ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2044/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., при секретарі судового засідання Білої К.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД", 11502, Житомирська обл., м.Коростень, вул.Каштанова, буд.3,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІ СТОУН ПЛЕНТ", 49051, м.Дніпро, вул.Журналістів, буд.9Д,

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 1 218 789,62грн.

Представники сторін:

від позивача: Березка Роман Миколайович, ордер № 1915539 від 05.06.2025р.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІ СТОУН ПЛЕНТ", в якій просить суд стягнути кошти у сумі 1 218 789,62грн., з яких: 1 072 154,00грн. - сума основного боргу, 37 951,51грн. - сума інфляційних втрат, 98 638,17грн. - сума пені, 10 045,94грн. - 3% річних.

Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу №26082024-Л від 26.08.2024р., в частині оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою суду від 02.05.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.05.2025 о 11:00год.

В судове засідання ніхто не з`явився. Про місце, день та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Ухвалою суду від 13.05.2025р. було відкладено підготовче засідання по справі на 22.05.2025р. о 14:00год.

В судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений.

Ухвалою суду від 22.05.2025р. було закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.06.2025 о 11:00год.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарським судом направлялась ухвала суду (про відкриття провадження у справі) від 02.05.2025р. в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи..

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Будь-яких клопотань про продовження процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Станом на 12.06.2025р. відповідач не надав до суду відзив на позов.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

В судове засідання 12.06.2025р. з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений. Оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

26.08.2024р між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІ СТОУН ПЛЕЙН» та Товариством з додатковою відповідальністю «КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД», було укладено договір купівлі-продажу №26082024-Л.

Відповідно до п.1.1. Продавець зобов`язується продати Покупцеві на умовах даного Договору товарно-матеріальні цінності, згідно заздалегідь погоджених Специфікацій до Договору, (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар на умовах даного Договору.

Згідно з п.1.2. та 1.3. ціна на Товар встановлюється згідно видаткових накладних та заздалегідь погоджених Специфікацій, які є невід`ємними частинами даного Договору. Загальна сума Договору становить, згідно видаткових накладних на фактично отриманий товар, впродовж терміну дії Договору.

Приймання-передача Товару здійснюється на підставі видаткових накладних та/або Актів приймання передачі, які підписуються уповноваженими представниками Сторін. (п.1.4.).

Строк та умови поставки Товару визначаються Специфікаціями по Договору (п.1.5.).

У пункті 2.1. договору сторони визначили, що Товар постачається за узгодженими Сторонами договірними цінами, які є звичайними, справедливими та ринковими. Ціни на Товар зазначаються у видаткових накладних та/або актах прийому-передачі, які невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.2.5. ціна на Товар, зазначена у рахунку, розраховується відповідно до вимог даного пункту цього Договору та Специфікації і вважається погодженою Сторонами.

Згідно з пунктами 2.9-2.11. розрахунки між Сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника вартості Товару (у тому числі її навантаження) на умовах, визначених Специфікацією. Сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків, про що укладається і підписується Сторонами додаткова угода до цього Договору. Датою оплати (отримання грошових коштів Продавцем) вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця. Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли за оплату Товару, в рахунок погашення суми неустойки, пені, штрафу за умови письмового повідомлення про це Покупця.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим Договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку.

Відповідно до п.8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2024 року. У випадку якщо жодна з сторін не заявила про намір про припинення дії договору, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах.

Як встановлено, на виконання умов договору, між позивачем та відповідачем було укладено три специфікації на поставку товару (запчастин), а саме:

- специфікація №1 від 29.08.2024р. на суму 619 536.00грн;

- специфікація №2 від 08.11.2024р. на суму 1 262 154,00грн;

-специфікація №3 від 23.12.2024р. на суму 630 474,00грн.

ТДВ поставило ТОВ товар на загальну суму 2 512 164,грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

-видаткова накладна №1998 від 29.08.2024р. на суму 619 536,00грн (з ПДВ.);

-видаткова накладна №2735 від 08.11.2024р. на суму 1 262 154,00грн (з ПДВ.);

-видаткова накладна №3014 від 23.12.2024р. на суму 620 736,00грн (з ПДВ.);

-видаткова накладна №3015 від 23.12.2024р. на суму 9 738,00грн (з ПДВ.).

Видаткові накладні підписані з обох сторін без зауважень.

Відповідач, платіжними інструкціями наявними в матеріалах справи, частково оплатив придбаний товар на суму (а.с.17-43).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по Договору за поставлений товар становить 1 072 154,00грн., що і стало причиною звернення до суду.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати поставленого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати вартості придбаного товару.

Доказів на підтвердження повної оплати придбаного товару в суму 1 072 154,00грн, відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 1 072 154,00грн.

Також позивач нарахував пеню в розмірі 98 638,17грн.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 3.4.Договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим Договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку.

Суд погоджується із доводами позивача щодо стягнення з відповідача відповідної суми пені та вважає такі розрахунки обґрунтованими.

Щодо сум інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 10 045,94грн за загальний період з 01.01.2025 по 24.04.2025 та інфляційних втрат у розмірі 37 951,51грн за січень 2025 року по березень 2025 року.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Щодо індексу інфляції слід також зазначити, що показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих). Отже, застосування у розрахунку індексу інфляції (сукупного індексу інфляції) з округленням до сотих є неправомірним.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних витрат, суд встановив, що заявлені до стягнення суми вказаних нарахувань є вірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Положеннями частин 1, 3 статті 74, частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 14 625,47грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІ СТОУН ПЛЕНТ", 49051, м.Дніпро, вул.Журналістів, буд.9Д, на користь Товариства з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД", 11502, Житомирська обл., м.Коростень, вул.Каштанова, буд.3, суму основного боргу 1 072 154,00грн., суму інфляційних втрат 37 951,51грн., суму пені 98 638,17грн., три проценти річних 10 045,94 грн., а всього: 1 218 789,62 грн. (один мільйон двісті вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 62коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІ СТОУН ПЛЕНТ", 49051, м.Дніпро, вул.Журналістів, буд.9Д, на користь Товариства з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД", 11502, Житомирська обл., м.Коростень, вул.Каштанова, буд.3, судовий збір у розмірі 14 625,47грн. (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 47коп.).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.06.2025

Суддя С.П. Панна