УХВАЛА

м. Київ

18.06.2025Справа № 910/5798/25
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Першого заступника керівника Сумської окружної прокуратури (Сумської обласної прокуратури) в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації

до 1. Сумської обласної ради

2. Департаменту захисту довкілля та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації

про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою

Представники учасників справи:

від прокуратури: Биховець О.А.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Кулинич Л.С.;

від відповідача 2: Алєксєєнко О.П.

ВСТАНОВИВ:

08.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Першого заступника керівника Сумської окружної прокуратури (Сумської обласної прокуратури) в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації з вимогами до Сумської обласної ради та Департаменту захисту довкілля та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 відкрито провадження у справі №910/579/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.06.2025, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

26.05.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву.

26.05.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

30.05.2025 та 02.06.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

03.06.2025 прокурором подана відповідь на відзив відповідача 1 та відповідь на відзив відповідача 2.

У підготовчому засіданні 04.06.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.06.2025.

11.06.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшли додаткові письмові пояснення.

12.06.2025 відповідачем 1 подані заперечення на відповідь на відзив.

16.06.2025 до Господарського суду міста Києва прокурором подані письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовче засідання 18.06.2025 з`явились представники прокуратури, відповідача 1 та відповідача 2, надали усні пояснення по справі.

Представник позивача у підготовче засідання 18.06.2025 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи №910/5798/25, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Статтею 124 Конституції України унормовано, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з ст. 5, 7, 8 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таку правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №920/40/19.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а також коли належність справ до юрисдикції господарських судів прямо передбачено положеннями законодавства.

За змістом частин першої - третьої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участю або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18 (провадження № 12-294гс18) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Сумської обласної ради народних депутатів від 18.12.1985 №355 «Про затвердження заповідних об`єктів місцевого значення» затверджено список державних пам`яток природи місцевого значення до якого увійшла ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Дуби» у кількості 5 дерев на площі 2 га, що розташована на території Радянського лісництва Лебединського району Сумської області у кварталі 32 виділ 14 (п. 1 додатку 2 до рішення).

Згідно із короткою характеристикою, яка зазначена п. 1 додатку 2 до рішення, унікальні дуби являють собою дерева віком 250-300 років, висотою 30-35 метрів з діаметром стовбурів від 100 см. до 140 см та проекцією крон 45-65 квадратних метрів.

Рішенням Сумської обласної ради народних депутатів від 13.10.1994 «Про державний кадастр територій природньо-заповідного фонду області» затверджено державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду області. Згідно з п. 13 розділу «Пам`ятки природи місцевого значення» додатку 1 до вищевказаного рішення обласної ради визначено площу ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Дуби» розміром 2 га. Згідно з охоронним зобов`язанням Державного управління екологічної безпеки у Сумській області від №47 15.09.1995, виданого Лебединському держлісгоспу, пам`ятка природи місцевого значення «Дуби» має площу 2 га.

Рішенням Сумської обласної ради від 19.10.2000 «Про розширення, опитимізацію мережі і зміну назв деяких територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» змінено назву ботанічної пам`ятка природи «Дуби» на «Репівські дуби» площею 2 га (п. 7.13 додатку 2 до рішення).

Наказом Державного управління охорони навколишнього природнього середовища в Сумській області від 30.11.2012 №55 затверджено положення про ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Репівські Дуби» (далі - Положення). Відповідно до п. 1.2-1.3 пам`ятка природи представляє собою ділянку лісового фонду з місцем зростання унікальних за віком та параметрами дерев дуба черещатого в кількості 5 одиниць (від 220-350 років, висота 26-32 метри, обхват на висоті 1,3 метра -280-490 см).

Територія пам`ятки природи займає площу 2 га та розташовується в західній околиці м. Лебедин на території Лебединської міської ради Сумської області, на подвір`ї контори Радянського лісництва ДП «Лебединське лісове господарство» - квартал 32 виділ 26.

Як вказує прокурор, з моменту створення ботанічної пам`ятки природи «Репівські дуби» її площа становила 2 гектари та упродовж останніх 36 років не змінювалась. У той же час, у 2020 році на замовлення Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації ТОВ «Координат-БС» розроблено проект землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонд, яким зменшено площу ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Репівські дуби» на 1,8 га та визначено її у розмірі 0,2 га.

Згідно з вказаним проектом землеустрою за результатами проведеної кадастрової зйомки та обстеження території встановлено, що ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Репівські дуби», являє собою 6 дерев, що ростуть поряд один з одним на пригірку під ставком на подвір`ї Українського лісництва ДП «Лебединський лісгосп» (на даний ДСГП «Ліси України»). Вказана пам`ятка природи розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0002, яка перебуває у державній власності в особі Сумської обласної державної адміністрації та у постійному користуванні ДП «Лебединське лісове господарство».

Наказом Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації від 08.12.2020 №91-ОД «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду» затверджено проект землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду ботанічна пам`ятка місцевого значення «Репівські дуби», розташованої на території Лебединської міської ради Лебединського району Сумської області загальною площею 0,2000 га. У подальшому, на підставі вказаного наказу 16.12.2020 державним кадастровим реєстратором головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області Бережною Ю.О. внесено відомості до Державного земельного кадастру про обмеження (реєстраційний номер 009:001050:00000001) у використанні ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Репівські дуби» на площі 0,2 га.

Таким чином, внаслідок вказаної державної реєстрації обмежень на Публічній кадастровій карті фактично визначено межі ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Репівські дуби» у розмірі 0,2 га. У подальшому рішенням Сумської обласної ради від 22.12.2021 «Про зміни в мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області» внесено зміни до площі об`єкту природно-заповідного фонду ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Репівські дуби» зокрема, зменшено його площу із 2 га до 0,2 га (п. 2 додатку до рішення).

Прокурор зазначає, що наказ Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації від 08.12.2020 №91-ОД та рішення Сумської обласної ради від 22.12.2021, яким зменшено межі ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Репівські дуби» з 2 га до 0,2 га, суперечать нормам Закону України «Про природно-заповідний фонд України», оскільки прийняті без відповідного погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища та відповідного експертного висновку, а тому підлягають скасуванню у судовому порядку.

За таких обставин прокурор просить суд:

1) усунути перешкоди державі в особі Сумської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою державної власності кадастровий номер :05:001:0002 шляхом визнання незаконним та скасування наказу Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації від 08.12.2020 №91-ОД «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду», яким затверджено проект землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду ботанічна пам`ятка місцевого значення «Репівські дуби», розташованої на території Лебединської міської ради Лебединського району Сумської області загальною площею 0,2000 га;

2) усунути перешкоди державі в особі Сумської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою державної власності кадастровий номер :05:001:0002 шляхом визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення Сумської обласної ради від 22.12.2021 «Про зміни в мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області» в частині зменшення площі ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Репівські дуби», яке викладене у додатку п. 2 Переліку об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, в яких відбувається уточнення площі;

3) усунути перешкоди державі в особі Сумської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою державної власності кадастровий номер :05:001:0002 шляхом скасування в Державному земельному кадастрі обмежень (реєстраційний номер 009:001050:00000001) у використанні ботанічної пам`ятки природи місцевого значення «Репівські дуби» на площі 0,2 га.

Суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Пунктом 6 частини 3 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, виключно на пленарних засіданнях обласних рад вирішуються такі питання - прийняття рішень щодо організації територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

На підставі статей 51-54 Закону України «Про природно-заповідний фонд», статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з метою оптимізації мережі цінних природних комплексів суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення Сумської обласної ради від 22.12.2021 «Про зміни в мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області».

Отже, рішення Сумської обласної ради від 22.12.2021 «Про зміни в мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області» є управлінським актом суб`єкта владних повноважень, прийнятим на виконання управлінських функцій.

Крім того, затвердження відповідачем 2 проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Репівські дуби» на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0002 також є виконанням ним владних управлінських функцій у сфері захисту об`єктів природно-заповідного фонду. Фактом затвердження вищевказаного проекту землеустрою відповідач 2 не здійснював функцій з розпорядження земельною ділянкою, на якій розташована ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Репівські дуби», оскільки право власності зазначеної земельної ділянки не змінилося: вона була і залишається у державній власності, постійний користувач також не змінився.

Частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Положеннями статті 17 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, у тому числі розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 16.01.2023 у справі №500/3487/20 зазначено, що згідно зі статтею 2 Земельного Кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Стаття 152 Земельного Кодексу України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 158 Земельного Кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

У постанові Верховного Суду від 16.01.2023 у справі №500/3487/20 викладено правову позицію про те, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги, що 1) наказ Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації від 08.12.2020 №91-ОД «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду» та рішення Сумської обласної ради від 22.12.2021 «Про зміни в мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області» є управлінськими актами суб`єкта владних повноважень, прийнятими на виконання управлінських функцій, та 2) та правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією таких рішень, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб (тобто, не виникли цивільні/господарські правовідносини), суд дійшов висновку, що спір у даній справі є публічно-правовим та його не належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Таким чином, зважаючи на вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас судом було з`ясовано, що земельні ділянки площами 0,2 гектара та 1,8 гектара не формувалися як об`єкти цивільних прав, не вилучалися у постійного землекористувача (Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»), залишаються у власності держави в особі Сумської обласної державної адміністрації (відповідно до пояснень, поданих 11.06.2025 відповідачем 2), тобто земельні ділянки не стали об`єктом цивільних правовідносин.

Частиною 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На виконання вказаної вимоги процесуального закону суд роз`яснює позивачеві, що переданий на вирішення суду в межах даної справи спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. 231, 233, 235 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/5798/25.

2. Повернути з Державного бюджету України на користь Сумської обласної прокуратури (40000, Сумська обл, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33; ідентифікаційний код: 03527891) судовий збір у розмірі 7267 (сім тисяч двісті шістдесят сім) грн 20 коп., сплачений за платіжною інструкцією №804 від 06.05.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 23.06.2025.

Суддя О.М. Спичак