ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2243/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малодівицьке хлібоприймальне підприємство", Чернігівська область, с. Обичів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенергія", Дніпропетровська область, м. Павлоград

про стягнення 38 752,62 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Малодівицьке хлібоприймальне підприємство" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенергія" про стягнення 38 752,62 грн основного боргу.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 06.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі від 06.05.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.69) ухвала суду від 06.05.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 08.05.2025.

Відзив відповідач до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що між ним і відповідачем був укладений публічний договір, яким сторони узгодили, що відповідач зобов`язаний поставити позивачеві паливно-мастильні матеріали та Паливні картки, на яких воно обліковується (далі товар), а позивач зобов`язався приймати цей товар й оплатити його. Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються сторонами у рахунках, які виставляються відповідачем та сплачуються позивачем. Як зазначає позивач, сторони домовились, що оплата товару здійснюється позивачем шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити відповідача, а відповідач у строк не більше 2-х банківських днів з дня надходження коштів за ПММ на поточний рахунок (в повному обсязі за відповідним рахунком) відповідача забезпечити поповнення основної паливної картки позивача.

Позивач зазначає, що відповідно до досягнутих умов між сторонами відповідачем було виставлено рахунки-фактури:

- № 0001/1942562 від 03.11.2023 на оплату товару вартістю 26 500,00 грн з ПДВ (а.с. 16);

- № 0001/1336696 від 01.12.2023 на оплату товару вартістю 24 750,00 грн з ПДВ (а.с. 55);

- № 0001/1868888 від 01.01.2024 на оплату товару вартістю 27 900,00 грн з ПДВ (а.с. 15);

- № 0001/1409494 від 02.02.2024 на оплату товару вартістю 27 900,00 грн з ПДВ (а.с. 58);

- № 0001/1821843 від 04.03.2024 на оплату товару вартістю 28700,00 грн з ПДВ (а.с. 62);

- № 0001/1772253 від 01.04.2024 на оплату товару вартістю 25 000,00 грн з ПДВ (а.с. 61);

- № 0001/1428979 від 18.04.2024 на оплату товару вартістю 20 400,00 грн з ПДВ (а.с. 59);

- № 0001/1205121 від 15.05.2024 на оплату товару вартістю 30 398,00 грн з ПДВ (а.с. 54);

- № 0001/1401905 від 17.05.2024 на оплату товару вартістю 10 000,00 грн з ПДВ (а.с. 57);

- № 0001/1091486 від 06.06.2024 на оплату товару вартістю 15 300,00 грн з ПДВ (а.с. 53);

- № 0001/1996681 від 24.06.2024 на оплату товару вартістю 26 048,00 грн з ПДВ (а.с. 17);

- № 0001/1027145 від 17.07.2024 на оплату товару вартістю 26 650,00 грн з ПДВ (а.с. 52);

- № 0001/1020305 від 12.08.2024 на оплату товару вартістю 51 590,00 грн з ПДВ (а.с. 51);

- № 0001/1825091 від 20.09.2024 на оплату товару вартістю 30 894,00 грн з ПДВ (а.с. 14);

- № 0001/1483988 від 21.10.2024 на оплату товару вартістю 45 441,00 грн з ПДВ (а.с. 60);

- № 0001/1371405 від 03.12.2024 на оплату товару вартістю 15 597,00 грн з ПДВ (а.с. 56).

Всього рахунків було виставлено на загальну суму 433 068,00 грн.

Позивач зазначає, що оплатив виставлені рахунки в повному обсязі, на підтвердження чого надав платіжні інструкції:

- № 194 від 08.11.2023 про сплату відповідачу 26 500,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1942562 від 03.11.2023» (а.с. 37);

- № 1390 від 07.12.2023 про сплату відповідачу 24 750,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1336696 від 01.12.2023» (а.с. 49);

- № 4 від 08.01.2024 про сплату відповідачу 27 900,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1868888 від 01.01.2024» (а.с. 34);

- № 146 від 07.02.2024 про сплату відповідачу 27 900,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1409494 від 02.02.2024» (а.с. 36);

- № 238 від 13.03.2024 про сплату відповідачу 28 700,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1821843 від 04.03.2024» (а.с. 39);

- № 120 від 05.04.2024 про сплату відповідачу 25 000,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1772253 від 01.04.2024» (а.с. 35);

- № 196 від 03.05.2024 про сплату відповідачу 20 400,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1428979 від 18.04.2024» (а.с. 38);

- № 445 від 21.05.2024 про сплату відповідачу 30 398,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1205121 від 15.05.2024» (а.с. 42);

- № 281 від 24.05.2024 про сплату відповідачу 10 000,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1401905 від 17.05.2024» (а.с. 40);

- № 318 від 13.06.2024 про сплату відповідачу 15 300,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1091486 від 06.06.2024» (а.с. 41);

- № 509 від 26.06.2024 про сплату відповідачу 26 048,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1996681 від 24.06.2024» (а.с. 44);

- № 624 від 19.07.2024 про сплату відповідачу 26 650,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1027145 від 17.07.2024» (а.с. 45);

- № 760 від 14.08.2024 про сплату відповідачу 51 590,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1020305 від 12.08.2024» (а.с. 46);

- № 487 від 25.09.2024 про сплату відповідачу 30 894,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1825091 від 20.09.2024» (а.с. 43);

- № 1050 від 23.10.2024 про сплату відповідачу 45 441,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1483988 від 21.10.2024» (а.с. 47);

- № 1182 від 06.12.2024 про сплату відповідачу 15 597,00 грн, з призначенням платежу: «за паливо, згідно рах. № 0001/1371405 від 03.12.2024» (а.с. 48).

Всього за казаними вище платіжними інструкціями позивач сплатив відповідачу 433 068,00 грн.

Натомість, як зазначає позивач, у період з 31.12.2023 по 31.01.2025 відповідачем було поставлено товар на загальну суму 394 315,38 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами видаткові накладні:

- № 0001/1000172 від 31.12.2023 про поставку товару на суму 18 333,97 грн з ПДВ (а.с. 19);

- № 0001/1000180 від 31.01.2024 про поставку товару на суму 27 508,42 грн з ПДВ (а.с. 20);

- № 0001/1000592 від 29.02.2024 про поставку товару на суму 27 271,69 грн з ПДВ (а.с. 21);

- № 0001/1000914 від 31.03.2024 про поставку товару на суму 28 117,09 грн з ПДВ (а.с. 22);

- № 0001/1001275 від 30.04.2024 про поставку товару на суму 22 977,80 грн з ПДВ (а.с. 23);

- № 0001/1001526 від 31.05.2024 про поставку товару на суму 38 812,63 грн з ПДВ (а.с. 24);

- № 0001/1001872 від 30.06.2024 про поставку товару на суму 34 097,47 грн з ПДВ (а.с. 25);

- № 0001/1002249 від 31.07.2024 про поставку товару на суму 30 374,21 грн з ПДВ (а.с. 26);

- № 0001/1002499 від 31.08.2024 про поставку товару на суму 42 634,46 грн з ПДВ (а.с. 27);

- № 0001/1002957 від 30.09.2024 про поставку товару на суму 35 770,45 грн з ПДВ (а.с. 28);

- № 0001/1003248 від 31.10.2024 про поставку товару на суму 33 124,55 грн з ПДВ (а.с. 30);

- № 0001/1003747 від 30.11.2024 про поставку товару на суму 31 118,05 грн з ПДВ (а.с. 31);

- № 0001/1003996 від 31.12.2024 про поставку товару на суму 21 044,99 грн з ПДВ (а.с. 32);

- № 0001/1000013 від 31.01.2025 про поставку товару на суму 3129,60 грн з ПДВ (а.с. 18).

Таким чином, відповідачем не поставлено позивачу товар на здійснену попередню оплату в повному обсязі, отже у відповідача перед позивачем виникла заборгованість суму 38 752,62 грн.

Позивач зазначає, що 24.01.2025 надіслав відповідачу лист № 15-06/07 від 24.01.2025 (а.с. 63) з вимогою щодо повернення невикористаних коштів, які були перераховані за товар, однак, відповідач відповідь на лист не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу (ч. 2 ст. 184 Господарського кодексу України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України).

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов до висновку, що між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, повна оплата товару здійснена позивачем до його отримання, строк поставки товару сторонами погоджено не було.

Частиною 1 ст. 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

За приписом ч. 2 цієї законодавчої норми при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 712, ч. 2 ст. 538 Цивільного Кодексу України дає підстави для висновку, що постачальник (відповідач), який отримав від покупця (позивача) суму попередньої оплати за товар, повинен був виконати своє зобов`язання з поставки товару одночасно з отриманням коштів.

Докази поставки товару у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову.

З огляду на викладене, оскільки строк поставки відповідачем спірного товару є таким, що настав, а спірний товар відповідачем поставлено не було, у позивача відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів поставки спірного товару позивачу відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 38 752,62 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Господарський суд зазначає, що позовна заява подана позивачем до суду в електронній формі.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн згідно з платіжними інструкціями № 351 від 30.04.2024 на суму 2725,20 грн та № 176 від 04.04.2025 на суму 302,80, замість 2422,40 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенергія" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ідентифікаційний код 44604267) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малодівицьке хлібоприймальне підприємство" (17520, Чернігівська область, с. Обичів, вул. Незалежності, буд. 35, ідентифікаційний код 38305791) 41 175,02 грн, а саме: 38 752,62 грн основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.06.2025

Суддя І.В. Мілєва