УХВАЛА

м. Київ

23.06.2025Справа № 910/762/25 (910/7405/25)

Господарський суд міста Києва у складі судді Стасюка С.В., дослідивши матеріали заяви

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до 1. Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, місто Київ, вулиця Щорса , будинок, 36-б; ідентифікаційний код 34047020)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок, 13/2 - "Б"; ідентифікаційний код 39761587)

про визнання зобов`язання припиненим

в межах справи №910/762/25

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/762/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 на стадії процедури реструктуризації боргів, введеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2025.

До Господарського суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо", в якому просить суд:

- визнати належними ОСОБА_1 на праві власності з 02.07.2014 права вимоги до ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008, укладеним між ОСОБА_1 (як позичальником) та Закритим акціонерним товариством "Сведбанк" (як кредитодавцем);

- визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008, укладеним між ОСОБА_1 (як позичальником) та Закритим акціонерним товариством "Сведбанк" (як кредитодавцем) у зв`язку з поєднанням в одній особі боржника і кредитора;

- визнати відсутніми у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з 02.07.2014 права власності на права вимоги до ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008, укладеним між ОСОБА_1 (як позичальником) та Закритим акціонерним товариством "Сведбанк" (як кредитодавцем);

- визнати відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" права власності на права вимоги до ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008, укладеним між ОСОБА_1 (як позичальником) та Закритим акціонерним товариством "Сведбанк" (як кредитодавцем).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що права вимоги по кредитному договору № 1210-Ф від 02.06.2008 не вибували з володіння ОСОБА_1 , які вона набула з 02.07.2014, оскільки, таке право є речовим на підставі ст. 190 ЦК України та підлягає витребуванню власником на підставі ст. 388 ЦК України. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем права вимоги за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктами 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру (п. 55. постанови Великою Палатою Верховного Суду).

За усталеною судовою практикою, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру (постанова ВС від 21.10.2019 у справі № 910/2431/19).

Крім того, предметом спору за вимогою про визнання зобов`язання припиненим за кредитним договором є фактично спір про припинення зобов`язання повернення кредиту, наслідком розгляду якого, у разі задоволення позову, є припинення грошових зобов`язань, які мають вартісну оцінку та носять майновий характер і цю вимогу слід визнати, майновою (постанова ВС від 26.04.2019 у справі №910/2758/18).

За змістом позовної заяви, позивач просить визнати належним на праві власності з 02.07.2014 права вимоги до ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008, укладеним між ОСОБА_1 (як позичальником) та Закритим акціонерним товариством "Сведбанк" (як кредитодавцем).

Із даної позовної заяви вбачається, що на підставі договорів відступлення прав вимоги від 02.07.2014, зафіксовано розмір кредитної заборгованості - 5 422 879,22 грн.

Таким чином, при зверненні до суду з даним позовом позивач зобов`язана була сплати судовий збір за майнову вимогу (виходячи із суми 5 422 879,22 грн), що становить 81 343,19 грн та за три немайнові вимоги, що становить 9 084, 00 грн, що загалом становить 90 427, 19 грн.

Втім, судом встановлено, що в порушення викладеного вище, позивачем до позовної заяви було додано докази сплати судового збору лише на суму 12 120, 00 грн, тобто, не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 174 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 174 та 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в сумі 78 307, 19 грн.

3. У разі усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Ухвала набрала законної сили 23.06.2025, оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій СТАСЮК