ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Справа № 910/14442/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Ваховський В.Ф.

від відповідача: Качкурова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 (суддя Плотницька Н.Б.)

у справі № 910/14442/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" (далі ТОВ "Універсал-М", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі КП "Київтеплоенерго", відповідач) про: визнання наданої позивачем відповідачу послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 такою, що не відповідає вимогам щодо якості та обсягу відповідно до теплового навантаження; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за надання позивачу не в повному обсязі та неналежної якості послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП "Київтеплоенерго" порушило договірні зобов`язання в частині постачання теплової енергії позивачу, надавало вказані послуги невідповідної якості та в неповному обсязі, а тому позивач має право на здійснення перерахунку за ненадані/неналежно надані йому послуги.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.11.2024 відмовив у відкритті провадження у справі в частині заявленої вимоги ТОВ "Універсал-М" до КП "Київтеплоенерго" про визнання наданої відповідачем позивачу послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 такою, що не відповідає вимогам щодо якості та обсягу відповідно до теплового навантаження будинку, з тієї підстави, що вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/14442/24 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Суд першої інстанції встановив, що КП "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ "Універсал-М" заборгованості за спожиту теплову енергію (справа № 910/9447/24). У свою чергу, ТОВ "Універсал-М" подало позов у цій справі після пред`явлення до нього вимог КП "Київтеплоенерго" про стягнення заборгованості. Тобто, у даному випадку оспорювання правильності нарахування плати за постачання теплової енергії направлено не на вирішення спору між сторонами по суті, а на встановлення певних юридичних фактів щодо загального обсягу поставленої теплової енергії за період із листопада 2021 року по червень 2024 року.

Місцевий господарський суд виснував, що вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин. Тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "Універсал-М" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, визнано обставини, які не доведені відповідачем, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, прийнято рішення, яке ґрунтується на припущеннях, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач наголошує, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не надано оцінку доказам, наданим позивачем (договору про надання послуг з постачання теплової енергії, рахункам на оплату цих послуг, температурним графікам роботи теплових мереж відповідача, актам-претензіям про неналежне надання послуг, актам обстеження, листуванню сторін тощо).

На переконання ТОВ "Універсал-М", суд першої інстанції не дослідив предмет позову, що призвело до ухвалення рішення, яке суперечить фактичним обставинам справи та обмежує право позивача на справедливий судовий розгляд та захист своїх порушених прав.

Позивач вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що в позові йдеться про встановлення певних юридичних фактів щодо загального обсягу поставленої теплової енергії за спірний період. Зауважує, що відповідні юридичні факти вже встановлені документально і не оспорюються сторонами спору відповідно до ст. 75 ГПК України. У свою чергу, обов`язок відповідача самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги за весь період її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості прямо випливає з норм чинного законодавства, і тому відповідна вимога, заявлена внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку, в даному випадку не пов`язана із встановленням юридичних фактів. Здійснення відповідачем перерахунку повністю вичерпає спір по суті, оскільки припинить діюче в часі (дотепер) порушення відповідачем права позивача на отримання якісної послуги.

ТОВ "Універсал-М" також зауважує, що суд першої інстанції неправомірно ототожнив оспорювання нарахування плати за послугу (що розглядається у межах справи № 910/9447/24) з вимогою про перерахунок вартості вже наданої спірної послуги з огляду на порушення її якості, обсягу чи умов надання (яка розглядається у межах цієї справи). Позивач переконаний, що вимога про перерахунок плати за теплову енергію є самостійним способом судового захисту, вона не заперечує існування самого зобов`язання зі сплати, а лише ставить питання про відповідність вартості фактично отриманій послузі. Вказує, що згідно із законом виконавець зобов`язаний провести протягом місяця, що настає за розрахунковим, перерахунок розміру плати за надані споживачеві послуги у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості незалежно від наявності заборгованості за надані послуги.

Додатково позивач звертає увагу на те, що провадження у справі № 910/9447/24 зупинено до вирішення цієї справи, тому перекладення судом відповідальності за результати вирішення спору на вказане судове провадження є неправомірним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2025 справу № 910/14442/24 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 задоволено клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/14442/24; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Універсал-М" на вказане рішення; дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/14442/24 зупинено до закінчення його перегляду в апеляційному порядку; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.06.2025 о 10:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень до 23.05.2025.

Позиції учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти неї заперечує, просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У свою чергу, позивач подав до Північного апеляційного господарського суду письмові заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

Крім того, поза межами строку, встановленого в ухвалі від 07.05.2025 про відкриття апеляційного провадження у даній справі для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень (до 23.05.2025), до Північного апеляційного господарського суду відповідачем подано додаткові пояснення від 12.06.2025, а позивачем заперечення від 13.06.2025 на вказані додаткові пояснення.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У силу приписів ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яке ще не вчинена.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 906/72/16.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах строку, встановленого в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 про відкриття апеляційного провадження у даній справі (до 23.05.2025), учасники справи не звертались до Північного апеляційного господарського суду із заявами про продовження строку для подання пояснень та заперечень.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

З урахуванням викладеного, документи (пояснення, заперечення), які подані після закінчення процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження у даній справі, залишаються судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 17.06.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представник позивача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.11.2024 позивач () з 2013 року є користувачем нежилих приміщень в будівлі літера А загальною площею 152,30 кв.м. за адресою: м. Київ, вулиця Симиренка, будинок 1В.

Позивач стверджує, що він є споживачем теплової енергії за вказаною адресою, постачальником теплової енергії є відповідач. Ця обставина відповідачем не оскаржується.

Також позивач стверджує, що у період з 01.11.2021 по 31.05.2024 відповідач надавав позивачу послуги з постачання теплової енергії, що не відповідають вимогам щодо якості та обсягу відповідно до теплового навантаження будинку. Тому, на переконання позивача, відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок послуги з постачання теплової енергії за вказаний період. У зв`язку із невиконанням відповідачем вказаного обов`язку в добровільному порядку, позивач у листопаді 2024 року звернувся до суду із цим позовом.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва з 02.09.2024 перебуває справа № 910/9447/24 за позовом КП "Київтеплоенерго" до ТОВ "Універсал-М" про стягнення заборгованості в сумі 335 843,24 грн за надання послуг з постачання теплової енергії за об`єктом нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Симиренка, будинок 1-В, та перебувають у користуванні ТОВ "Універсал-М".

Ухвалою Господарського суду міста Києва 20.02.2025 провадження у справі № 910/9447/24 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі № 910/14442/24 на тій підставі, що обидві справи є взаємопов`язаними, і обставини, які будуть встановлені в судовому рішенні у справі № 910/14442/24, де вирішується питання про наявність підстав для перерахунку вартості послуг у період з 11.2021 по 05.2024, матиме важливе значення для правильного розгляду справи № 910/9447/24, зокрема, в частині визначення розміру заявленої до стягнення заборгованості.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зауважив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Реалізуючи гарантоване законом право на судовий захист, особа, звертаючись до суду, вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

За ч 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Подібна правова позиція висловлена в п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц тощо.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Суд першої інстанції встановив, що КП "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ "Універсал-М" заборгованості за спожиту теплову енергію (справа № 910/9447/24). У свою чергу, ТОВ "Універсал-М" подало позов у цій справі про зобов`язання здійснити перерахунок вартості вказаних послуг після пред`явлення до нього вимог КП "Київтеплоенерго" про стягнення заборгованості.

Оспорювання правильності нарахування плати за постачання теплової енергії чи за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими) чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі в разі пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них із наданням відповідних доказів.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 591/5619/17, постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 462/5889/16-ц, від 13.01.2022 у справі № 910/931/20.

Встановлення таких обставин як правомірність та правильність здійснених відповідачем нарахувань може бути предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про стягнення плати за надання певної послуги; про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення (у випадку припинення надання послуг), тощо (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 918/662/21).

У постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок:

"Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора.... Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора...

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.".

Враховуючи вказану позицію Великої Палати Верховного Суду, а також інші правові позиції Верховного Суду, наведені у цій постанові та в рішенні суду першої інстанції у цій справі, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

У контексті спірних правовідносин у цій справі № 910/14442/24 суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що розгляд питання щодо правомірності стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у справі № 910/9447/24 передбачає з`ясування обставин щодо правових підстав виникнення таких вимог постачальника і, в тому числі, якості та обсягу наданих споживачу послуг. Іншими словами, суд, розглядаючи справу № 910/9447/24, має процесуальний обов`язок проаналізувати надані споживачем докази та оцінити доводи ТОВ "Універсал-М" щодо неналежного виконання КП "Київтеплоенерго" своїх обов`язків як постачальника теплової енергії, і, відповідно, відсутності права на нарахування та стягнення зі споживача ТОВ "Універсал-М", оплати за спожиту теплову енергію у визначеному КП "Київтеплоенерго" розмірі.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правомірно не надавав оцінку доказам, наданим позивачем (договору про надання послуг з постачання теплової енергії, рахункам на оплату цих послуг, температурним графікам роботи теплових мереж відповідача, актам-претензіям про неналежне надання послуг, актам обстеження, листуванню сторін тощо), оскільки це має зробити суд відповідно до вимог ГПК України у межах розгляду справи № 910/9447/24.

Натомість у цій справі № 910/14442/24 суд не оцінює надані позивачем докази, оскільки це не вплине на результат розгляду цієї справи з огляду на процесуальний обов`язок суду враховувати правову позицію Верховного Суду, висловлену у подібних правовідносинах, стосовно застосування боржником (споживачем) у даному випадку неналежного способу захисту свого порушеного права.

Тому суд у цій справі уникає процесуальних дій (дослідження та оцінки доказів, наданих позивачем), які можуть вплинути на результати розгляду справи № 910/9447/24, тим самим забезпечуючи право сторін спірних правовідносин на повний та всебічний розгляд їхнього спору у межах справи № 910/9447/24 та вирішення його судом за своїм внутрішнім переконанням.

Споживач може доводити суду, що його вимога про перерахунок плати за теплову енергію є самостійним та належним способом судового захисту порушеного права, спрямованим на усунення правової невизначеності у відносинах з постачальником, за умови, якщо станом на час подання позову така невизначеність триває, і постачальник не ініціював судовий спір про стягнення відповідної заборгованості.

Натомість за обставинами цієї справи відповідне провадження про стягнення заборгованості уже відкрите, що було встановлено судом першої інстанції, тому, виходячи з конкретних обставин цієї справи, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

При цьому судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у цій справі не обмежує право позивача на справедливий судовий розгляд та захист його порушених прав, що буде здійснено судом (за умови встановлення порушень із боку постачальника) у межах справи № 910/9447/24.

Отже, перевіривши обставини справи та основні висновки місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з результатом вирішення цього спору Господарським судом міста Києва.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ТОВ "Універсал-М", суд апеляційної інстанції відхиляє їх як необґрунтовані з мотивів, наведених вище.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності та підтверджуються належними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/14442/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/14442/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/14442/24.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна постанова складена 24.06.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко