20.06.2025Справа № 910/4111/25
Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Блажівської О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4111/25
про стягнення 1 150 764, 94 грн.
До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯГУАР» (далі - відповідач) про стягнення по Договору в сумі 1 031 093 (один мільйон тридцять одна тисяча дев`яносто три) грн 38 коп., 3 % річних в сумі 21 065 (двадцять одна тисяча шістдесят п`ять) грн 29 коп., інфляційні втрати в сумі 98 606 (дев`яносто вісім тисяч шістсот шість) грн 24 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 січня 2021 року між Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯГУАР", як замовником, та Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП", як виконавцем, укладено договір № 01/21 (далі - Договір).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, визнано справу № 910/4111/25 малозначною. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯГУАР» (01013, місто Київ, вул. Покільська, буд.4-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» (04209, місто Київ, вул. Лебединська, буд. 2-А; ) заборгованість по Договору в розмірі 1 031 093 (один мільйон тридцять одна тисяча дев`яносто три) грн 38 коп., 3 % річних в розмірі 21 065 (двадцять одна тисяча шістдесят п`ять) грн 29 коп., інфляційні втрати в розмірі 98 606 (дев`яносто вісім тисяч шістсот шість) грн 24 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯГУАР» (01013, місто Київ, вул. Покільська, буд.4-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» (04209, місто Київ, вул. Лебединська, буд. 2-А; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 809 (тринадцять тисяч вісімсот девять) грн 18 коп. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

10.06.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЯГУАР" на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УБМ-ГРУП" витрати на оплату правової допомоги в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп.

Відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, представник позивача зазначає, що разом з позовною заявою Позивачем подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок вартості послуг по Договору про надання правової допомоги (додаток № 28 до позовної заяви). Вищезазначений розрахунок проводився з урахуванням того, що справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження. Враховуючи те, що справа № 910/4111/25, була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, 10 червня 2025 року, між адвокатом та клієнтом підписано акт № 2 приймання-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги на суму 9 000 (дев`ять тисяч) грн., 00 коп., а саме: - юридичний аналіз документів необхідних для ведення претензійнопозовної роботи по договору від 20 січня 2021 року № 01/21 за період (січень 2021 року - вересень 2022 року) вартість послуг складає 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.; - складання та подача до суду позовної заяви про стягнення заборгованості та штрафних санкцій по договору від 20 січня 2021 року № 01/21 за період (січень 2021 року - вересень 2022 року) вартість послуг складає 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп.; - отримання в Господарському суді м. Києва документів (наказу по справі 910/4111/25) вартість послуг складає 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп.

До заяви про ухвалення додаткового рішення долучено акт №2 приймання-передачі наданих послуг по договору від 03.02.2025 №030225 про надання правової допомоги від 10.06.2025, відповідно до якого, Адвокат Онопрієнко О.П. та Клієнт ТОВ «УБМ-ГРУП» склали акт про те, що на виконання договору від 03.02.2025 №030225 про надання правової допомоги від 10.06.2025 адвокатом надано, а клієнтом отримано наступні послуги:

юридичний аналіз документів необхідних для ведення претензійно-позовної роботи по договору від 20.01.2021 №01/21 за період (з січень 2021 - вересень 2022) - 2 000 грн, складання та подача до суду позовної заяви про стягнення заборгованості та штрафних санкцій по договору від 20.01.2021 №01/21 за період (з січень 2021 - вересень 2022) - 6 000 грн, отримання в Господарському суді міста Києва документів (наказу по справі №910/4111/25) - 1 000 грн.

До позовної заяви було долучено додатки, серед яких відсутнє підтвердження пункту 1 акту №2 приймання-передачі наданих послуг по договору, а саме здійснення юридичного аналізу документів необхідних для ведення претензійно-позовної роботи по договору від 20.01.2021 №01/21 за період (з січень 2021 - вересень 2022). Представником позивача до позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення не надано доказів направлення на адресу відповідача письмової вимоги (претензії) про добровільне врегулювання спору, як один із процесів вирішення спору між сторонами, що включає в себе претензійно-позовну роботу.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною другою ст. 244 ГПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).

У свою чергу, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, №823/2638/18.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.

Судом встановлено, що подаючи до суду 02.04.2025 позовну заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" вказало, що попередній (орієнтований) розрахунок вартості послуг по Договору від 03.02.2025 №030225 про надання правової допомоги від 26.03.2025 за проведення претензійно-позовної роботи по стягненню заборгованості складає 21 000 грн 00 коп. Вказана вартість послуг є орієнтовна (попередня), остаточна вартість послуг зазначається в актах приймання-передачі наданих послуг, які складаються адвокатом по факту надання послуг, відповідно до обсягу наданих послуг та їх вартості згідно пункту 4.2 Договору.

Заявник з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу звернувся, у строки передбачені ч.8 ст. 129 ГПУ України.

У своїй заяві про розподіл судових витрат позивач просить суд стягнути на його користь 9 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

03.02.2025 року між адвокатом Онопрієнком Олександром Петровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП» було укладено договір про надання правової допомоги №030225, відповідно до умов даного Договору клієнт доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов`язання, зокрема, здійснювати представництво та захист інтересів клієнта в усіх судах України.

Відповідно до умов Договору, загальна вартість послуг за цим Договором складається з сумарної вартості наданих Послуг, зазначених в актах приймання-передачі наданих послуг. Оплата послуг адвоката проводиться по цінам зазначених в даному договорі, а саме: юридичний аналіз документів необхідних для ведення претензійно-позовної роботи - 2 000 грн, складання, надіслання боржнику (відповідача) претензії - 1 000 грн, складання та подача до суду позовної заяви 6 000 грн, складання та подача до суду відзиву на позовну заяву 6 000 грн, участь в одному судовому засіданні (одна явка в суд) 3 000 грн, ознайомлення з матеріалами справи та документами - 2 000 грн, складання та подача до суду відповіді на відзив 3 000 грн, складання та подача до суду додаткових документів, пояснення, заяви, клопотань, уточнень - 1 000 грн, наручне отримання в суді документів - 1 000 грн, складання та подача до суду апеляційної скарги - 3 000 грн, складання та подача до суду відзиву на апеляційну скаргу - 3 000 грн. Додаткові послуги, що не передбачені цим Договором, оплачуються клієнтом додатково. Вартість таких послуг погоджується сторонами до початку їх надання шляхом укладання відповідної письмової угоди (договору, додаткової угоди). Попередня (орієнтовна) вартість послуг визначається шляхом підписання відповідного попереднього (орієнтовного) розрахунку вартості послуг, а остаточна вартість послуг визначається в актах приймання передачі - надання послуг, які складаються адвокатом по факту надання послуг відповідно до переліку наданих послуг та їх вартості. Приймання-передача наданих послуг оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який готується адвокатом в двох примірниках та надається клієнту на погодження та підписання. Клієнт зобов`язаний протягом п`яти календарних днів з дати отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписати отриманий акт та один примірник повернути адвокату або надати зауваження до отриманого акту чи наданих послуг. У випадку, якщо клієнт не поверне адвокату підписаний акт приймання-передачі наданих послуг та наддасть письмових зауважень щодо наданих послуг або складеного акту протягом п`яти календарних днів з дня отримання, надані послуги вважаються такими, що надані належним чином та прийняті клієнтом без зауважень у зв`язку з чим підлягають оплаті відповідно до умов цього Договору.

Станом на час подання позивачем заяви про відшкодування витрат на професійну допомогу, докази оплати позивачем коштів адвокату у розмірі 9 000,00 грн. у матеріалах справи відсутні.

За приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону № 5076-VI, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги у договорі про надання правової допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом частин 5, 6 ст. 126 ГПК України, сторона може заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в разі неспівмірності відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯГУАР" до суду не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позовну заяву до суду подано та підписано від імені позивача адвокатом Онопрієнко Олександром Петровичем.

Додатки, додані до позовної заяви містять копію Договору №030225 про надання правової допомоги від 03.02.2025.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині 4 статті 126 ГПК України, так і в частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши правовий аналіз норм статей 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, згідно з яким подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Представником позивача в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено, що 10.06.2025 між адвокатом та клієнтом підписано акт №2 приймання-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги на загальну суму 9 000 грн, з якого вбачається, що адвокатом надано позивачу послугу у вигляді юридичного аналізу документів необхідних для ведення претензійно-позовної роботи по договору від 20.01.2021 № 01/21 за період (січень 2021 року - вересень 2022 року) вартість послуг складає 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп., та на підтвердження до даної заяви долучено акт №2 приймання-передачі наданих послуг по договору від 03.02.2025 №030225 про надання правової допомоги від 10.06.2025, який підписаний та скріплений печаткою адвокатом та клієнтом. Однак, до позовної заяви, а в подальшому до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача не долучено доказів складання претензійно-позовної роботи по договору від 20.01.2021 №01/21 та підтвердження направлення на адресу відповідача письмової вимоги (претензії) про добровільне врегулювання спору, як один із процесів вирішення спору між сторонами, що включає в себе претензійно-позовну роботу.

Представником позивача, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн., долучено до матеріалів справи наступні документи: акт №2 приймання-передачі наданих послуг по договору від 03.02.2025 №030225 про надання правової допомоги від 10.06.2025.

Відповідно до якого, адвокат Онопрієнко О.П. та ТОВ «УБМ-ГРУП» склали цей акт про те, що на виконання договору від 03.02.2025 №030225 про надання правової допомоги адвокатом надано, а клієнтом отримано наступні послуги:

юридичний аналіз документів необхідних для ведення претензійно-позовної роботи по договору від 20.01.2021 № 01/21 за період (січень 2021 року - вересень 2022 року) вартість - 2 000 грн 00 коп (без пдв), складання та подача до суду позовної заяви про стягнення заборгованості та штрафних санкцій по договору від 20.01.2021 №01/21 за період (січень 2021- вересень 2022) вартість - 6 000 грн 00 коп, отримання в Господарському суді міста Києва документів (наказу по справі №910/4111/25) вартість - 1 000 грн 00 коп.

Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, встановлено, що адвокатом позивача надано допомогу лише в написанні позовної заяви та підготовці до подачі позову через систему «Електронний суд», яка підтверджується актом №2 приймання-передачі наданих послуг по договору від 03.02.2025 №030225 про надання правової допомоги від 10.06.2025. Відповідачем відповідно до приписів статті 178 ГПК України не було надано відзив, що виключає можливість подання відповіді на відзив.

Представником позивача не надано суду доказів як під час подання позовної заяви до суду, так і не надано підтвердження під час подання заяви про ухвалення додаткового рішення про надання послуги із здійсненням юридичного аналізу необхідного для ведення претензійно-позовної роботи по договору від 20.01.2021, а саме направлення на адресу відповідача письмової вимоги (претензії) про добровільне врегулювання спору, як один із процесів вирішення спору між сторонами, що включає в себе претензійно-позовну роботу.

Суд зазначає, що дана справа, з огляду на предмет спору і характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу, обставини, які підлягають з`ясуванню, докази, що підлягають оцінці, не належить до категорії складних, та розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відтак, витрати в цій частині є недоведеними.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявний у справі акт №2 приймання-передачі наданих послуг по договору від 03.02.2025 №030225 від 10.06.2025 не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а також відповідати складності справи.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».

Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу: при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Онопрієнко О.П. послуг, враховуючи, що справа визначена як малозначна, з огляду на що здійснювався розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, виходячи із засад господарського законодавства щодо розумності та справедливості, суд вважає, що відшкодування витрат на правову допомогу підлягає задоволенню у розмірі 7 000 грн 00 коп.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 221, 233, 237-238, 240-242, 244, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 910/4111/25 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯГУАР» (01013, місто Київ, вул. Покільська, буд.4-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-ГРУП» (04209, місто Київ, вул. Лебединська, буд. 2-А; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів статей 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА