ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" червня 2025 р. Справа №924/388/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., за участю секретаря судового засідання Нечаюк А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" Хмельницька область, Хмельницький район с.Райківці,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" м. Київ

про стягнення 82122,16 грн. надмірно сплачених коштів за електричну енергію відповідно до договору №К-4 від 16.02.2024

За участю представників:

від позивача: Тимощук І.В. згідно довіреності від 13.05.2025р.

від відповідача: Вавдійчик Б.П. згідно ордеру №1574716 від 05.05.2025р.

У судовому засіданні, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою суду від 15.04.2025р. відкрито провадження у справі №924/388/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

14.05.2025р. постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів за електричну енергію в сумі 82122,16 грн. вважаючи, що має право на відшкодування збитків.

В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що в результаті вивчення цін закупівлі електричної енергії протягом 2024 року встановлено коливання в сторону зменшення середньозваженої ціни за місяць на ринку ''на добу наперед'' згідно даних офіційного сайту АТ ''Оператор ринку'' за березень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року. Однак, ціна електроенергії в договорі про постачання електричної енергії споживачу №К-4 від 16.02.2024р., укладеного з відповідачем, в сторону зменшення не переглядалась, додаткові угоди про зменшення ціни товару не укладались. Натомість, відповідач упродовж дії договору регулярно надавав позивачу для підписання додаткові угоди про внесення змін до договору лише щодо збільшення ціни товару.

З огляду на викладені обставини позивач вважає, що відповідачем нараховано на 82122,16 грн. більше за електричну енергію, що призвело до надмірної сплати коштів, які просить повернути.

Відповідач, подавши відзив на позов від 05.05.2025р., проти позовних вимог заперечує, вважаючи, що позиція позивача по справі суперечить основам договірного права і позивач помилково вважає, що його витрати на електроенергію є збитками. На думку відповідача, позивач фактично ставить перед судом питання зміни (перегляду в бік зменшення) ціни за електроенергію, спожиту та оплачену ним у розрахункових періодах, що відповідають березню, серпню-грудню 2024 року, без погодження такої зміни відповідачем шляхом укладення додаткових угод до договору.

Вказує, що відповідач не застосовував будь-яких змін умов договору, що не були узгоджені з позивачем. Сторони за обопільною згодою погоджували збільшення ціни за одиницю в порядку, встановленому законом і договором, шляхом укладення додаткових угод до договору. Відповідач жодним чином не обмежував позивача у його праві розірвати договір або ж ініціювати перегляд умов договору. Натомість, позивач звернувся до відповідача з листом про перегляд ціни за одиницю товару в бік зменшення лише у 2025 році після виконання поставки відповідачем, погодження сторонами актів приймання-передачі та оплати електроенергії.

З огляду на викладене, на переконання відповідача, відсутність порушення господарського зобов`язання, збитків та зв`язку між ними, вимога позивача про зменшення вже узгодженої сторонами ціни шляхом стягнення вартості електроенергії з відповідача необґрунтована, безпідставна та протиправна.

Крім того, відповідач подав заяву від 17.06.2025р., згідно якої просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 30000,00 грн., посилаючись на укладені договір про співпрацю від 03.10.2024р., договір про надання правової допомоги від 08.10.2024р., додаткову угоду №2 від 01.05.2025р., акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 12.06.2025р. та виставлений рахунок на оплату послуг №10/2024-1/2-1 від 01.05.2025р.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягаючи на відмові у позові та стягненні з позивача 30000,00 грн. правової допомоги адвоката.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

16.02.2024р. між державною установою ''Райківецька виправна колонія (№78)'', як споживачем, та товариством з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'', як постачальником, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №К-4.

Згідно п. 2.1 вказаного договору, зі змінами внесеними додатковою угодою №9 від 31.12.2024р., постачальник продає споживачу з 21.02.2024р. до 28.02.2025р. електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Ціна цього договору становить 5661715,15 грн., а ціна за одиницю товару визначається у додатку №1 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" (п. п. 5.1, 5.2).

Згідно п. 5.5 договору, сторони домовились, що зміна ціни за одиницю товару на встановлення щомісячної ціни поставки товару здійснюється виходячи з коливання ціни на ринку товару, а саме, зміни середньозваженої ціни на ринку на добу наперед.

Внесення таких змін можливе за наявності пред`явленого учасником обгрунтованого документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку, отриманого від уповноваженого органу (довідка (експертний висновок) з Торгово-промислової палати України чи її територіального відділення. Документ, що надається учасником, повинен містити інформацію про ринкову (середньоринкову) ціну на товар станом на дату укладення договору (попередньої додаткової угоди) та ринкову (середньоринкову) ціну на товар станом на момент укладення додаткової угоди (документ, що підтверджує коливання ціни товару на ринку повинен бути виданим не більше 10 (десяти) календарних днів відносно дати укладення додаткової угоди) (пп. 5.5.1 договору).

Згідно п. 5.8 договору, зміна ціни за одиницю товару здійснюється в письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Споживач здійснює оплату за електричну енергію згідно виставленого постачальником рахунку на оплату на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі електричної енергії не пізніше ніж протягом 10 робочих днів з моменту його підписання шляхом оплати повної вартості спожитої електричної енергії (п. п. 5.11, 5.13 договору).

Згідно п. 15.1, невід`ємною частиною цього договору є, зокрема, додаток №1 до договору - "Комерційна пропозиція постачальника", у якому сторони погодили ціну товару, яка на момент укладення договору складала за 1 кВт/год 7,07 грн. з ПДВ та включала в себе тариф на передачу та тариф на розподіл електричної енергії, в тому числі і податок на додану вартість.

Згідно повідомлень товариства з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'', адресованих державній установі ''Райківецька виправна колонія (№78)'', зазначалося про необхідність зміни договірної ціни у зв`язку із зміною ціни електричної енергії на оптовому ринку у бік збільшення (повідомлення №100/05-42 ТВ від 04.06.2024р., №100/06-21 ТВ від 03.07.2024р., №100/07-14 ТВ від 02.08.2024р., №100/12-01 ТВ від 23.12.2024р.).

На підтвердження обгрунтованості коливання ціни на електричну енергію, що зумовило її збільшення за договором, надано експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №636/24 від 03.06.2024р., №819/24 від 02.07.2024р., №1626/24 від 19.12.2024р.).

Протягом 2024 року до договору вносились зміни шляхом укладення додаткових угод, якими, зокрема, збільшено ціну за одиницю вартості товару, а саме:

- додатковою угодою №2 від 05.06.2024р. з додатком №1 до договору вирішено з 01.05.2024р. збільшити ціну електричної енергії на 26,03% за 1 кВт*год до 8,1235 грн.;

- додатковою угодою №3 від 08.07.2024р. з додатком №1 до договору вирішено з 01.06.2024р. збільшити ціну електричної енергії на 27,98% за 1 кВт*год до 9,5411 грн.;

- додатковою угодою №4 від 09.08.2024р. з додатком №1 до договору вирішено з 01.07.2024р. збільшити ціну електричної енергії на 10,43% за 1 кВт*год до 10,2174 грн.;

- додатковою угодою №7 від 23.12.2024р. з додатком №1 до договору вирішено з 01.12.2024р. збільшити ціну електричної енергії на 3,56% за 1 кВт*год до 10,4723 грн.;

- додатковою угодою №10 від 06.01.2025р. з додатком №1 до договору вирішено з 01.01.2025р. збільшити ціну електричної енергії за 1 кВт*год до 10,6383 грн.;

- додатковою угодою №11 від 04.02.2025р. з додатком №1 до договору вирішено з 01.01.2025р. змінити ціну електричної енергії за 1 кВт*год до 10,4611 грн.;

- додатковою угодою №12 від 07.03.2025р. з додатком №1 до договору вирішено з 01.02.2025р. збільшити ціну електричної енергії за 1 кВт*год до 10,7305 грн.

Згідно актів прийому-передачі електричної енергії за період лютий 2024 року - лютий 2025 року державна установа ''Райківецька виправна колонія (№78)'' отримала від товариства з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'' електричну енергію в обсязі 453332 кВт/год, вартістю 4284924,88 грн., а саме: за лютий 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000181 від 29.02.2024р. 28215 кВт/год. на суму 199480,06 грн.; за березень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000300 від 31.03.2024р. 34617 кВт/год. на суму 244742,20 грн.; за квітень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000369 від 30.04.2024р. 39920 кВт/год. на суму 282234,40 грн.; за травень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000438 від 31.05.2024р. 26940 кВт/год. на суму 218847,08 грн.; за червень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000562 від 30.06.2024р. 24480 кВт/год. на суму 233566,68 грн.; за липень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000644 від 31.07.2024р. 23539 кВт/год. на суму 240507,38 грн.; за серпень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000720 від 31.08.2024р. 24990 кВт/год. на суму 255332,83 грн.; за вересень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000807 від 30.09.2024р. 22416 кВт/год. на суму 229033,24 грн.; за жовтень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000888 від 31.10.2024р. 35858 кВт/год. на суму 366375,53 грн.; за листопад 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0000971 від 30.11.2024р. 45295 кВт/год. на суму 462797,14 грн.; за грудень 2024 року згідно акту №ПЕЕ-0001024 від 31.12.2024р. 73420 кВт/год. на суму 768876,56 грн.; за січень 2025 року згідно акту №ПЕЕ-0001058 від 18.02.2025р. 9664 кВт/год. на суму 101204,34 грн.; за січень 2025 року згідно акту №ПЕЕ-0000059 від 31.01.2025р. 17044 кВт/год. на суму 178299,53 грн.; за лютий 2025 року згідно акту №ПЕЕ-0000209 від 28.02.2025р. 7713,782 кВт/год. на суму 82773,17 грн.; за лютий 2025 року згідно акту №ПЕЕ-0000228 від 28.02.2025р. 39220,218 кВт/год. на суму 420854,75 грн.

Згідно платіжних інструкцій державна установа ''Райківецька виправна колонія (№78)'' сплатила товариству з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'' за спожиту електричну енергію 4284924,88 грн., а саме:

- за лютий 2024 року згідно платіжних інструкцій №8500 від 16.03.2024р. на суму 180324,45 грн., №8505 від 16.03.2024р. на суму 2390,88 грн., №8506 від 16.03.2024р. на суму 1498,84 грн., №8504 від 16.03.2024р. на суму 4565,89 грн., №8502 від 16.03.2024р. на суму 10700,00 грн.;

- за березень 2024 року згідно платіжних інструкцій №48 від 13.04.2024р. на суму 32097,81 грн., №49 від 13.04.2024р. на суму 16197,72 грн., №47 від 13.04.2024р. на суму 189694,82 грн., №50 від 13.04.2024р. на суму 6751,85 грн.;

- за квітень 2024 року згідно платіжних інструкцій №313 від 15.05.2024р. на суму 50,00 грн., №314 від 15.05.2024р. на суму 12648,83 грн., №292 від 15.05.2024р. на суму 243986,22 грн., №293 від 16.05.2024р. на суму 6709,43 грн., №294 від 16.05.2024р. на суму 18839,92 грн.;

- за травень 2024 року згідно платіжних інструкцій №716 від 28.06.2024р. на суму 4833,48 грн., №715 від 28.06.2024р. на суму 22700,06 грн., №713 від 28.06.2024р. на суму 11632,85 грн., №714 від 28.06.2024р. на суму 179680,69 грн.;

- за червень 2024 року згідно платіжних інструкцій №946 від 29.07.2024р. на суму 205778,73 грн., №947 від 29.07.2024р. на суму 9111,78 грн., №949 від 29.07.2024р. на суму 4417,54 грн., №948 від 29.07.2024р. на суму 14258,63 грн.;

- за липень 2024 року згідно платіжних інструкцій №1147 від 14.08.2024р. на суму 3300,22 грн., №1145 від 14.08.2024р. на суму 219782,20 грн., №1146 від 14.08.2924р. на суму 17424,96 грн.;

- за серпень 2024 року згідно платіжних інструкцій №1377 від 18.09.2024р. на суму 228719,87 грн., №1380 від 18.09.2024р. на суму 4035,88 грн., №1378 від 18.09.2024р. на суму 6723,05 грн., №1379 від 18.09.2024р. на суму 15854,03 грн.;

- за вересень 2024 року згідно платіжних інструкцій №1703 від 18.10.2024р. на суму 12393,70 грн., №1702 від 18.10.2024р. на суму 207625,75 грн., №1704 від 18.10.2024р. на суму 6530,96 грн., №1705 від 18.10.2024р. на суму 2482,83 грн.;

- за жовтень 2024 року згідно платіжних інструкцій №1934 від 21.11.2024р. на суму 19586,76 грн., №1937 від 21.11.2024р. на суму 8032,10 грн., №1938 від 21.11.2024р. на суму 4710,22 грн., №1936 від 21400,00 грн., №1933 від 21.11.2024р. на суму 312646,45 грн.;

- за листопад 2024 року згідно платіжних інструкцій №2223 від 19.12.2024р. на суму 382156,53 грн., №2224 від 19.12.2024р. на суму 68848,91 грн., №2226 від 19.12.2024р. на суму 7020,17 грн., №2225 від 19.12.2024р. на суму 4771,53 грн.;

- за грудень 2024 року згідно платіжних інструкцій №2352 від 26.12.2024р. на суму 6915,37 грн., №2351 від 26.12.2024р. на суму 3874,76 грн., №2350 від 26.12.2024р. на суму 80848,11 грн., №2349 від 26.12.2024р. на суму 677238,32 грн.;

- за січень 2025 року згідно платіжних інструкцій №296 від 20.02.2025р. на суму 83685,65 грн., №295 від 20.02.2025р. на суму 101204,34 грн., №297 від 20.02.2025р. на суму 71543,26 грн., №298 від 20.02.2025р. на суму 23070,62 грн.;

- за лютий 2025 року згідно платіжних інструкцій №521 від 18.03.2025р. на суму 38415,93 грн., №520 від 18.03.2025р. на суму 380614,43 грн., №519 від 18.03.2025р. на суму 1824,39 грн., №827 від 25.04.2025р., №828 від 25.04.2025р.

10.01.2025р. державна установа ''Райківецька виправна колонія (№78)'' надіслала товариству з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'' лист №14/139 від 08.01.2025р., згідно якого повідомила про результати вивчення укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу №К-4 від 16.02.2024р. та встановила коливання в сторону зменшення середньозваженої ціни за місяць на ринку ''на добу наперед'' згідно даних офіційного сайту АТ ''Оператор ринку''. Однак, ціна договору в сторону зменшення не переглядалась, додаткові угоди не укладались. Посилаючись на те, що джерелом фінансування державної установи ''Райківецька виправна колонія (№78)'' є Державний бюджет України, просила здійснити перерахунок вартості електричної енергії та повернути надмірно сплачені бюджетні кошти за електричну енергію.

На підтвердження зменшення ціни надано витяги із офіційного сайту АТ ''Оператор ринку'' щодо середньозваженої ціни електричної енергії за березень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року.

У відповідь товариство з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'' листом №17/02-1 від 17.02.2025р. повідомило, що постачальником в повному обсязі було виконано всі зобов`язання перед споживачем, перегляд ціни та перерахування коштів за раніше поставлену електричну енергію та раніше проведеною оплатою за неї є неможливим. Кошти, які перераховувались за електричну енергію, відповідно до виставлених рахунків, узгоджені з підписанням сторонами актів прийому-передачі електричної енергії.

10.02.2025р. державна установа ''Райківецька виправна колонія (№78)'' повторно надіслала товариству з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'' лист №14/562 від 06.02.2025р. про повернення надмірно сплачених бюджетних коштів за електричну енергію, а 02.03.2025р. надіслала претензію №14/873 від 28.02.2025р. з вимогою повернення надмірно сплачених коштів за електричну енергію в сумі 82122,16 грн.

Однак, кошти повернуто не було, що й стало підставою для звернення з позовом до суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Користування електричною енергією допускається лише на підставі договору, що укладається між енергопостачальною організацією та споживачем.

Визначення цього договору наводиться у ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №К-4 від 16.02.2024р. і кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання. Договір підписано та скріплено відбитками печаток сторін.

Судом відмічається, що одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статтей 3 та 627 Цивільного кодексу України.

Тобто, свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Зміст договору сторони визначають на основі вільного волевиявлення та мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. До того ж, цивільне законодавство базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань за договором.

Право на вільне волевиявлення реалізовано сторонами у справі шляхом укладення договору, в якому вони погодили умови, які вважали за потрібне, що є ознакою договірної свободи, визначеною ст. 627 ЦК України.

Так, за умовами договору (п. 2.1) товариство з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'', як постачальник, зобов`язалося продавати державній установі ''Райківецька виправна колонія (№78)'', як споживачу, з 21.02.2024р. до 28.02.2025р. електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язався оплачувати постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії.

При цьому, у договорі сторони погодили ціну електричної енергії, зокрема, встановили у п. 5.2 договору, що ціну за одиницю товару сторони визначають у додатку №1 до договору "Комерційна пропозиція постачальника". У той же час, сторони погодились на можливість зміни ціни договору (п. 5.8) в письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору.

Як свідчать матеріали справи, у додатку №1 до договору - "Комерційна пропозиція постачальника", сторони погодили ціну товару, а в подальшому, протягом 2024 року до договору вносились зміни шляхом укладення додаткових угод №2 від 05.06.2024р., №3 від 08.07.2024р., №4 від 09.08.2024р., №7 від 23.12.2024р., №10 від 06.01.2025р., №11 від 04.02.2025р., №12 від 07.03.2025р., якими було змінено ціну електричної енергії в бік збільшення.

У даному випадку, судом приймається до уваги стаття 204 ЦК України, якою встановлено принцип презумпції правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Така презумпція може бути спростована у двох випадках. По-перше, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). По-друге, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Судом враховується, що договір про постачання електричної енергії споживачу №К-4 від 16.02.2024р. з додатком №1 до договору і додаткові угоди до договору, не визнані недійсними у встановленому порядку, зокрема, в частині визначеної ціни товару, і не є такими в силу закону.

Наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі електричної енергії за період лютий 2024 року - лютий 2025 року та платіжні інструкції свідчать про те, що позивач отримав від відповідача електричну енергію за ціною, яка була погоджена сторонами в договорі і додаткових угодах.

Жодних доказів укладення додаткових угод про зменшення ціни товару, як це передбачено п. 5.8 договору, позивачем не надано. Натомість, дії позивача з оплати електричної енергії в розмірах, погоджених у додаткових угодах, дають підстави стверджувати про виконання договору в повному обсязі.

Тобто, зміна ціни товару в договорі після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду України від 24.01.2024р. у справі №922/2321/22.

З огляду на викладене вище, враховуючи принцип презумпції правомірності правочину, відсутність укладення додаткових угод про зменшення ціни електричної енергії, прийняття та оплата електричної енергії по узгодженій у договорі ціні, доводи позивача про повернення частини оплаченої електроенергії з підстав зменшення середньозваженої ціни за місяць на ринку ''на добу наперед'' не приймаються судом до уваги.

З приводу посилань позивача на заподіяння збитків у вигляді переплати за електроенергію, судом відмічається наступне.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ст. 22 ЦК України).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч. 2 ст. 623 ЦК України).

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення. При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру збитків покладається на позивача.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Посилання позивача на те, що невнесення змін до договору поставки електроенергії щодо зменшення ціни є фактично неправомірною поведінкою відповідача, є безпідставним, оскільки внесення змін до договору є правочином, який вчиняється обома контрагентами, а у разі спору судом. Однак, в даному випадку, доказів звернення позивача до відповідача з пропозицією внести відповідні зміни до договору матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачем не доведено наявності всіх складових збитків, як то протиправна поведінка відповідача, а саме: наявність чинних угод та виконання зобов`язань за цими угодами і, відповідно, не доведений розмір завданих збитків, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між розміром збитків та діями відповідача.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги є необґрунтованими.

Тому, у позові належить відмовити.

У зв`язку із відмовою в позові, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

При розгляді заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу адвоката, судом встановлено наступне.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою закріплено у ч. 1 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 07.09.2020р. у справі №910/4201/19).

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного договору (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц).

Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний висновок міститься у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду України від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, від 22.11.2019р. у справі №910/906/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2024р. між адвокатським об`єднанням ''Колохорт'' та адвокатом Вавдійчиком Б.П., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2907 від 31.05.2007р., укладено договір про співпрацю, згідно п. 1.1 якого адвокат зобов`язався надавати правову допомогу від імені та за рахунок адвокатського об`єднання ''Колохорт''.

Правнича допомога надавалась на підставі договору про надання правової допомоги від 08.10.2024р., укладеного між адвокатським об`єднанням ''Колохорт'', як об`єднанням, та товариством з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'', як клієнтом, за умовами якого (п. 1.1) адвокатське об`єднання зобов`язується самостійно або шляхом залучення інших адвокатів, надавати замовнику правничу допомогу за його запитом, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Згідно ордеру від 05.05.2025р. адвокат Вавдійчик Б.П. надавав правничу допомогу відповідачу у справі №924/388/25 - товариству з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол''.

Як передбачено п. 2 додаткової угоди №2 від 01.05.2025р., розмір гонорару за виконання умов договору з надання замовнику правової допомоги у господарській справі №924/388/25 сторони погодили фіксованою сумою 30000,00 грн.

Обсяг правової допомоги, наданої адвокатом у справі №924/388/25 сторони встановили в акті приймання-передачі №1 від 12.06.2025р., зокрема, підготовка та подання відзиву на позовну заяву та доказів до неї, ознайомлення з матеріалами замовника, детальне вивчення, дослідження, перевірка та аналіз документації, підготовка правової позиції клієнта із захисту прав і законних інтересів від пред`явленого позову, обсягу та якості доказової бази, пошук та перевірка актуальної судової практики, можливого врегулювання на стадії підготовчого провадження; підготовка до судового засідання, очікування підключення до відеоконференції та безпосереднє здійснення представництва інтересів клієнта у підготовчому засіданні, наступне надання клієнту правничої допомоги до оголошення отримання рішення.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом враховується, що за своєю категорією справа №924/388/25 характеризується наявністю невеликої кількості доказів, відбулось одне підготовче засідання та одне засідання по суті, спір стосувався стягнення коштів, що врегульовано нормами права і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи.

Тобто, спір у даній справі №924/388/25 не є спором значної складності.

Також, враховується, що покладення всіх судових витрат на іншу сторону може бути надмірним тягарем для цієї сторони.

Судом приймається до уваги, що позивач являється державною установою і розрахунки здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань, вона являється розпорядником бюджетних коштів і здійснює свої видатки в межах затвердженого кошторису.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката, а в решті витрат на правничу допомогу належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Стягнути з державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Райківці, вул. Паркова, 9; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" (м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), 102, корпус (літ. З), ) 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу адвоката.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 червня 2025 року.

Суддя В.В. Димбовський