ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. м. Київ Справа №911/2663/24

За позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1)

до Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07301, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3-В)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» (01001 м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6)

про стягнення 947038,08 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники учасників:

від позивача: Жирний О.С.

від відповідача: Дяченко Л.Л.

від третьої особи: Будник Б.А.

Обставини справи:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (далі відповідач) 947038,08 грн, з яких 803015,85 грн компенсації вартості відібраних без номінації обсягів природного газу за січень-лютий 2017, 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані відбором відповідачем природного газу з газотранспортної системи в обсязі 174,232 тис.куб.м у січні-лютому 2017 без поданих постачальником газу НАК «Нафтогаз України» номінацій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.10.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2663/24 за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 31.10.2024. Ухвала суду від 10.10.2024 про відкриття провадження у справі доставлена сторонам в електронні кабінети.

18.10.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав на пояснив, що постачання природного газу у спірному періоді здійснювалось в межах номінацій, що були виділені постачальником.

25.10.2024 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач послався на те, що відповідач не спростував вимог позивача, оскільки заперечення відповідача зводяться до того, що в алокаціях оператора ГРМ по постачальнику АТ НАК «Нафтогаз України» фактично відсутнє споживання без номінацій. Водночас позивач послався на те, що відповідно до наявних доказів відповідач у спірному періоді відібрав природного газу в більшому розмірі, ніж визначено в актах приймання-передачі природного газу із постачальником АТ НАК «Нафтогаз України», а саме різниця між фактичним обсягом відібраного відповідачем природного газу та обсягом поставленого природного газу, який вказано в актах постачальника АТ НАК «Нафтогаз України», за січень-лютий 2017 становить 174,232 тис.куб.м, що свідчить про відбір відповідачем природного газу без поданих номінацій постачальником.

30.10.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач послався на те, що він споживав природний газ виключно в обсягах, які вказані в актах приймання-передачі газу, які підписані відповідачем із постачальником, а інших споживань природного газу у відповідача не було.

У підготовче засідання 31.10.2024 та 28.11.2024 з`явились позивач та відповідач, протокольною ухвалою підготовче засідання відкладалось відповідно на 28.11.2024 та 13.12.2024.

05.11.2024 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі №911/2663/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України». Клопотання обґрунтоване тим, що рішення по даній справі може вплинути на права та інтереси постачальника АТ «НАК «Нафтогаз України», враховуючи, що спірною обставиною у справі є те, чи здійснював споживач (відповідач) відбір природного газу з газотранспортної системи в спірному періоді в межах поданих постачальником номінацій чи без поданих постачальником номінацій.

13.11.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про залучення третьої особи. Заперечення обґрунтоване тим, що заява позивача про залучення третьої особи не містить аргументів того, як рішення суду у справі може вплинути на права та інтереси АТ НАК «Нафтогаз України».

У підготовче засідання 13.12.2024 з`явився позивач, не з`явився відповідач. Ухвалою суду від 13.12.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» (тут і далі третя особа, НАК «Нафтогаз України»). Підготовче засідання відкладено на 23.01.2025 для надання учасникам справи можливості реалізувати свої процесуальні права та обов`язки на стадії підготовчого провадження.

24.12.2024 до Господарського суду Київської області від НАК «Нафтогаз України» (третя особа) надійшли письмові пояснення, у яких третя особа зазначила, що відповідач у спірний період січня-лютого 2017 мав договірні відносини з НАК «Нафтогаз України» щодо постачання природного газу, проте НАК «Нафтогаз України» номінації на постачання природного газу відповідачу у січні-лютому 2017 року не подавав та відповідно природний газ відповідачу не постачав, а вартість відібраного відповідачем природного газу з газотранспортної системи в обсязі 174,232 тис.куб.м має бути компенсована позивачу, тому НАК «Нафтогаз України» вважає, що позов у справі №911/2663/24 підлягає задоволенню в повному обсязі.

31.01.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення, у яких відповідач послався на те, що йому в січні 2017 номінацією було виділено 100 тис.куб.м природного газу, а відібрано відповідачем у цей період 80,359 тис.куб.м, а у лютому 2017 номінацією виділено 60 тис.куб.м, а відібрано відповідачем у цей період 63,847 тис.куб.м, що є допустимим перевищенням відповідно до умов укладеного відповідачем із постачальником договору постачання природного газу від 28.10.2016. Також відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до основної позовної вимоги про стягнення 803015,85 грн компенсації вартості відібраних без номінації обсягів природного газу за січень-лютий 2017, так і до вимог 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат. Відповідач при цьому послався на те, що позивач набув право на відповідну компенсацію з 29.08.2021, в той час як позов пред`явлено 29.08.2024 з пропуском трирічного строку позовної давності, а тому відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності.

27.02.2024 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло заперечення на письмові пояснення відповідача, у яких позивач заперечив проти додаткових доказів, які були надані відповідачем щодо обсягів споживання природного газу в січні 2017 та лютому 2017. Також позивач послався на те, що строк позовної давності ним не пропущений, оскільки у відповідача обов`язок з виплати компенсації вартості відібраного без номінації обсягів природного газу за січень-лютий 2017 виник відповідно до закону починаючи з 01.10.2021, в той час як позов пред`явлено 29.08.2024, тому позивач не вважає пропущеним строк позовної давності.

У підготовчому засіданні 23.01.2025, 06.02.2025 та 06.03.2025 взяли участь позивач, відповідач та третя особа. За наслідками з`ясування в підготовчому засіданні 06.03.2025 позицій учасників справи про можливість закриття підготовчого провадження, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2025.

23.04.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення, у яких відповідач повторив свою правову позицію у спорі.

10.04.2025 та 24.04.2025 відбулись судові засідання з розгляду справи по суті, у яких взяли участь позивач, відповідач та третя особа, які надали суду пояснення по суті справи. У судовому засіданні 24.04.2025, за наслідками з`ясування обставин, дослідження доказів та проведення судових дебатів, суд у відповідності до ст.219 Господарського процесуального кодексу України оголосив про перехід до стадії ухвалення судового та про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення до 01.05.2025.

В судове засідання 01.05.2025 з`явились позивач, відповідач та третя особа та судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги та заперечення проти них, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких вони ґрунтуються, дослідивши пояснення учасників справи та оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

03.10.2016 між НАК «Нафтогаз України» (третя особа у справі) в якості постачальника та КП «Вишгородтепломережа» (відповідач у справі) в якості споживача укладено договір постачання природного газу №1671/1617-ТЕ-17, далі договір №1671/1617-ТЕ-17, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Строк дії договору з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині здійснення розрахунків - до їх повного здійснення.

Також 27.10.2016 між НАК «Нафтогаз України» в якості постачальника та КП «Вишгородтепломережа» в якості споживача укладено договір постачання природного газу №1821/1617-БО-17, далі договір №1821/1617-БО-17, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Строк дії договору з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині здійснення розрахунків - до їх повного здійснення.

Також 28.10.2016 між НАК «Нафтогаз України» в якості постачальника та КП «Вишгородтепломережа» в якості споживача укладено договір постачання природного газу №1856/1617-КП-17, далі договір №1856/1617-КП-17, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Строк дії договору з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині здійснення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами до договорів вносились зміни щодо ціни природного газу.

Згідно з актами приймання-передачі природного газу, які підписані між НАК «Нафтогаз України» в якості постачальника та КП «Вишгородтепломережа» в якості споживача, скупний обсяг поставленого постачальником споживачу природного газу за січень 2017 становить 2552,778 тис.куб.м, з них:

- 2195,678 тис.куб.м згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2017 за договором №1671/1617/-ТЕ-17;

- 276,741 тис.куб.м згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2017 за договором №1821/1617/-БО-17;

- 80,359 тис.куб.м згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2017 за договором №1856/1617/-КП-17.

Згідно з актами приймання-передачі природного газу, які підписані між НАК «Нафтогаз України» в якості постачальника та КП «Вишгородтепломережа» в якості споживача, скупний обсяг поставленого постачальником споживачу природного газу за лютий 2017 становить 2063,307 тис.куб.м, з них:

- 1764,124 тис.куб.м згідно з актом приймання-передачі від 28.02.2017 за договором №1671/1617/-ТЕ-17;

- 235,336 тис.куб.м згідно з актом приймання-передачі від 28.02.2017 за договором №1821/1617/-БО-17;

- 63,847 тис.куб.м згідно з актом приймання-передачі від 28.02.2017 за договором №1856/1617/-КП-17.

Згідно з даними ПАТ «Київоблгаз» реєстром обсягів газу, що були використані споживачами по договорами з НАК «Нафтогаз України» з мереж ПАТ «Київоблгаз» у січні 2017 в графі "Обсяг згідно алокації" вказано загальний обсяг відбору КП «Вишгородтепломережа» природного газу у січні 2017, а саме 2617,884 тис.куб.м.

Згідно з даними ПАТ «Київоблгаз» реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорами з НАК «Нафтогаз України» з мереж ПАТ «Київоблгаз» у лютому 2017 в графі "Обсяг згідно алокації" вказано загальний обсяг відбору КП «Вишгородтепломережа» природного газу у лютому 2017, а саме 2172,433 тис.куб.м.

Відповідно до реєстрів реалізації природного газу за прямими договорами з НАК «Нафтогаз України» теплопостачальним підприємствам у січні та лютому 2017 відображено обсяги відбору природного газу КП «Вишгородтепломережа» в наступних обсягах: у січні 2017 в загальному обсязі 2552,778 тис. куб.м, у лютому 2017 в загальному обсязі 2063,307 тис.куб.м.

Загальний обсяг відбору природного газу у січні та лютому 2017 без подання номінацій складає 174,232 тис.куб.м (2617,884 + 2172,433 2552,778 2063,307 = 174,232), що за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів загалом складає 1651918,32 грн, із розрахунку 65,106 тис.куб.м відбору природного газу за січень 2017 по ціні 6979,00 грн без ПДВ за 1 тис.куб.м, загальна сума з ПДВ за період січень 2017 545249,73 грн та 109,126 тис.куб.м відбору природного газу за лютий 2017 по ціні 8451,00 грн без ПДВ за 1 тис.куб.м, загальна сума з ПДВ за період лютий 2,59 грн, всього за січень-лютий 2,32 грн (545249,73 + 1106668,59 = 1651918,32).

Станом на 16.09.2024 строк оплати (за перші 35 періоди з 01.10.2021-01.09.2024 із 72 періодів) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав та становить 803015,85 грн (1651918,32 : 72 х 35 = 22943,31 х 35 = 803015,85).

Позивачем також нараховані та заявлені до стягнення 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат за періоди прострочення основного боргу з 01.11.2021 по 16.09.2024.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки суду.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (позивач, Оператор ГТС) до 31.12.2019 було оператором газотранспортної системи - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» (відповідач, Споживач), є споживачем - юридичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (п.37 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу").

Для здійснення діяльності з виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, відповідач використовує природний газ, який відповідно до «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», затвердженого Постановами Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015, №187 від 22.03.2017, №867 від 19.10.2018.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/17» покладено на НАК «Нафтогаз України» обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювальних сезонів безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах, у тому числі.

Таким чином, КП «Вишгородтепломережа» є захищеним споживачем природного газу у розумінні п.10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року», на НАК «Нафтогаз України» та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (опалювальний сезон) покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №357 «Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії», та з дотриманням принципу недискримінації.

На підставі цього розпорядження уряду, яке є обов`язковим до виконання, на НАК «Нафтогаз України» та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Аналогічний висновок про обов`язок НАК «Нафтогаз України» видати номінації відповідно до вказаного Розпорядження також викладено у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 04.04.2018 у справі №904/5094/17, від 15.03.2018 у справі №922/345/17.

Як встановлено судом, між КП «Вишгородтепломережа» та НАК «Нафтогаз України» було укладено договори на постачання природного газу від 03.10.2016 №1671/1617-ТЕ-17 (використання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню), від 27.10.2016 №1821/1617-БО-17 (використання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями) та від 28.10.2016 №1856/1617-КП-17 (використання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами, крім бюджетних установ/організацій).

Пунктом 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС передбачено, що замовники послуг транспортування зобов`язані подати Оператору ГТС номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс ГТС, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

У статті 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Таким чином, на позивача покладено обов`язок прийняти номінацію, а на замовника послуг транспортування - подати таку номінацію.

Відповідно до статті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій. Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Наведені вище положення Кодексу ГТС дають підстави дійти висновку, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.

Судом встановлено, що у спірні періоди та до 31.12.2019 АТ «Укртрансгаз» виконувало функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Частиною першою статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», надалі - Закон №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а 29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», надалі Закон №1639-IX.

За змістом статті 1 Закону №1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Відповідно до статті 2 Закону №1730-VIII дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до частини другої ст. 8 Закону №1730-VIII підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 по 31 грудня 2019 здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Аналіз наведених приписів Закону №1730-VIII дає підстави для висновку, що необхідними та визначальними умовами для застосування положень статті 8 цього Закону є: 1) учасниками процедури врегулювання заборгованості мають бути - підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно; 2) заборгованість складається з вартості об`ємів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів; 3) період заборгованості - відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019; 4) строк оплати настав з 01.10.2021.

Судом встановлено, що у вказані періоди, а саме у період січня-лютого 2017 обсяг відбору природного газу без подання номінацій складає 174,232 тис.куб.м, на підтвердження чого позивачем надано суду: реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорами з НАК «Нафтогаз України» з мереж ПАТ «Київоблгаз» в січні 2017, де в графі "Обсяг згідно алокації" вказано загальний обсяг відбору КП «Вишгородтепломережа» природного газу у січні 2017, а саме 2617,884 тис.куб.м; реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорами з НАК «Нафтогаз України» з мереж ПАТ «Київоблгаз» в лютому 2017, де в графі "Обсяг згідно алокації" вказано загальний обсяг відбору КП «Вишгородтепломережа» природного газу у лютому 2017, а саме 2172,433 тис.куб.м.; звіти АТ «Київоблгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень та лютий 2017; реєстри реалізації природного газу за прямими договорами з НАК «Нафтогаз України» теплопостачальним підприємствам за січень та лютий 2017 та акти приймання-передачі природного газу між НАК «Нафтогаз України» та КП «Вишгородтепломережа» за січень та лютий 2017, де відображено обсяги відбору природного газу КП «Вишгородтепломережа» у січні та лютому 2017 за підтвердженими номінаціями, а саме загальний обсяг постачання природного газу у січні 2017 2552,778 тис.куб.м, у лютому 2017- 2172,433 тис.куб.м.

Поряд із цим відповідачем при розгляді справи не спростовано поясненням третьої особи (НАК «Нафтогаз України») про відсутність між НАК «Нафтогаз України» та КП «Вишгородтепломережа» договірних відносин в зазначені періоди, в частині постачання природного газу в обсязі 174,232 тис.куб.м, що становить різницю між обсягом відібраного відповідачем природного газу та обсягом поставленого відповідачу постачальником природного газу у січні-лютому 2017.

Таким чином, у спірний період відповідач мав договірні відносини з постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України», який не здійснив постачання вказаних обсягів природного газу відповідачу, внаслідок чого КП «Вишгородтепломережа» у січні-лютому 2017 здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи, з ресурсу позивача обсягом 174,232 тис.куб.м, без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

Частиною 2 ст.8 Закону №1730-VIII визначено порядок компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу: оплата протягом 72 місяців починаючи з 01 жовтня 2021 щомісяця рівними частини вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу - особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019.

Згідно з ч.3 ст. 8 Закону №1730-VIII обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

Враховуючи, що відповідач здійснював відбір природного газу з газотранспортної системи в загальному обсязі 174,232 тис.куб.м у січні-лютому 2017 без поданих постачальником газу номінацій, вартість вказаних обсягів компенсується позивачу відповідно до порядку встановленого ч.2 ст. 8 Закону №1730-VIII.

Виходячи з вказаних норм права, в силу вимог Закону №1730-VIII у відповідача виникло зобов`язання компенсувати АТ "Укртрансгаз" вартість відібраних у січні-лютому 2017, без номінацій обсягів природного газу.

Також частиною 2 статті 8 вказаного Закону №1730-VIII визначено, що така вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу визначається за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

За розрахунком позивача, який не спростовано відповідачем, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у січні-лютому 2017 в обсязі 174,232 тис.куб.м за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів (за інформацією НАК «Нафтогаз України» щодо цін на природний газ для виробників теплової енергії, реалізований за договорами постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України») загалом складає 1651918,32 грн, яку відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021, щомісяця рівними частинами оплатити позивачу. Відповідно, розмір щомісячної оплати (починаючи з 01.10.2021) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 22943,31 грн, а сукупний розмір щомісячної оплати, починаючи з 01.10.2021 по 01.09.2024 за 35 місяців, становить відповідно 803015,85 грн (22943,31 х 35 = 803015,85).

Відповідачем факту відібрання природного газу без номінацій в обсязі 174,232 тис.куб.м не спростовано, доказів сплати його вартості не надано.

Судом береться до уваги, що відповідачем не було подано ні первинних доказів (оформлених з НАК «Нафтогаз України» актів приймання-передачі спірного природного газу), так і жодних інших доказів, а також доказів сплати грошових коштів ні на рахунок НАК «Нафтогаз України», ні будь-якого іншого постачальника природного газу, за отриманий природний газ, як і не надано жодних інших доказів, які б підтверджували реальність здійснення такої господарської операції як постачання природного газу в обсязі 174,232 тис.куб.м у січні-лютому 2017 від НАК «Нафтогаз України» чи іншого постачальника природного газу.

Отже, отримання КП «Вишгородтепломережа» природного газу 174,232 тис.куб.м у січні-лютому 2017 без поданих постачальником газу (НАК «Нафтогаз України») номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками, свідчить про здійснення відбору природного газу з газотранспортної системи АТ "Укртрансгаз", тобто з ресурсу останнього. Враховуючи викладене, доводи та заперечення відповідача викладені у відзиві спростовано матеріалами справи, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, вимога про стягнення 803015,85 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень-лютий 2017 є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, відповідачем не спростована, а тому підлягає задоволенню.

Оскільки відповідачем не було здійснено оплату вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу в строки, встановлені у частині другій статті 8 Закону №1730-VIII, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат за періоди прострочення основного боргу з 01.11.2021 по 16.09.2024.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на 16.09.2024 строк оплати (за 01.10.2021 - 01.09.2024) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав, а тому відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу 803015,85 грн компенсації, чого ним здійснено не було.

Згідно з ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати ти суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок позивача в сумі 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат за періоди прострочення основного боргу з 01.11.2021 по 16.09.2024 відповідає вказаним обставинам та нормам права, відповідачем не спростований, а тому позовні вимоги про стягнення 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про застосування строку позовної давності до основної вимоги про стягнення 803015,85 грн основного боргу та похідних вимог про стягнення 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Суд відмічає, по-перше, суперечливість правової позиції відповідача у спорі, який одночасно стверджує і про відсутність у відповідача обов`язку зі сплати позивачу компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень-лютий 2017 (основного боргу), і одночасно заявляє суду про застосування позовної давності у спорі.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Із постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц випливає, що позовна давність застосовується за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Отже, поведінка відповідача у спорі є суперечливою, оскільки, відповідач, з одного боку, стверджує про відсутність порушення права позивача на отримання 803015,85 грн компенсації, і в той же час просить застосувати позовну давність, яка застосовується за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача.

Крім того, відповідачем не враховано, що за змістом ч.2 ст.8 Закону №1730-VIII ця компенсація вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу підлягала сплаті відповідачем позивачу, починаючи з 01 жовтня 2021 щомісяця рівними частинами вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу.

Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, позивач про порушення свого права відповідачем не міг довідатись раніше 02.10.2021, а позов поданий 02.10.2024, тобто трирічний строк позовної давності не прощений.

Крім того, строк позовної давності в будь-якому разі не пропущений також тому, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), (що був встановлений на усій території України з 12.03.2020 та діяв до 30.06.2023), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Також відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, з огляду на приписи статей 256, 257 Цивільного кодексу України, п. 12, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також враховуючи дату звернення позивача із даним позовом до суду - 02.10.2024 та дату виникнення прострочення зі сплати першої частини компенсації (02.10.2021), суд дійшов висновку, що строк позовної давності у даній справі позивачем не пропущений.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Також відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У цій статті 79 Господарського процесуального кодексу України встановлений стандарт доказування "вірогідності доказів", який, на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто відповідно до наведеного стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У силу вказаної норми процесуального права наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, аніж протилежний. Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №908/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 803015,85 грн основного боргу, 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову витрати позивача в сумі 11364,46 грн по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 4, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» про стягнення 803015,85 грн основного боргу, 35226,08 грн 3% річних та 108796,15 грн інфляційних втрат задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (07301, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3-В, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 803015 (вісімсот три тисячі п`ятнадцять) грн 85 коп. основного боргу, 35226 (тридцять п`ять тисяч двісті двадцять шість) грн 08 коп. 3% річних, 108796 (сто вісім тисяч сімсот дев`яносто шість) грн 15 коп. інфляційних втрат та 11364 (одинадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн 46 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2025.

Суддя О.О. Третьякова