РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 м. КиївСправа № 910/5471/25

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД";

до: державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА";

про: стягнення 178.697,17 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" про стягнення 178.697,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором купівлі-продажу (поставки) від 04.07.2022 № УЗ-21-604/2, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 178.697,17 грн., з яких: 110.040,00 грн. - основна заборгованість, 27.886,85 грн. - пеня, 8.809,23 грн. - 3 % річних та 31.961,09 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5471/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням настання форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії. Також в поданому до суду відзиві наявне клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про відсутність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Також відповідачем заявлено клопотання про нікчемність договору купівлі-продажу (поставки) від 04.07.2022 № УЗ-21-604/2 на яке позивач надав заперечення.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу (поставки) від 04.07.2022 № УЗ-21-604/2 (далі Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується по Договору поставити відповідачу товари, зазначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору (далі Специфікації), або в заявці у разі поставки товару до укладання Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору, зокрема, визначено, що відповідач згідно рахунку в рамках Специфікації проводить платіж, умови оплати зазначаються в кожній Специфікації або в заявці у разі поставки товару до укладання цього Договору окремо.

Положеннями пункту 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань по Договору щодо оплати товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного (простроченого) зобов`язання, вираженого в гривнях за кожний день прострочення, у встановленому законом порядку.

Умовами пункту 8.2 Договору визначено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), повинна не пізніше ніж протягом десяти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Специфікацією № 1 до Договору, зокрема, зазначено суму товару в розмірі 110.040,00 грн. та умови оплати, а саме: 100 % оплата протягом 30 банківських днів після поставки та проходження вхідного контролю на підприємстві відповідача, та підписання Договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивачем здійснено поставку товару на користь відповідача на загальну суму 110.040,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 04.07.2022 № 331, яка підписана сторонами, скріплена відбитками їх печаток та наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, вартість поставленого товару відповідачем не сплачена що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в сумі 110.040,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 27.886,85 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8.809,23 грн. та інфляційних втрат в сумі 31.961,09 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 110.040,00 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 110.040,00 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Приймаючи до уваги оголошення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками відповідно до наказів відповідача від 24.02.2022 № 45 від 24.03.2022 № 46, а також основну діяльність відповідача, як підприємства оборонно-промислового комплексу, що є стратегічно важливою діяльністю для забезпечення оборонних потреб держави в період дії воєнного стану, дана обставина, за висновками суду, заслуговує на особливу увагу в розумінні приписів частини 1 статті 233 ГК України.

Суд вважає справедливим, розумним та необхідним зменшити розмір пені до 1,00 грн.

Положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8.809,23 грн. та інфляційних втрат в сумі 31.961,09 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Твердження відповідача викладені у відзиві на позов про нікчемність Договору судом відхилені, оскільки: згідно умов тендерної документації, яка була розроблена відповідачем, як замовником закупівлі, така закупівля не підпадає під дію Закону України "Про публічні закупівлі", а здійснюється на підставі інших локальних актів. Так, закупівлі проведені відповідачем на підставі іншого нормативно-правового документа - наказу державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ" від 29.09.2021 № 433 "Про внесення змін до Порядку закупівель підприємствами державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ", затвердженого наказом концерну від 29.09.2021 № 333 (зі змінами), відповідно до якого такий порядок викладений в новій редакції. При цьому, такий порядок не передбачає нікчемності укладеного договору у випадку спливу двадцятиденного строку на його укладення.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021 № б/н, укладений між позивачем та адвокатським бюро "СЕРГІЯ ЖЕЧЕВА" та додаткові угоди до такого договору.

Так, додатковою угодою від 01.02.2021 № 1 до договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021 № б/н, зокрема, передбачений об`єм та вартість послуг з правової допомоги.

Також позивачем додано акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 17.06.2025 № ОУ-000095 на суму 11.500,00 грн. розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу на суму 11.500,00 грн. та платіжну інструкцію від 17.06.2025 № 2346 на суму 11.500,00 грн. про оплату послуг з правової допомоги.

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги позивача.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову та приписи пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються та підлягають стягненню з відповідача в сумі 11.385,00 грн.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" (Україна, 03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 94, ідентифікаційний код: 01128297) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД" (49005, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця ЛЕШКО-ПОПЕЛЯ, будинок 13-АНЕЖИТЛОВЕПРИМІЩЕННЯ, приміщення 2-18, ідентифікаційний код: 41071921) основну заборгованість в сумі 110.040 (сто десять тисяч сорок) грн. 00 коп., пеню в сумі 1 (одна) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 8.809 (вісім тисяч вісімсот дев`ять) грн. 23 коп., інфляційні втрати в сумі 31.961 (тридцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн. 09 коп., витрати на правову допомогу в сумі 11.385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3.028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац