розірвання договору шляхом направлення відповідного повідомлення із зазначенням дати розірвання договору на адресу та/або електронну електрону адресу підрядника, вказані в розділі 11 договору. Договір вважається розірваним (припиненим) з дати, зазначеної в повідомленні замовника.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 30.10.2023 року (п. 10.1. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 28.11.2022 року).

Відповідно до п. 8.11.1. договору підрядник зобов`язується надати замовнику в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 1 793 400,00 грн.

17.11.2022 року, на забезпечення виконання ТОВ "Нордік-Буд" (принципал) відповідних зобов`язань за договором № (капітальне будівництво) від 29.12.2021 року, АТ "Банк інвестицій та заощаджень" (гарант) видало банківську гарантію № 4160/22-ГВ на суму 1 793 400,00 грн, за умовами якої гарант безумовно зобов`язується протягом п`яти банківських днів після одержання паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара (ТОВ "Оператор газотранспортної системи України"), оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через Банк бенефіціара на SWIFT гаранта, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Гарантія набирає чинності з дати видачі та діє включно до 30.11.2023 року включно.

Форма представлення вимоги: у паперовій формі рекомендованим листом або кур`єром та/або через ключованим SWIFT-повідомленням через банк бенефіціара на SWIFT гаранта.

Листом № 7202ВИХ-22-60 від 12.01.2022 року ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" надало позивачу дозвіл на початок виконання проектно-вишукувальних робіт згідно додатку № 5 до договору.

Листом № 7202ВИХ-22-61 від 12.01.2022 року ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" передало позивачу комплект проектної та робочої документації на об`єкт.

В свою чергу, позивач листом від 01.11.2022 року № 01-11/22/7-1 повідомив ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про необхідність внесення змін до проектної документації.

Листом № ТОВВИХ-23-4053 від 30.03.2023 року ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" повідомило позивача про опрацювання окремого договору на коригування проектної документації.

У листах № 11-04/23-1ВЛ від 21.04.2023 року та № 07-08/23/1 від 07.08.2023 року позивач просив відповідача збільшити строк будівництва та змінити календарний графік виконання робіт.

У листі № 28-09/23/1ВЛ від 28.09.2023 року позивач просив відповідача укласти додаткову угоду про зменшення загальної вартості робіт.

У відповідь на лист № 28-09/23/1ВЛ від 28.09.2023 року відповідач листом № ТОВВИХ-23-14350 від 10.10.223 року повідомив позивача про недоцільність продовження робіт за договором.

В подальшому, відповідач надіслав позивачу повідомлення № ТОВВИХ-23-14348 від 10.10.2023 року про розірвання договору № від 29.12.2021 року з 30.10.2023 року.

У повідомленні-вимозі № 03-2/02/3461 від 28.11.2023 року АТ "Банк інвестицій та заощаджень" вимагало позивача відшкодувати фактично сплачену суму за гарантією у розмірі 1 793 400,00 грн.

08.12.2023 року АТ "Банк інвестицій та заощаджень" здійснило на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" виплату по банківській гарантії № 4160/22-ГВ від 17.11.2022 року у розмірі 1 793 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 264733 від 08.12.2023 року.

15.12.2023 року ТОВ "Нордік-Буд" перерахувало на рахунок АТ "Банк інвестицій та заощаджень" кошти за сплаченою банківською гарантією № 4160/22-ГВ від 17.11.2022 року у розмірі 1 793 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6452 від 15.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за відсутності настання гарантійного випадку правові підстави для звернення ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" до АТ "Банк інвестицій та заощаджень" про виплату коштів за банківською гарантією від 17.11.2022 року № 4160/22-ГВ у розмірі 1 793 400,00 грн були відсутні, тому кошти у розмірі 1 793 400,00 грн набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що внаслідок порушення позивачем зобов`язань за договором в частині виконання робіт у встановлені договором строки, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до АТ "Банк інвестицій та заощаджень" з вимогою про сплату гарантійної суми у розмірі 1 793 400,00 грн за банківською гарантією від 17.11.2022 року № 4160/22-ГВ.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вище встановлено судом пунктом 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 28.11.2022 року), сторони погодили строк виконання обумовлених цим договором робіт, а саме - 555 календарних днів з дати отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт, відповідно до календарного графіку виконання робіт (додаток № 5 до договору).

Матеріалами справи підтверджується, що листом №7202ВИХ-22-60 від 12.01.2022 року ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" надало позивачу відповідний дозвіл на початок виконання проектно-вишукувальних робіт згідно додатку № 5 до договору.

Отже, строк виконання робіт за договором до 21.07.2023 року.

Умовами пункту 4.4.10., 4.4.11., 4.5.8., 4.5.16. договору визначено, що підтвердженням виконання позивачем робіт за договором є акти здачі-приймання виконаних проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) та акт готовності об`єкта до експлуатації.

Однак, доказів виконання позивачем обумовлених договором робіт матеріали справи не містять та позивачем до суду не представлено, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про порушення позивачем взятих на себе зобов`язання та не виконання обумовлених договором робів у визначений цим договором строк.

Крім того, враховуючи недотримання строків виконання робіт, відповідач, скориставшись наданим правом на одностороннє розірвання договору, направив позивачу повідомлення № ТОВВИХ-23-14348 від 10.10.2023 року про розірвання договору № від 29.12.2021 року з 30.10.2023 року.

Отже, договір № від 29.12.2021 року є розірваним з 30.10.2023 року.

За наведених обставин, враховуючи встановлений судом та підтверджений матерілами справи факт неналежного виконання позивачем його договірних зобов`язань, покладені основу апеляційної скарги доводи апелянта про те, що з боку позивача основне зобов`язання не було порушене, є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.

Так, у зв`язку з неналежним виконанням позивачем його договірних зобов`язань, 28.11.2023 року ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до АТ "Банк інвестицій та заощаджень" з письмовою вимогою № ТОВВИХ-23-16992 про сплату коштів за банківською гарантією № 4160/22-ГВ від 17.11.2022 року у розмірі 1 793 400,00 грн, яка була виконана АТ "Банк інвестицій та заощаджень" 08.12.2023 року.

В свою чергу, АТ "Банк інвестицій та заощаджень" звернулося до позивача (ТОВ "Нордік-Буд") з повідомленням-вимогою № 03-2/02/3461 від 28.11.2023 року про відшкодування фактично сплаченої суми за банківською гарантією № 4160/22-ГВ від 17.11.2022 року у розмірі 1 793 400,00 грн, на виконання якої ТОВ "Нордік-Буд" 15.12.2023 року перерахувало на рахунок АТ "Банк інвестицій та заощаджень" кошти за сплаченою банківською гарантією № 4160/22-ГВ від 17.11.2022 року у розмірі 1 793 400,00 грн.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 563 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Як передбачено частиною другою статті 564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частин першої, третьої статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Механізм забезпечувального інституту гарантії, на відміну від інших видів забезпечення виконання зобов`язань, передбачає укладення не двох (основного та забезпечувального), а трьох правочинів.

Перш за все- це договір між бенефіціаром (боржником) та принципалом (кредитором), який спрямований на виникнення основного зобов`язання. Умова щодо забезпечення основного зобов`язання гарантією може передбачатися таким договором або висуватися бенефіціаром як передумова укладення такого договору.

Обов`язок банку чи іншої фінансової установи щодо видачі банківської гарантії виникає з договору між принципалом і такою фінансовою установою. Цим договором можуть визначатися, серед іншого, умови гарантії, строк її дії, сума, на яку видається гарантія, строк видачі гарантії, розмір оплати послуг гаранта тощо.

Третім правочином у механізмі забезпечувального інституту гарантії є видача гарантії на користь бенефіціара, яка є одностороннім правочином. Саме з цього правочину виникає грошове зобов`язання гаранта.

Хоча у механізмі забезпечувального інституту гарантії беруть участь три суб`єкти - бенефіціар, принципал та гарант, зазначені вище правочини не зв`язують всіх їх одночасно. Так, договір між бенефіціаром і принципалом, з якого виникає основне зобов`язання, зв`язує лише бенефіціара і принципала, але не гаранта. Договір між принципалом і гарантом зв`язує лише принципала і гаранта, але не бенефіціара. Односторонній правочин щодо видачі гарантії створює обов`язки лише для гаранта (частина третя статті 202 ЦК України), а бенефіціар є кредитором у відповідному грошовому зобов`язанні.

Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 ЦК України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.

Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.

Якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" ЦК України.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 року у справі №910/17772/20 відзначив самостійність зобов`язання з гарантії, тобто непов`язаність такого зобов`язання з основним зобов`язанням.

Також у зазначеній постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу, як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником.

Таким чином, оцінивши подані докази, враховуючи що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем було порушено виконання основного зобов`язання, тому АТ "Банк інвестицій та заощаджень" було правомірно сплачено на користь відповідача кошти за банківською гарантією №4160/22-ГВ від 17.11.2022 року у розмірі 1 793 400,00 грн, отже такі кошти є набутими відповідачем на достатній правовій підставі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Твердження апелянта, наведені в апеляційній скарзі про те, що у зв?язку з відсутністю виданого відповідно до умов договору дозволу замовника на початок виконання робіт строк їх виконання не розпочав свій перебіг і, відповідно, зобов?язання позивача щодо виконання етапів робіт в передбачений договором строк не виникли та не могли бути порушені, колегія суддів відхиляє, оскільки, по-перше, відповідний дозвіл наявний в матеріалах справи, про що судом зазначено вище, по-друге, надання відповідного дозволу Кременчуцьким лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів та підписання його начальником - Володимиром Кучеруком, а не безпосередньо замовником, не є підставою для твердження про відсутність такого дозволу, оскільки відповідні повноваження щодо виконання функцій замовника ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" делегувало Кременчуцькому лінійно виробничому управлінню магістральних газопроводів.

Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 12.12.2024 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів також погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта, оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/8226/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нордік-Буд" .

Матеріали справи №910/8226/24 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Коробенка Г.П. у відпустці з 03.06.2025 по 09.06.2025 та перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці з 09.06.2025 по 22.06.2025, повний текст постанови складено та підписано 23.06.2025

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді А.І. Тищенко

Г.А. Кравчук