ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 червня 2025 року Справа № 903/207/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства УкрСиббанк, м. Київ

до відповідача-1: Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції, м. Володимир

до відповідача-2: Володимир-Волинського Управління Державної казначейської служби України у Волинській області, м. Володимир

про стягнення з Державного бюджету України коштів у розмірі 31833,53 грн.,

за участю представників:

від позивача: Годун І М. - діє в порядку самопредставництва (довіреність від 06.02.2025 № 29-1-01/4),

від відповідача-1: Бичук Л.С. (діє в порядку самопредставництва),

від відповідача-2: Шевченко О.О. - діє в порядку самопредставництва (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань),

в с т а н о в и в:

21.02.2025 документ сформовано в системі Електронний суд, а 24.02.2025 зареєстровано в Господарському суді Волинської області позовну заяву Акціонерного товариства УкрСиббанк до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції та Володимир-Волинського Управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення 31833,53 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої протиправними діями головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Ухвалою суду від 03.03.2025 було залишено без руху позовну Акціонерного товариства УкрСиббанк; встановлено Акціонерному товариству УкрСиббанк строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання Господарському суду Волинської області впродовж 10-ти днів з дня одержання цієї ухвали: письмових пояснень, в яких обґрунтувати вимогу про стягнення шкоди у розмірі 31833,50 грн., що завдана протиправними діями головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А., з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

05.03.2025 через систему Електронний суд від Акціонерного товариства УкрСиббанк надійшла заява від 05.03.2025, в якій позивач надав пояснення на виконання вимог ухвали суду від 03.03.2025.

Враховуючи характер спірних правовідносин стягнення з Державного бюджету України коштів у розмірі 31833,53 грн., предмет доказування, суб`єктний склад сторін у справі, у зв`язку з необхідністю об`єктивного з`ясування істотних обставин справи, судом прийнято до розгляду позовну заяву, постановлено відкрити провадження у справі та розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 09 квітня 2025 року; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 07.04.2025.

03.04.2025 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву від 03.04.2025 № 48302/22.1-21, в якому зазначено, що в межах виконавчого провадження № 51666026 на користь стягувача (Акціонерного товариства УкрСиббанк) перераховано 9960,54 грн., виконавче провадження № 51666026 закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (скасування рішення, яке підлягало виконанню). Відповідач-1 просить у задоволенні позову відмовити.

04.04.2025 документ сформовано в системі Електронний суд і зареєстровано в Господарському суді Волинської області відзив на позов відповідача-2, в якому зазначено, що позовна заява не містить вимоги до Володимир-Волинського управління Державної казначейської служби України Волинської області щодо порушення ним прав та інтересів позивача та відновлення порушеного права; позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права; не надано суду жодного рішення, яким було б визнано незаконними дії чи бездіяльність державного виконавця Політей Ю.А.; позивачем не надано достатніх та переконливих доказів, які б підтверджували факт заподіяння АТ УкрСиббанк шкоди, протиправність дій чи бездіяльності відповідачів та наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідачів, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження складу цивільного правопорушення, які є необхідними для доказування у спорах про відшкодування шкоди відповідно до статей 1173, 1174 ЦК України. Відповідач-2 просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання 09.04.2025 представник відповідача-1 не з`явився.

Ухвалу суду від 10.03.2025 про відкриття провадження у справі відповідачу-1 було надіслано до електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 11.03.2025.

Представник позивача в судовому засіданні 09.04.2025 заявила, що є необхідність ознайомитись із змістом відзиву відповідача-1, оскільки ще його не отримувала.

Ухвалою суду від 09.04.2025 було відкладено підготовче засідання на 07.05.2025; постановлено позивачу подати суду до 05.05.2025 відповіді на відзиви відповідачів.

24.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій позивач надав додаткові пояснення до позовних вимог на обґрунтування протиправності дій державного виконавця щодо зазначення в довідках неправомірної суми стягнення з ОСОБА_1 у розмірі 41794,07 грн.

06.05.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшли додаткові пояснення у справі.

В судове засідання 07.05.2025 представник відповідача-1 не з`явився, ухвалу суду від 09.04.2025 відповідачу-1 було надіслано до його електронного кабінету.

07.05.2025 в судовому засіданні представник позивача пояснила, що позивач не буде подавати відповіді на відзиви.

07.05.2025 в судовому засіданні представники позивача та відповідача-2 висловили думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.05.2025 закрито підготовче провадження; призначено справу до розгляду по суті на 28 травня 2025 року; визнано явку представника відповідача-1 - Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції у судове засідання 28.05.2025 обов`язковою.

В судовому засіданні 28.05.2025 було оголошено перерву до 11.06.2025.

У процесі розгляду справи суд встановив, що між АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування з 24.11.2018 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - позивач, банк) та ОСОБА_2 (надалі - позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 05 липня 2007 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти у порядку, встановленому кредитним договором.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 05.07.2007 року.

У зв`язку з невиконанням позичальником кредитних зобов`язань банк звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області з позовом про стягнення у солідарному порядку заборгованості за вказаним договором з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року постановлено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" за договором кредиту №0 від 05 липня 2007 року 12518 доларів США 32 центів заборгованості за тілом кредиту, 1321 доларів США 80 центів заборгованості за відсотками за користування кредитом, а всього 13 840 доларів 12 центів заборгованості за кредитом, що еквівалентно 316 690 грн. 08 коп., пеню в сумі 7221 грн. 32 коп. та з кожного з відповідачів по 1619 грн. понесених банком судових витрат.

На виконання зазначеного заочного рішення Нововолинським міським судом Волинської області 16 листопада 2015 року було видано виконавчий лист № 165/1051/15-ц та 14 липня 2016 року Нововолинським міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції України щодо ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження АСВП №51666026 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості у розмірі 316 690 грн. 08 коп., пені у розмірі 7221 грн. 32 коп. та з кожного з відповідачів по 1619 грн. понесених банком судових витрат, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №51666026.

В подальшому ОСОБА_1 оскаржив заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області 16 листопада 2015 року.

Рішенням Волинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості та судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

08 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 24 листопада 2021 року його заяву було задоволено. В порядку повороту виконання заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року, яке скасовано в частині вимог до ОСОБА_1 постановою Волинського апеляційного суду від 21 січня 2021 року, стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 41794 грн. 07 коп.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12.04.2022 року вказана ухвала залишена в силі.

Суди дійшли висновку про стягнення з банку 41794 грн. 07 коп. на підставі наданого ОСОБА_1 повідомлення головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А. №2905 від 02 січня 2021 року та № 30951 від 01 квітня 2022 року, в яких зазначено, що на виконання частково скасованого судом апеляційної інстанції заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року на рахунок ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення боргу було перераховано 41794 грн 07 коп., стягнутих саме з ОСОБА_1 .

Лист головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А. № 2905 від 09.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на рахунок ПАТ «УкрСиббанк» за виконавчим провадженням № 51666026 в рахунок погашення боргу 41794,07 грн. приєднаний позивачем до позовної заяви у справі №903/207/25. У позовній заяві позивач зазначив, що оригінали довідок № 2905 від 02 січня 2021 року та № 30951 від 01 квітня 2022 року знаходяться у справі № 165/1051/15-ц, провадження № 22-ц/802/186/22, що зберігається у Нововолинському міському суді Волинської області.

Представник позивача Акціонерного товариства УкрСиббанк у процесі судового розгляду справи №903/207/25 пояснювала, що головний державний виконавець Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А. у вказаних листах зазначив недостовірну інформацію про стягнення з ОСОБА_1 як з поручителя на рахунок ПАТ «УкрСиббанк» за виконавчим провадженням № 51666026 в рахунок погашення боргу 41 794,07 грн., стверджувала, що з ОСОБА_1 на користь банку фактично було стягнуто лише 9960,54 грн.

На підтвердження того, що відділ державної виконавчої служби перерахував Акціонерному товариству УкрСиббанк лише 9960,54 грн. позивач посилається на наступні обставини і докази:

- на запит банку листом від 05.06.2023 року Нововолинський відділ ДВС у Володимирському районі Волинської області повідомив, що з моменту відкриття ВП № 51666026 з 14.07.2016 з ОСОБА_1 було стягнуто всього 10 695,80 грн., з них: 735,26 грн. державним виконавцем перераховано як виконавчий збір, будь-яких інших стягнень із ОСОБА_1 не здійснювалось. Стягнення проводилося з пенсійних виплат боржника. З метою встановлення повної суми стягнення до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області державним виконавцем було направлено запит. Згідно з відповіддю ГУ ПФУ у Волинській області від 26.12.2022 станом на 01.01.2021 року з пенсії ОСОБА_1 борг утримано в сумі 10695,80 грн., з них: 735.26 грн. державним виконавцем перераховано до Державного бюджету України як виконавчий збір. На підтвердження наведених обставин позивач посилається на лист Нововолинського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області від 05.06.2023, лист ГУ ПФУ у Волинській області від 26.12.2022, на платіжні доручення від 19.05.2020, 21.04.2020,15.09.2020, 11.06.2020, 13.10.2020, 20.05.2019, 25.03.2019, 18.04.2019, 06.03.2019, 24.12.2019, 19.11.2019;

- на запит банку отримано відповідь від 14.03.2023 ГУ ПФУ у Волинській області про стягнуті кошти з пенсії ОСОБА_1 у ВП № 51666026 від 19.03.2018, згідно з якою станом на 01.02.2021 з пенсії ОСОБА_1 згідно із зазначеною постановою за період з квітня 2018 року по січень 2021 року борг утримано в загальній сумі 10 695,80 грн. Кошти в сумі 1 742, 40 грн. (за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року) перераховано на користь АТ "УкрСиббанк". Кошти в сумі 8 953,40 грн. (за період з жовтня 2018 року по січень 2021 року) перераховано на рахунок Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів.)". До позовної заяви позивач приєднав копію листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14.03.2023;

- згідно з відомостями з облікових систем банку на рахунок банку в рахунок виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 10 695,80 грн. Інших коштів не надходило. Довідка банку про зарахування коштів в рахунок виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором №0 приєднана позивачем до позовної заяви.

Таким чином, з отриманих відповідей Нововолинського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області, ГУ ПФУ у Волинській області, з відомостей з облікових систем банку вбачається, що сума фактично стягнутих з ОСОБА_1 коштів у ВП № 51666026 становить 10695,80 грн., з них: 9960,54 грн. - перераховано банку, 735,26 грн. - перераховано до державного бюджету як виконавчий збір.

У процесі розгляду справи позивач стверджував, що інших коштів, окрім коштів у розмірі 9960,54 грн., йому не надходило.

Таких доводів позивача відповідач-1 у процесі розгляду справи не спростував, первинних доказів на підтвердження перерахування позивачу 41794,07 грн. відповідач-1 не подав.

Постанова головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Савченко Ю.Й. від 08.03.2023 у ВП № 70991404 про закінчення виконавчого провадження з примусового стягнення коштів з позивача на користь ОСОБА_1 надана позивачем як доказ виконання ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 24.112021 про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 41794 грн. 07 коп.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що позивач поніс витрати у розмірі сплачених коштів на користь ОСОБА_1 31833,53 грн. (41794,07 грн. 9960,54 грн.), які не повинен був нести, якби Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надав достовірну інформацію про розмір перерахованих банку коштів.

28.03.2024 позивач звернувся до відділення поліції №1 у м.Нововолинськ із заявою про скоєння кримінального провадження державним виконавцем Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А. Після неодноразових скарг банку 27.06.2024 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження 0000139, копія витягу якого приєднано до позовної заяви. Позивач у позовній заяві пояснює, що досудове розслідування триває досі, а матеріали виконавчого провадження були вилучені Володимирським РВП ГУНП у Волинській області.

Вважаючи свої права порушеними, банк звернувся з позовом до суду про стягнення з держави Україна матеріальної шкоди у розмірі 31833.53 грн., що завдана протиправними діями головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.(ст.1173 ЦК України).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК України регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З наведеного випливає, що шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта правопорушника. Щоб стягнути завдані потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду господарської справи має довести позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1174 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №910/6355/20 (провадження №12-41гс21), з метою єдності судової практики та усунення невірного тлумачення відповідних висновків Верховного Суду зазначила, що законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, які можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, зокрема закон не передбачає попереднього ухвалення судового рішення про визнання протиправними відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження як єдиного допустимого доказу на підтвердження існування підстав для відшкодування завданих такими діяннями збитків.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Звертала увагу, що у пункті 7.10. постанови від 01 вересня 2020 у справі №907/29/19 (провадження №12-17гс20) Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) державного виконавця не є обов`язковим для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, оскільки законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, що можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, а суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

З огляду на викладене, є безпідставними доводи відповідача-2 про те, що для стягнення шкоди з відповідача-1 має бути судове рішення про визнання незаконними рішення або дій державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А.

Позивач у справі №903/207/25 надав докази, які, на його думку, свідчать про протиправність дій державного виконавця, а суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих позивачем доказів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 80 Закону України «Про державну службу», матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Конституційним судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі № 1- 36/2001 (справа про відшкодування шкоди державною) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими особами і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Надані позивачем докази свідчать про те, що головний державний виконавець Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А., здійснюючи повноваження у виконавчому провадженні № 51666026, надав інформацію про розмір стягнутих з Гомона С.Г. і перерахованих позивачу коштів, яка не підтверджується первинними доказами.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, дотримуватися принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець учиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, унесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно й в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зазначення головним державним виконавцем Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Політей Ю. А. у листі №2905 від 02.01.2021 недостовірної інформації про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» 41794,07 грн., в той час, коли фактично було стягнуто лише 9960,54 грн., є незаконним та протиправним, оскільки порушує приписи ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання», ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими державний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, дотримуватися принципів: верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Таким чином, внаслідок надання Нововолинським міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції України, правонаступником якого на час розгляду справи є відповідач-1 - Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції, недостовірної інформації про розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь позивача суми коштів у виконавчому провадженні №51666026, позивачу Акціонерному товариству УкрСиббанк завдано шкоду, яка полягає в тому, що позивач сплатив 41791,07 грн. замість того, щоб сплатити 9960,54 грн.

А тому на підставі ст.1174 ЦК України підлягає д задоволення вимога позивача про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 31833,53 грн. (41794,07 грн. 9960,54 грн.) шкоди, яка завдана юридичній особі незаконними діями Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції України під час примусового виконання виконавчого листа №165/1051/15-ц від 04.11.2022.

Щодо доводів відповідача-2 про те, що існує інше рішення суду, яким встановлено факт стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 41794,07 грн.

Відповідно до ч.ч.4, 5 обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Проте, рішення суду у цивільній справі, яким на підставі первинних доказів було б встановлено факт стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 41794,07 грн., відсутнє.

В матеріалах справи №903/207/25 міститься ухвала Нововолинського міського суду Волинської області від 24 листопада 2021 року, який розглядав заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду у справі №165/1051/15-ц, задовольнив її та в порядку повороту виконання заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2015 року стягнув з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 41794 грн. 07 коп. Як вбачається з тексту ухвали суду від 24.11.2021, в межах розгляду заяви ОСОБА_1 у справі №165/1051/15-ц суд безпосередньо не досліджував первинні докази, на яких грунтувалося повідомлення органу державної виконавчої служби про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 41794,07 грн., а дійшов висновку про стягнення 41794 грн. 07 коп. лише (як вказано в ухвалі) на підставі довідки №2905 від 02.01.2021 Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції України.

Доказами, наданими позивачем під час розгляду справи №903/207/25, не підтверджується факт стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 41794,07 грн., а підтверджується лише 9960,54 грн.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду.

Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16 (провадження № 61-8385св20), від 29 червня 2022 року у справі № 201/9398/20 (провадження № 61-11520св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 461/5201/19 (провадження № 61-2271св22).

У постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21), від 14 вересня 2022 року у справі № 415/1009/21 (провадження № 61-18055св21), від 07 грудня 2022 року у справі № 461/9982/19 (провадження № 61-4162св22) зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановляючи рішення у справі №903/207/25, суд враховує правові висновки Верховного Суду щодо формулювання резолютивної частини рішення.

Звертаючись з позовною заявою до суду, позивач на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» не сплачував судового збору.

Як визначено статтею 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 грн.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ч.2 ст.129 ГПК України з відповідача-1 - Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зв`язку із задоволенням позову та стягнення з нього матеріальної шкоди слід стягнути 2422,40 грн. судового збору. При цьому суд врахував, що позовна заява була подана позивачем через систему «Електронний суд».

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства УкрСиббанк(04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) 31833 грн. 53 коп. матеріальної шкоди.

3. Стягнути з Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( 44702, Волинська область, м. Володимир, вул. Ковельська, буд. 35, ) в доход Державного бюджету України 2422 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення виготовлено і підписано 20.06.2025

Суддя І. О. Якушева