ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2464/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Величка Андрія Павловича, м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 у справі №908/2464/24 (суддя Боєва О.С.)

за позовом Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя

до відповідача Фізичної особи - підприємця Величка Андрія Павловича, м. Запоріжжя

про стягнення 12750,95 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі про стягнення з відповідача: Фізичної особи - підприємця Величка Андрія Павловича суми 12750,95 грн заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 року у справі № 908/2464/24 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи підприємця Величка Андрія Павловича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Концерну Міські теплові мережі, (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку Азов, буд. 137) суму 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 95 коп. заборгованості. Стягнуто з Фізичної особи підприємця Величка Андрія Павловича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Концерну Міські теплові мережі, (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку Азов, буд. 137) суму 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем виконано зобов`язання щодо надання послуги з постачання теплової енергії у заявлений спірний період, однак відповідачем оплата за надані послуги з постачання теплової енергії у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", звернулась Фізична особа - підприємць Величко Андрій Павлович, м. Запоріжжя, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 09 грудня 2024 року, а у справі №908/2464/24 ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" відмовити у повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Суд першої інстанції безпідставно погодився з доводами Позивача щодо автоматичного укладення з ФОП Величком А.П. індивідуального договору №71203601 на постачання теплової енергії з 01.11.2021, не врахувавши, що правовідносини оренди нежитлового приміщення №248 виникли ще у 2014 році, коли приміщення було передане в оренду без опалювальних приладів, а в самому договорі оренди (п. 5.13) прямо зазначено, що орендар має укладати договори з постачальниками комунальних послуг, окрім витрат на теплову енергію. Скаржник наполягає, що умови типового договору №71203601 ним не приймались: заяву-приєднання не подавав, рахунки не оплачував, теплову енергію не споживав, що виключає факт укладення такого договору.

Господарський суд безпідставно не врахував, що орендоване приміщення №248 було передано без опалення, що підтверджується технічною документацією, актами обстеження та проєктом реконструкції, який не передбачав підключення до системи теплопостачання.

Відповідач зазначає, що фактично не отримує теплову енергію, теплоносії у приміщенні відсутні, а тому нарахування, які здійснюються Концерном «МТМ» з листопада 2021 року є безпідставними.

Апелянт зазначає, що неодноразово звертався до Позивача та повідомляв про відсутність опалення у приміщенні.

Суд першої інстанції не взяв до уваги акту обстеження приміщення від 29.06.2017, згідно до якого комісія ФК «МТМ» Дніпровського району, після огляду приміщення Відповідача, у якості теплового обладнання вказало зашиті стояки. Однак, ці стояки не тільки зашиті, а і заізольовані.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції порушив його процесуальне право на участь у судовому засіданні, безпідставно відмовивши в розгляді справи з викликом сторін, що унеможливило надання ним пояснень. Внаслідок цього рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 ухвалене без урахування його доводів і доказів, є незаконним і необґрунтованим, не відповідає принципам змагальності та нормам процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Концерн Міські теплові мережі не скористався своїм правом та не надав відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/2464/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Величка Андрія Павловича, м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 у справі №908/2464/24 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Запорізької області.

29.01.20254 матеріали справи № 908/2464/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2025 апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання до апеляційного суду належних доказів оплати судового збору у сумі 3633,60 грн.

На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Величка Андрія Павловича, м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 у справі №908/2464/24, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Позивач Концерн Міські теплові мережі є суб`єктом природної монополії відповідно до положень Закону України Про природні монополії та за приписами статті 19 Закону України Про теплопостачання як монополіст не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Концерн Міські теплові мережі діє на підставі Статуту. Основною метою діяльності Концерну Міські теплові мережі є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організацій, її збут та інше.

Фізична особа - підприємець Величко Андрій Павлович (відповідач у справі) за умовами Договору оренди від 24.11.2014 № 173/9, укладеного між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), КП ВРЕЖО № 7 (Балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем Величко Андрієм Павловичем (Орендар, відповідач у справі), в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020, є орендарем комунального майна нежитлового приміщення № 248 першого поверху (літ. А-9), загальною площею 17,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1.3. Договору в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020, майно використовується орендарем на правах оренди для організації побутового обслуговування населення ремонт взуття.

В п. 1 Додаткової угоди визначено, що термін дії Договору оренди від 24.11.2014 №173/9 продовжений на 5 років, а саме до 24.09.2025.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог, викладених в апеляційній скарзі, колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

З 01.05.2019 введено в дію Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон), згідно із ст. 5 якого комунальною послугою є послуга з постачання теплової енергії.

Так, відповідно до ст. 12 вказаного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Порядок та особливості укладання, зміни і припинення нових договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

Згідно із ч. 7 ст. 14 Закону, до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону визначено, що у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02.10.2021 на виконання вимог Закону позивач на своєму офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач Фізична особа - підприємець Величко Андрій Павлович на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 173/9 від 24.11.2014 (в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020) строк дії якого продовжений до 24.09.2025, є користувачем (орендарем) комунального майна нежитлового приміщення №248 першого поверху (літ. А-), загальною площею 17,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , яке розташоване у багатоквартирному житловому будинку.

Відповідно до пункту 6.8 Договору оренди в редакції вищевказаної Додаткової угоди визначено, що в місячний термін Орендар зобов`язаний укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг, з суб`єктом (балансоутримувачем будинку, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, управитель будинку тощо) договір про надання послуг та (або) сплату членських внесків на утримання будинку і споруд та прибудинкової території, з балансоутримувачем договір на відшкодування земельного податку (у разі оформлення земельної ділянки) та своєчасно вносити платню (внески, платежі тощо) за ці послуги у встановленому законодавством порядку.

Доказів укладення співвласниками багатоквартирного будинку по вул. Професора Толока, буд. 20 відповідного договору з виконавцем комунальної послуги за обраною моделлю договірних відносин матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що, враховуючи приписи чинного законодавства у сфері надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, за відсутності рішення про вибір моделі договірних відносин та зі спливом 30-денного строку з моменту оприлюднення 02.10.2021 на офіційному вебсайті Концерну Типового індивідуального договору, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.11.2021 між Концерном «МТМ» та ФОП Величком Андрієм Павловичем виникли договірні правовідносини на підставі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, якому присвоєно номер №71203601.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що: «…Позивач з посиланням на ч. 7 ст. 14, ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у позові стверджував, що станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір №71203601 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Професора Толока, буд. 20 між позивачем та ФОП Величко А.П. з 01 листопада 2021 року є укладеним.

Суд в оскаржуваному рішенні прийняв позицію позивача та зазначив, що Фізична особа - підприємець Величко А.П. на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 173/9 від 24.11.2014 (в редакції Додаткової угоди від 24.12.2020) строк дії якого продовжений до 24.09.2025, є користувачем (орендарем) комунального майна нежитлового приміщення №248 першого поверху (літ. А-), загальною площею 17,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , яке розташоване у багатоквартирному житловому будинку.

Надалі суд у оскаржуваному рішенні наводить цитату на п. 6.8 Договору оренди в редакції вищевказаної Додаткової угоди, де вказано, що в місячний термін орендар зобов`язаний укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг, з суб`єктом (балансоутримувачем будинку, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, управитель будинку тощо) та своєчасно вносити плату за ці послуги у встановленому законодавством порядку.

Разом з цим суд не звернув уваги на те, що правовідносини щодо оренди нежитлового приміщення №248 є довготривалими і виникли вони в 2014 році.

Договір оренди № 173/9 укладений був 24 листопада 2014 року. Приміщення мені було передано в оренду без будь-яких опалювальних приладів. В п. 5.13. договору оренди №173/9 від 24.11.2014 року було покладено на мене обов`язок укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг, окрім витрат на теплову енергію. Отже, Орендодавець був обізнаний про відсутність опалення у приміщенні, а тому і не вимагав від мене укладення договору щодо теплопостачання. Копія договору №173/9 від 24 листопада 2024 року знаходиться в матеріалах справи.

Як стверджував сам позивач, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, я послуги від позивача не отримував і не отримую, а тому я не приєднався до умов типового індивідуального договору №71203601…» відхиляються колегією суддів як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні характеру спірних правовідносин, норм матеріального права, які їх регулюють і не враховують фактичні обставини справи.

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.19), який визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Колегія суддів, враховуючи відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, виснує, що спірне приміщення, орендоване відповідачем, є опалювальним.

Відсутність опалювальних приладів, проведення реконструкції чи утеплення, а також наявність ізольованих стояків - не свідчать про припинення правовідносин щодо надання комунальної послуги з постачання теплової енергії, якщо така послуга не була офіційно відключена у встановленому законом порядку.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок як єдина система, до якої надходить теплова енергія з метою забезпечення опалення як житлових, так і нежитлових приміщень, що входять до його складу. Усі теплові прилади в межах будівлі утворюють єдину централізовану систему опалення, а тому при подачі теплової енергії в систему в опалювальний період опалюються й нежитлові приміщення, розташовані в будинку.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, теплопостачання є специфічним видом комунальної послуги, який базується на функціонуванні технологічно пов`язаних елементів, що становлять систему централізованого теплопостачання. Така система складається з взаємопов`язаних джерел теплової енергії та мереж, які забезпечують подачу тепла до приміщень для підтримання належного температурного режиму.

В матеріалах справи міститься копія Акту від 29.06.2017, складеного інженером теплової інспекції Концерну Міські теплові мережі (додана до відзиву відповідача, а також додатково 22.10.2024 супровідним листом на виконання ухвали суду від 21.10.2024), за змістом якого при обстеженні майстерні ФОП Величка А.П. за адресою: вул. Професора Толока, 20, встановлено наступне: розташування вбудоване, 1 поверх 9-ти поверхового будинку; система опалення будинкова, однотрубна з нижньою розводкою. Теплове обладнання: 2 стояка Ду 20 мм, L 2,55 м (Т1, Т2, сталь, зашито).

Чинне законодавство, що регулює сферу теплопостачання, пов`язує обов`язок споживача сплачувати за теплову енергію з фактом її споживання. При цьому до обсягу споживання теплової енергії включається, зокрема, теплова енергія, яка виділяється від трубопроводів, стояків і підводок, що проходять у приміщенні - незалежно від наявності або відсутності обліку. Відповідно, навіть у разі відсутності радіаторів чи іншого опалювального обладнання, наявність таких елементів системи опалення є підставою для нарахування плати за фактично отримане тепло.

Вищевикладене спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що : «…Суд безпідставно не взяв до уваги мої доводи про те, що приміщення №248 мені було передано в оренду без будь-яких опалювальних приладів.

Вище я вже вказував, що в п. 5.13. договору оренди №173/9 від 24.11.2014 року було покладено на мене обов`язок укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг, окрім витрат на теплову енергію.

На початку дії договору оренди була проведена технічна інвентаризація приміщення зі складанням технічного паспорту. Так, відповідно до технічного паспорту від 05.08.2015 року в нежитловому приміщені першого поверху (літ. А-9) загальною площею 15,9 кв.м, у складі: частини кімнати ХІІІ площею 5,8 кв.м., кімнати ХМ площею 8,1 кв.м., частини тамбуру XIV площею 2,0 кв.м. по вул. Маршала Чушкова, 20 - опалення відсутнє. Копія технічного паспорту знаходиться в матеріалах справи.

В подальшому мною, за згодою Орендодавця, в приміщенні була проведена реконструкція у порядку, передбаченому чинним законодавством. Так, 15.06.2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області була зареєстрована Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме: вул. М. Чуйкова, буд. 20, м. Запоріжжя реконструкція нежитлового приміщення під майстерню по ремонту взуття. В цій декларації зазначено вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації.

23.08.2016 року інженером ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації була здійснена інвентаризація об`єкту та складено технічний паспорт на нежитлове приміщення №248 по вул. Професора Толока, (М.Чуйкова), 20 в м. Запоріжжі. В цьому паспорті, відповідно і в інвентарній справі, були відображені зміни, які відбулись внаслідок проведення у встановленому законом порядку будівельних робіт.

У зв`язку з тим, що приміщення мною отримувалось в оренду без будь-яких опалювальних приладів, то у проекті прилади опалення не передбачались і жодним чином не зачіпалась система опалення будинку АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи містяться копії листів, які свідчать, що я неодноразово звертався до Позивача та повідомляв про відсутність опалення у приміщенні. Я не погоджувався взагалі на укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Окрім того, я прохав створити комісію та обстежити приміщення.

Суд не взяв до уваги акту обстеження приміщення від 29.06.2017 року, згідно до якого комісія ФК «МТМ» Дніпровського району, після огляду мого приміщення, у якості теплового обладнання вказало зашиті стояки. Однак, ці стояки не тільки зашиті, а і заізольовані.

В матеріалах справи знаходяться копії 1, 5, 6, 8 аркушів проекту «Реконструкція нежитлового приміщення по вул. Маршала Чуйкова (Професора Толока), 20 в м. Запоріжжя під майстерню з ремонту взуття».

На аркушах 5, 6 та 8 відображений порядок монтування стін та стелі. Отже, проект передбачав прокладання по існуючим зовнішнім стінам, міжквартирним перегородкам та стелі утеплювача - мінплити типу «Rockwool" та облицювання гіпсокартоном по направляючим. Такий спосіб монтажу стін та стелі був потрібен для досягнення належного ступеня звукоізоляції.

Мною роботи виконані відповідно до проекту. В матеріалах справи знаходиться копія договору про надання послу з технічного нагляду від 21.09.2015 року, відповідно до умов якого ФОП Мироненко В.А. здійснював технічний нагляд за виконанням мною будівельних робіт по вказаному об`єкту. А також в матеріалах справи знаходяться копії актів на закриття прихованих робіт від 23.04.2016 року на заповнення каркасів стін мінераловатними плитами та від 27.07.2016 року про заповнення каркасів стель мінераловатними плитами.

Отже, я фактично не отримую теплову енергію, теплоносії у приміщенні відсутні, а тому нарахування, які здійснюються Концерном «МТМ» з листопада 2021 року є безпідставними.

Оплаті підлягає тільки реально отримана послуга, а в моєму випадку я повинен платити такі значні кошти нізащо. Я опалюю приміщення електричними обігрівачами, відповідно на це витрачається електрика, яка коштує дуже дорого.

Орендоване мною приміщення я використовую у якості майстерні з ремонту взуття.

Мої доходи є незначними, а тому я не маю можливості сплачувати безпідставні рахунки.

Вище мною наведені обставини з посиланням на докази, які свідчать, що я від Позивача не отримував послуг у вигляді теплової енергії.

Вимоги Позивача суперечать таким принципам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). Очевидно, що для того, щоб у мене виник обов`язок сплатити послугу, я повинен реально її отримати, інакше вимоги є несправедливими і нерозумними.

Суд також не врахував мій довід, що власником орендованого мною майна є територіальна громада в особі Запорізької міської ради, а тому я не можу на власний розсуд втручатись в систему опалення та встановлювати опалювальне обладнання...».

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

Згідно з п.п. 2, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830, опалювальний період - період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача (згідно договору оренди), підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

В п. 11 Типового індивідуального договору передбачено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Згідно з п. 2 Методики розподілу, опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; розрахунковий період - установлений договором період надання комунальних послуг, тривалість якого не перевищує календарний місяць, на кінцеву дату якого визначається загальний обсяг споживання відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку та здійснюється розподіл між споживачам на цю саму дату. Усі показники вимірювання, зазначені у цій Методиці, що визначають обсяг спожитої комунальної послуги, відносяться до розрахункового періоду.

Відповідно до п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021), розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Положеннями п. 3 Розділу І Методики розподілу передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Відповідно до п. 5 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з п. 30 Типового індивідуального договору визначено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://teploseti.zp.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://teploseti.zp.ua (пункт 31 Типового індивідуального договору).

Згідно з п. 32 Типового індивідуального договору, плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

На підтвердження вартості наданих послуг позивачем надано до матеріалів справи копії рахунків за надані послуги за договором № 71203601 за період з листопада 2021 по січень 2024 включно. За неопалювальний період здійснено нарахування абонентської плати та за послуги з постачання теплової енергії (умовно-постійна частина).

Загальна сума нарахувань споживача ФОП Величка А.П. за період з листопада 2021 по січень 2024 за виставленими рахунками становить 12750,95 грн.

Згідно з доданими до позовної заяви копіями списку згрупованих поштових відправлень та фіскального чеку АТ Укрпошта від 27.02.2024, сформовані рахунки за вищевказаний період за договором № 71203601 були надіслані ФОП Величко А.П. засобами поштового зв`язку на адресу, за якою надавались послуги. Зі змісту листа ФОП Величка А.П. від 15.02.2022, копія якого додана до відзиву та заяви відповідача про виконання ухвали суду від 21.10.2024, яка надійшла до суду 23.10.2024, також вбачається, що рахунки від Концерну МТМ отримувались ним на електронну адресу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку основного боргу за договором №72220311 заборгованість ФОП Величка А.П. за період з листопада 2021 по січень 2024 включно складає 12750,95 грн. Жодних оплат за вказаний період відповідач не здійснював.

Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках на адресу Теплопостачальної організації не надав. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими до оплати за відповідні періоди.

Оскільки позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання послуг, тоді як відповідач не надав доказів оплати заборгованості за спірний період, враховуючи вищевстановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог,

Доводи апеляційної скарги в частині того, що: «…Відповідно до частин першої-четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 2 частини першої статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

У встановлений законом строк, я звернувся до суду із заявою про розгляд цієї справи з викликом сторін. Однак, суд відмовив у розгляді справи за участю представників сторін, чим порушив моє право, яке закріплене п. 2 ч.1 ст. 42 ГПК України, відповідно я не зміг взяти участь у судовому засіданні та не зміг надати суду пояснення у справі.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи…» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, справи у порядку спрощеного позовного провадження, за загальним правилом, розглядаються без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За наявності відповідного клопотання сторони або з ініціативи суду така справа може розглядатися у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У свою чергу, частина 6 статті 252 ГПК України чітко передбачає винятки з цього правила, за яких суд може обґрунтовано відмовити у задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін за одночасної наявності двох умов:

Предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

У справі № 908/2464/24 суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність обох передумов для розгляду справи без виклику сторін:

сума позову (12 750,95 грн) не перевищує встановленого законом порогу (сто прожиткових мінімумів на 01.01.2024 - 302 800 грн);

характер спірних правовідносин - вимога про стягнення грошової суми у зв`язку з невиконанням умов договору - не вимагає з`ясування додаткових обставин у межах судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, оскільки всі докази та заперечення подано в письмовій формі.

Колегія суддів констатує, що відповідач скористався наданим йому процесуальним правом на подання відзиву, в якому виклав свою правову позицію, навів заперечення та долучив відповідні докази, що свідчить про забезпечення принципу змагальності сторін у процесі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 у справі №908/2464/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Величка Андрія Павловича на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Величка Андрія Павловича на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 у справі №908/2464/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 у справі №908/2464/24 залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі покласти на Фізичну особу - підприємця Величка Андрія Павловича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус