ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/14138/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І. М. (головуючий), Власова Ю.Л., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Росущан К. О.,

представників учасників справи:

позивача - Мануйленко О. В. (самопредставництво),

Рудюк Ю. А. (самопредставництво),

відповідача - Буркова О. М. (адвокат),

третьої особи - Квіцінська А. І. (адвокат), Крутов А. С. (адвокат),

третьої особи 2 - Ващенко Т. Д. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025

та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Харківобленерго"; Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі"

про визнання протиправними дій та припинення дій.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог та зміст обставин справи, що передували ухваленню оскаржуваних судових рішень

1.1. Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - ДПЗД "Укрінтеренерго", позивач, скаржник) звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідач), в якому просило визнати неправомірними дії та припинити дії, що порушують право, а саме:

- визнати рішення ПрАТ "НЕК "Укренерго", як адміністратора комерційного обліку, щодо покладення обсягів електричної енергії спожитих Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (далі - КП "ХТМ") по всім точкам комерційного обліку з 04.02.2022 на ДПЗД "Укрінтеренерго" неправомірним;

- заборонити ПрАТ "НЕК "Укренерго" здійснювати дії, що порушують право ДПЗД "Укрінтеренерго", а саме записувати в системі управління ринком (платформа ММS) на постачальника "останньої надії" обсяги електричної енергії для врегулювання небалансів по точкам комерційного обліку споживача КП "ХТМ" після 03.02.2022 (з 04.02.2022) по 31.10.2022, як купівлю-продаж ДПЗД "Укрінтеренерго" електричної енергії для врегулювання небалансів.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ДПЗД "Укрінтеренерго" вказувало на те, що протягом значного періоду часу (період з 04.02.2022 до 31.10.2022) відповідач порушує права позивача на достовірні дані комерційного обліку, здійснюючи безпідставні та протиправні записи в системі управління ринком електричної енергії щодо купівлі-продажу зазначеної електричної енергії ДПЗД "Укрінтеренерго" нібито для споживача КП "ХТМ", незважаючи на факт зупинення постачальником "останньої надії" купівлі-продажу електричної енергії для означеного споживача з 03.02.2022. Позивач вважав, що наслідком прийнятого відповідачем неправомірного рішення щодо покладення на ДПЗД "Укрінтеренерго" обсягів електричної енергії, яка спожита споживачем КП "ХТМ", є нарахування та формування в системі управління ринком грошових зобов`язань ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПрАТ "НЕК "Укренерго" з оплати небалансів електричної енергії та послуг з передачі електричної енергії.

1.3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2023 позов задоволено повністю.

1.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 рішення суду першої інстанції від 22.05.2023 скасовано, прийнято нове рішення про відмову у позові.

1.5. Суд апеляційної інстанції посилаючись на те, що повідомлення, направлені операторами системи розподілу на адресу постачальника "останньої надії" щодо дати переведення споживача на постачальника "останньої надії", не є договором постачальника "останньої надії" у розумінні статті 64 Закону та Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), визнав помилковим висновок суду першої інстанції в частині віднесення вказаних повідомлень до окремих договорів постачальника "останньої надії". Крім того, зазначив про безпідставне неврахування судом першої інстанції обставин, викладених в ухвалах Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 (про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії КП "ХТМ" за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії") та від 03.02.2022 (про роз`яснення ухвали від 06.07.2021) у справі № 922/2091/21. За висновками суду апеляційної інстанції, забезпечення позову у справі № 922/2091/21 розповсюджує дію на усі правовідносини, які виникли з приводу постачання електричної енергії КП "ХТМ", а не лише на спірний період.

1.6. Постановою Верховного Суду від 13.02.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2023 залишено в силі.

1.7. Суд касаційної інстанції не погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що споживач постачальника "останньої надії", безакцептно поновлює договірні відносини з постачальником "останньої надії", приєднуючись згідно з положеннями статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" повторно до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". Натомість вказав на те, що зміст статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" жодним чином не вказує на безакцептне поновлення попередніх договірних відносин з постачальником "останньої надії", а навпаки зумовлює необхідність кожного разу укладення нового договору із постачальником "останньої надії". Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем і третьою особою, що в січні 2022 року КП "ХТМ" не мало підписаного договору на постачання електричної енергії з енергоспочальником, а тому відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії здійснювалося постачальником "останньої надії", яким є ДПЗД "Укрінтеренерго", на умовах публічного договору. Початок споживання електричної енергії від позивача в січні 2022 року як постачальника "останньої надії", в силу вимог законодавства, свідчить про нове акцептування споживачем умов нового приєднання до публічного договору, а саме, договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який діє протягом строку, що не може перевищувати 90 днів.

1.8. Верховий Суд також вказав на те, що всупереч положенням статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд апеляційної інстанції, врахувавши висновки Господарського суду Харківської області у справі № 922/2091/21 в ухвалі про забезпечення позову та в ухвалі про роз`яснення ухвали про забезпечення позову, помилково не взяв до уваги того, що такі висновки не є обставинами, встановленими судами в іншій справі, а є правою оцінкою, наданою судом певним обставинам, яка відповідно до частини сьомої статті 75 ГПК України не є обов`язковою для господарського суду.

1.9. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2024, КП "ХТМ", як особа, яка не брала участі у справі, 07.03.2024 звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2023 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ДПЗД "Укрінтеренерго".

1.10. Суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою КП "ХТМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2024.

1.11. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 апеляційну скаргу КП "ХТМ" задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

1.12. Верховний Суд постановою від 12.11.2024 частково задовольнив касаційну скаргу ДПЗД "Укрінтеренерго"; скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 у справі № 910/14138/22; справу направив на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

1.13. Суд касаційної інстанції зазначив, що в силу імперативних приписів частини першої статті 17 та частини першої статті 254 ГПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП "ХТМ", апеляційний господарський суд мав обов`язок не лише формально зазначити, що оскаржуване судове рішення містить посилання, які стосуються прав, інтересів та обов`язків КП "ХТМ" (пункт 18 цієї постанови), але і встановити, яким чином оскаржуване судове рішення у спорі постачальника останньої надії з оператором системи передачі, впливає на права, інтереси та/або обов`язки заявника апеляційної скарги; що у зв`язку з прийняттям судового рішення КП "ХТМ" наділено новими правами або покладено на нього нові обов`язки, або змінено наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

2.1. Під час нового розгляду Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 18.03.2025 на підставі положень статті 50 ГПК України залучив КП "ХТМ" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

2.2. Ухвалу суд апеляційної інстанції мотивував тим, що оскільки суд першої інстанції дійшов висновку позов задовольнити та визнати неправомірним рішення щодо покладення обсягів електричної енергії спожитих споживачем КП "ХТМ" по всіх точках комерційного обліку з 04.02.2022 на ДПЗД "Укрінтеренерго" та (2) заборонити ПрАТ "НЕК "Укренерго" записувати в системі управління ринком (платформа ММS) на постачальника "останньої надії" обсяги електричної енергії для врегулювання небалансів по точкам комерційного обліку споживача КП "ХТМ" після 03.02.2022 (з 04.02.2022 до 31.10.2022), як купівлю-продаж ДПЗД "Укрінтеренерго" електричної енергії для врегулювання небалансів, оскаржуване рішення суду може вплинути на права та інтереси КП "ХТМ".

2.3. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції стосується прав та інтересів КП "ХТМ", що відповідно до статей 50, 254, 277 ГПК України, є підставою для його залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

2.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 (колегія суддів: Гаврилюк О. М., Сітайло Л. Г., Майданевич А. Г.) апеляційну скаргу КП "ХТМ" задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

2.5. Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано наявністю правового зв`язку КП "ХТМ" із сторонами спору та оскаржуваним судовим рішенням.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. ДПЗД "Укрінтеренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 про залучення КП "ХТМ" до участі у справі № 910/14138/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 у справі № 910/14138/22, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2023 у цій справі залишити без змін.

4. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1.1. На обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

4.1.2. Також із посиланням на положення частини другої статті 304 ГПК України скаржник зазначає про наявність підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - КП "ХТМ", як такої, що постановлена із порушенням норм процесуального права.

4.1.3. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не застосував правові висновки

Верховного Суду:

- щодо застосування положень пункту 7.11. розділу VII ПРРЕЕ, які викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2024 у справі № 922/206/24, від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24;

- щодо застосування положень пункту 6.5 Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (Додаток 4 до ПРРЕЕ), які викладені у постанові від 13.07.2024 у справі № 916/2205/20;

- щодо застосування положень частини п`ятої статті 75 ГПК України у сукупності із положеннями Конституції України та Європейської конвенції з прав людини, які викладені у постанові Верховного Суду від 18.08.2023 у справі № 927/211/22 (у контексті оцінки преюдиціальних фактів та правової визначеності, як елементу принципу верховенства права);

- правові висновки Верховного Суду України, які викладені у постанові від 24.05.2017 та правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.08.2023 у справі № 910/5958/20 щодо неможливості ухвалення рішень суду на майбутнє (в контексті вирішення судом питання розповсюдження дії ухвали Господарського суду Харківської області у справі № 922/2091/21 на нові договірні відносини з постачання електричної енергії між позивачем та КП "ХТМ", які виникли з 18.01.2022).

4.1.4. Скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції в порушення статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" фактично переглянув остаточні висновки Верховного Суду які викладені у постанові від 13.02.2024 у справі, що розглядається (№ 910/14138/22) та проігнорував висновки щодо застосування положень пункту 7.11. ПРРЕЕ у спірних відносинах, а також висновки Суду відносно посилання ПрАТ "НЕК "Укренерго" та АК "Харківобленерго" на наявність ухвал Господарського суду Харківської області у справах № 922/2091/21 та № 72з-22 в частині того, що такі висновки не є обставинами, встановленими судами в іншій справі, а є лише правою оцінкою, наданою судом певним обставинам, яка відповідно до частини сьомої статті 75 ГПК України та не є обов`язковою для господарського суду.

4.1.5. За твердженням скаржника, суд апеляційної інстанції незважаючи на неодноразове скасування ухвалених ним у справі № 910/14138/22 судових рішень, безпідставно та незаконно ґрунтує свої висновки на наявності обставин, встановлених в ухвалі Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 у справі № 922/2091/21, які по своїй суті зроблені судом за результатами вирішення виключно процесуального питання.

4.1.6. Також із посиланням на положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України позивач вказує на відсутність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування положень пункту 7.10. ПРРЕЕ у сукупності із положеннями пункту 6.5 Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (Додаток 4 до ПРРЕЕ), зокрема, щодо вирішення питання, яка особа має покласти обсяги спожитої електричної енергії на оператора системи після дати визначеної у вимозі електропостачальника про припинення електроживлення електроустановок споживача.

4.1.7. Крім того, позивач вказує на порушення судом апеляційної інстанції положень статті 50 ГПК України у вирішенні питання щодо залучення КП "ХТМ" до участі у справі № 910/14138/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

4.1.8. У цьому аспекті скаржник наголошує на тому, що спірні відносини у справі стосуються виключно договірних відносин, які виникли між ПрАТ "НЕК "Укренерго" та ДПЗД "Укрінтеренерго", а також третьою особою - АК "Харківобленерго" на підставі укладених між ними публічних договорів приєднання: договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0044-02022 та договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.05.2019 № 0044-01022. При цьому, КП "ХТМ" як споживач не є стороною договірних відносин та не є учасником оптового ринку електричної енергії.

4.1.9. Однак суд апеляційної інстанції в порушення норм ГПК України залучив КП "ХТМ" до участі у справі № 910/14138/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та прийняв до розгляду його апеляційну скаргу не обґрунтувавши підстави для вчинення такої дії. Лише формально зазначив, що факт припинення постачання електричної енергії позивачем (за відсутності доказів оскарження таких дій зі сторони КП "ХТМ", як споживача) породжує низку правових відносин, які впливають на права та інтереси цієї особи. Суд апеляційної інстанції не врахував, що КП "ХТМ" було обізнане про наявність цього судового спору та мало можливість звернутися з відповідною заявою під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

4.1.10. У цьому контексті скаржник наголошує на неврахуванні судом апеляційної інстанції пунктів 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ющенко та інші проти України", зокрема, що: "1) право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання; 2) за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, нове вирішення тих самих питань може звести нанівець закінчене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності".

4.2. Доводи інших учасників справи

4.2.1. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Харківобленерго" вказує на безпідставність доводів скаржника та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

4.2.2. ПрАТ "НЕК "Укренерго" у відзиві на касаційну скаргу також не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими та вказує на те, що припинення КП "ХТМ" постачання (передачі) електричної енергії є неправомірним та таким, що суперечить положенням пункту 7.11 розділу VII ПРРЕЕ.

4.2.3. КП "ХТМ" також у відзиві на касаційну скаргу вказує на безпідставність доводів скаржника та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

5. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

5.3. У зв`язку з обранням судді Ємця А. А. до Великої Палати Верховного Суду відповідно до рішення зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2025 № 10, склад судової колегії касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025, який наявний в матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

6.1. Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про залучення КП "ХТМ" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а також постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за результатами розгляду апеляційної скарги незалученої до участі у справі особи.

6.2. Здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та відзивів на касаційну скаргу, Верховний Суд зазначає таке.

6.3. Обґрунтовуючи своє право на оскарження рішення суду першої інстанції КП "ХТМ" мотивувало це тим, що, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції всупереч приписам частин другої, четвертої статті 50 ГПК України, оскільки його, як споживача електричної енергії за договором про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії", укладеним 18.01.2022 із позивачем не залучено до участі у справі, тоді як за результатами розгляду справи оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та обов`язки.

6.4. Також наголошувало на тому, що у вирішенні спору судами також не з`ясовано обставини щодо дії з 25.01.2022 заходів забезпечення позову у справі № 72з-22. Наведене, на переконання КП "ХТМ", призвело до невірного застосування положень пункту 14 частини третьої статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", підпункту 11 пункту 5.1.2, підпункту 2 пункту 5.4.1 розділу V, пункту 7.5, пункту 7.10, пункту 7.11 розділу VII "Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), пункту 11.5.12 розділу XI Кодексу систем розподілу (пункт 1), пункту 4 частини першої та пункту 4 частини третьої статті 277 ГПК України.

6.5. Зі змісту оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що апеляційний господарський суд, надаючи оцінку доводам КП "ХТМ" про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника, вказав про те, що в мотивувальній частині рішення судом першої інстанції зробив висновки стосовно прав, інтересів та обов`язків КП "ХТМ".

6.6. Суд апеляційної інстанції зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції містить такі висновки:

- КП "ХТМ" мало на момент переведення заборгованість перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за спожиту електричну енергію. Постачальником "останньої надії" застосовано до заявника заходи передбачені п. 3.1.6, п. 7.5 ПРРЕЕ, Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", а саме припинення електропостачання 03.02.2022 з 9-00 год.;

- кожне повідомлення ДПЗД "Укрінтеренерго" про постачання електричної енергії - від 31.01.2019 № 44/09-1474/пон, від 12.04.2019 № 44/09-2907/пон, № 16.01.2020 № 44/04-88/пон, від 02.03.2022 № 44/09-0000401/пон, від 02.06.2020 № 44/09-0000488/пон, від 01.09.2020 № 44/09-0000540/пон, від 30.11.2020 № 44/09-0000577/пон, від 02.03.2021 № 44/09-0006415/пон, від 12.04.2019 № 44/0912906, 27.02.2020 № 44/09-0000372/пон, від 27.05.2020 № 4409-0000480/пон, від 27.08.2020 № 44/09-0000536/пон, від 26.11.2020 № 44/09-0000576/пон, від 12.04.2021 № 44/09-0006419/пон, від 02.03.2020 № 44/09-0000402/пон, 18.06.2020 № 44/09- 0000496/пон, від 01.09.2020 № 44/09-0000541/пон, 01.12.2020 № 44/09-0000579/пон, від 09.04.2021 № 44/09-0006416/пон та 18.01.2022 № ЕЕЦ-1566, судом розцінене як окремий договір укладений КП "ХТМ" з постачальником "останньої надії" з максимальним строком дії 90 днів, а отже констатовано наявність та зміст зобов`язальних відносин за участю КП "ХТМ";

- судом визначено дію заборони відповідно до ухвал Господарського суду Харківської області від 06.07.2021, від 03.02.2022 у справі № 922/2091/21, якими забезпечено позов КП "ХТМ", та зроблено висновок про відсутність такої дії щодо правовідносин між скаржником та ДПЗД "Укрінтеренерго", які виникли на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" 18.01.2022 № ЕЕЦ-1566.

6.7. Саме за встановлених вище обставин суд першої інстанції і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову: (1) визнання неправомірним рішення щодо покладення обсягів електричної енергії спожитих споживачем КП "ХТМ" по всім точкам комерційного обліку з 04.02.2022 на ДПЗД "Укрінтеренерго" та (2) заборони ПрАТ "НЕК "Укренерго" записувати в системі управління ринком (платформа ММS) на постачальника "останньої надії" обсяги електричної енергії для врегулювання небалансів по точкам комерційного обліку споживача КП "ХТМ" після 03.02.2022 (з 04.02.2022 до 31.10.2022), як купівлю-продаж ДПЗД "Укрінтеренерго" електричної енергії для врегулювання небалансів.

6.8. Суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими доводи заявника про те, що оскаржуване судове рішення містить посилання, які стосуються прав, інтересів та обов`язків КП "ХТМ".

6.9. Вирішуючи питання про те, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків КП "ХТМ", суд апеляційної інстанції вказав на те, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду надано правову оцінку правовідносинам КП "ХТМ" із стороною у спору (позивачем), що створює для останнього перешкоди у реалізації права на захист суб`єктивного права чи законного інтересу відносно однієї із сторін спору. Резолютивною частиною рішення фактично змінює наявні у КП "ХТМ" права та обов`язки у правовідносинах із однією із сторін та створює негативні правові наслідки для КП "ХТМ", які у свою чергу, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із результатом вирішення спору у справі.

6.10. Зокрема, суд апеляційної інстанції мотивував свої висновки тим, що в мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність невиконання вимоги ДПЗД "Укрінтеренерго" від 18.01.2022 № 44/09-000952 про припинення постачання електроенергії КП "ХТМ" та правомірність застосування позивачем, як ПОН такого заходу до скаржника, що в силу прямого припису пункту 7.10. розділу VII ПРРЕЕ має наслідком зупинення купівлі продажу електричної енергії за договором, укладеним КП "ХТМ" із ДПЗД "Укрінтеренерго" (ПОН).

6.11. Крім того, у рішенні суд зазначив про дію заборони відповідно до ухвал господарського суду Харківської області від 06.07.2021, від 03.02.2022 у справі № 922/2091/21, якими забезпечено зустрічний позов КП "ХТМ" у спорі з ДПЗД "Укрінтеренерго" про проведення перерахунку обсягів та вартості електричної енергії, спожитої у період з листопада 2019 року до лютого 2020 року, та зробив висновок про відсутність такої заборони відносно правовідносин між КП "ХТМ" та ДПЗД "Укрінтеренерго", які виникли на підставі договору про постачання електричної енергії від 18.01.2022 № ЕЕЦ-1566.

6.12. Отже, за висновками суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції у рішенні визначив наявність окремих договірних відносин між КП "ХТМ" та ДПЗД "Укрінтеренерго" (ПОН) за кожним повідомленням ДПЗД "Укрінтеренерго" про постачання електричної енергії у період із 31.01.2019 до 18.01.2022 та фактично констатував наявність змісту зобов`язальних відносин КП "ХТМ".

6.13. Така зміна правовідносин комерційного обліку електричної енергії, спожитої КП "ХТМ" із 04.02.2022 в межах зобов`язальних відносин із ДПЗД "Укрінтеренерго" (ПОН), резолютивною частиною оскаржуваного рішення, а також визначення підстав для такої зміни в мотивувальній частині рішення, має безпосередній наслідок припинення з вказаної дати відносин скаржника (КП "ХТМ") із ДПЗД "Укрінтеренерго" в частині постачання електричної енергії, як постачальником "останньої надії". Така зміна у сукупності з положеннями пункту 7.10. розділу VII ПРРЕЕ (щодо віднесення таких обсягів електричної енергії на витрати ОСР, які підлягають компенсації споживачем в якості збитків) має безпосередній наслідок, шляхом зміни кредитора (управненої сторони) щодо КП "ХТМ", як споживача ДПЗД "Укрінтеренерго" на АК "Харківобленерго", а також правових підстав відшкодування вартості електричної енергії саме як збитків, замість договірної оплати за тарифом постачальника "останньої надії".

6.14. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції визначив наявність обставин, викладених в ухвалі Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 у справі № 922/2091/21 та в ухвалі Господарського суду Харківської області від 25.01.2022 у справі № 72з-22 про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії КП "ХТМ" за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

6.15. За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що висновки Господарського суду Харківської області у справах № 922/2091/21 та № 72з-22 є лише правою оцінкою, наданою судом певним обставинам, яка відповідно до частини сьомої статті 75 ГПК України та не є обов`язковою для господарського суду, однак положення наведеної норми ніяким чином не спростовують наявність та чинність, встановленої судами заборони на припинення КП "ХТМ" постачання (передачі) електричної енергії, як і не спростовують невідповідність таких дій приписам пункту 7.11 розділу VII ПРРЕЕ. Крім того, суд вважав, що врахуванню підлягає і те, що процедура відновлення постачання електричної енергії споживачу може зайняти тривалий проміжок часу.

6.16. Також, на думку суду, вчинення таких порушень, шляхом застосування заходів припинення електропостачання КП "ХТМ" є спірною перешкодою для належного виконання ним договору з виконання мобілізаційних завдань (замовлення) від 26.12.2011 (з грифом ДСК) та надання комунальних послуг задля забезпечення життєдіяльності населення, функціонування національної економіки в особливий період.

6.17. Суд апеляційної інстанції також вказав на порушення судом першої інстанції приписів статті 238 ГПК України та зазначив, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції викладена альтернативно. Визнаючи неправомірним рішення ПрАТ "НЕК "Укренерго", як адміністратора комерційного обліку, щодо покладення обсягів електричної енергії спожитих КП "ХТМ" по всім точкам комерційного обліку з 04.02.2022 на ДПЗД "Укрінтеренерго", яке за своїм змістом та суттю є офіційним письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, суд першої інстанції мав обов`язок зазначити його номер і дату видання.

Щодо висновків суду апеляційної інстанції в частині наявності у КП "ХТМ" права на подання апеляційної скарги на судове рішення у справі, учасником якого воно не було, Суд виходить з такого.

6.18. Верховний Суд зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

6.19. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

6.20. При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс проти Греції), §59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), §28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §229).

6.21. Частиною другої статті 129 Конституції України передбачено, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.

6.22. Тобто конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

6.23. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

6.24. Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №11-рп/2007).

6.25. Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, яким урегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

6.26. Частиною першою статті 17 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

6.27. Згідно з положеннями частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

6.28. У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.

6.29. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним. Така правова позиція послідовно та неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 10.09.2020 та від 23.11.2020 у справі № 914/1643/19, від 05.11.2020 у справі № 912/837/19, від 20.09.2021 у справі № 910/6681/20, від 19.01.2023, від 18.09.2023 у справі № 914/1334/20, від 04.10.2023 у справі № 910/1005/23, від 16.10.2023 у справі № 914/794/21, від 12.03.2024 у справі № 910/6180/20, від 17.05.2024 у справі № 910/5094/23, від 22.05.2024 у справі № 910/4552/23, від 10.06.2024 у справі № 910/4552/23.

6.30. Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

6.31. Колегія суддів наголошує, що такі правові висновки є усталеними і послідовними у практиці Верховного Суду та викладені, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №904/897/19, Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №910/9016/16, від 21.07.2020 у справі №914/1971/18, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21, від 11.03.2024 у справі №922/5628/14.

6.32. Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України (близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №62/112, від 11.07.2019 у справі №911/2635/17, від 16.01.2020 у справі №925/1600/16, від 06.10.2020 у справі № 910/21451/16, від 01.04.2021 у справі №910/17428/19, від 16.07.2021 у справі №908/570/20, від 29.06.2022 у справі №910/6065/18).

6.33. У цій справі Верховний Суд констатує що ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2023 не містять висновків про права та обов`язки КП "ХТМ", а тому останнє не має права на апеляційне оскарження цього рішення в статусі особи, щодо прав та обов`язків якої вирішено питання таким судовим рішенням.

6.34. У цьому аспекті Суд наголошує на тому, що судове рішення ухвалено у спорі між постачальником останньої надії з оператором системи передачі та не впливає на права, інтереси та/або обов`язки заявника апеляційної скарги.

6.35. КП "ХТМ" не є учасником правовідносин за договорами на яких ґрунтуються позовні вимоги, що свідчить про відсутність правового зв`язку між заявником апеляційної скарги і сторонами у справі.

6.36. Про передчасність та необґрунтованість таких висновків суду апеляційної інстанції також наголосив Верховний Суд у постанові від 12.11.2024 у справі, що розглядається.

6.37. Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції від 12.06.2024, якою задоволено апеляційну скаргу КП "ХТМ" та скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 і ухвалено нове рішення про відмову у позові, суд касаційної інстанції наголосив, що в силу імперативних приписів частини першої статті 17 та частини першої статті 254 ГПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП "ХТМ", апеляційний господарський суд мав обов`язок не лише формально зазначити, що оскаржуване судове рішення містить посилання, які стосуються прав, інтересів та обов`язків КП "ХТМ", але і встановити, яким чином оскаржуване судове рішення у спорі постачальника останньої надії з оператором системи передачі, впливає на права, інтереси та/або обов`язки заявника апеляційної скарги; що у зв`язку з прийняттям судового рішення КП "ХТМ" наділено новими правами або покладено на нього нові обов`язки, або змінено наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо.

6.38. Верховний Суд вказав, зокрема, таке:

- суд апеляційної інстанції повною мірою не дослідив питання, як стосується прав, інтересів та (або) обов`язків КП "ХТМ" оскаржуване рішення, не мотивував свого рішення про порушення прав та інтересів вказаної особи. Крім того, наявність правового зв`язку між заявником апеляційної скарги і сторонами у справі, судом апеляційної інстанції також не досліджувалася;

- із рішення суду першої інстанції, з яким не погоджується КП "ХТМ", вбачається, що спірним у цій справі є питання правомірності / неправомірності рішення ПрАТ "НЕК "Укренерго", як адміністратора комерційного обліку, відповідно до якого спожиті КП "ХТМ" обсяги електричної енергії у період з 04.02.2022 по 31.10.2022 покладено на ДПЗД "Укрінтеренерго", незважаючи при цьому на факт зупинення постачальником "останньої надії" купівлі-продажу електричної енергії для зазначеного споживача з 03.02.2022. Тому позивач і звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та припинення відповідних дій відповідача;

- суть спірних правовідносин полягає в тому, що ДПЗД "Укрінтеренерго" як постачальник "останньої надії" (ПОН) надає послуги з постачання електричної енергії споживачам та у передбачених законодавством випадках має право припинити постачання електричної енергії з дотриманням відповідної процедури щодо попередження споживача про відключення. На АТ "Харківобленерго", як оператора системи розподілу в у спірних відносинах покладено функцію з припинення електроживлення електроустановок споживача на підставі вимоги електропостачальника. Відповідач - ПрАТ "НЕК "Укренерго" у спірних відносинах, як оператор системи передачі з функціями адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків веде дані комерційного обліку, та, з урахуванням предмета заявлених позовних вимог, у разі невиконання оператором системи розподілу вимоги енергопостачальника про відключення споживача від електропостачання, мав обов`язок покладати обсяги використаної споживачем електроенергії після дати, зазначеної у вимозі, на оператора системи, як втрати, проте цього не зробив, що і є причиною виникнення цього спору.

6.39. Натомість суд апеляційної інстанції у вирішенні питання порушення прав, інтересів та обов`язків КП "ХТМ" оскаржуваним судовим рішенням вкотре наведеного вище не врахував.

6.40. Узагальнено зазначивши про те, що оскаржуваним судовим рішенням визнано неправомірними дії ПрАТ "НЕК "Укренерго", які полягають у прийнятті рішення щодо покладення обсягів електричної енергії спожитих споживачем КП "ХТМ" із 04.02.2022, суд апеляційної інстанції безпідставно вважав, що: існують правові підстави для застосування положень статті 50, 254, 277 ГПК України та залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; рішення суду першої інстанції стосується прав та інтересів КП "ХТМ".

6.41. Однак, Верховний Суд вважає, що господарський суд апеляційної інстанції безпідставно залучив КП "ХТМ" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ґрунтуючи свої висновки лише на наявності потенційного інтересу останнього, зокрема, щодо відшкодування вартості спожитої ним електричної енергії після 04.02.2022 на користь ДПЗД "Укрінтеренерго" за договірним тарифом електричної енергії постачальника "останньої надії", а не відшкодування її вартості на користь оператора системи у якості збитків.

6.42. Наслідком такого процесуального порушення (неправильного застосування положень статті 50, 254, 277 ГПК України) стало те, що суд апеляційної інстанції без достатніх правових підстав за апеляційною скаргою КП "ХТМ" здійснив перегляд остаточного судового рішення (переглянутого судом касаційної інстанції).

6.43. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

6.44. Верховний Суд неодноразово наголошував, що встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в інакшому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, незалежно від того, чи розглядалися відповідні доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (правова позиція, яка викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 910/10364/16, від 28.08.2023 у справі № 910/15967/21, від 14.09.2023 у справі № 910/17544/20).

6.45. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність у КП "ХТМ" правового зв`язку із сторонами спору за договором на якому ґрунтуються позовні вимоги, ухвалене судове рішення не є таким, що прийнято про його права, інтереси та (або) обов`язки, останнє є таким, що не довело відповідність критеріям та ознакам, визначеним у статтях 17, 254 ГПК України.

6.46. Таким чином, суд апеляційної інстанції, враховуючи усталені правові позиції щодо обов`язку з доведення особи, яка не брала участі у справі (див. пункти 6.28 - 6.31 цієї постанови) безпідставно не врахував, що такі обставини є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП "ХТМ" на рішення Господарського суду міста Києва 22.05.2023 у справі № 910/14138/22 відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, що також вплинуло й на результат вирішення спору по суті.

6.47. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування, як оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції по суті спору, як такої, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, так і ухвали апеляційного суду про залучення КП "ХТМ" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

6.48. Відповідно до частини другої статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

6.49. Таким чином, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі та наведеного вище, касаційна скарга ДПЗД "Укрінтеренерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 та включена до касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції по суті спору скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 підлягають частковому задоволенню.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

7.2. Разом з тим згідно із частиною другою статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

7.3. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

7.4. Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частин третьої статті 310 ГПК України, касаційну скаргу ДПЗД "Укрінтеренерго" необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду про залучення КП "ХТМ" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

7.5. Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у розділі 6 цієї постанови, надати належну правову оцінку доводам апеляційної скарги КП "ХТМ", і, в залежності від встановленого, вирішити її вимоги відповідно до закону.

8. Судові витрати

8.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат ДПЗД "Укрінтеренерго" не здійснюється адже суд скасовує оскаржуване судове рішення та передає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 123, 129, 300, 301, 308, 309, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 910/14138/22 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова