ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"25" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4471/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом ОСОБА_1
до відповідача: Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів"
про визнання недійсним рішення
за участю представників
позивача- Пятигорец В.
відповідача- не прибули
09.10.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів", в якій вона просить суд визнати недійсним рішення Ради Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів", прийняте та оформлене протоколом від 19.07.2022 р., стосовно виключення ОСОБА_1 з членів Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів".
Рішенням від 19.02.2025, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025, позов задоволено.

Позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки в рішенні від 19.02.2025 суд не розглянув питання розподілу понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу в сумі 15000грн.

Після повернення справи до Господарського суду Одеської області, суд ухвалою від 13.06.2025 призначив розгляд заяви в засіданні 25.06.2025.

Відповідач отримав ухвалу 13.06.2025 в електронному кабінеті.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву позивача про витрати на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).

У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Позивач в позовній заяві зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 15000грн.

Крім того, до позову додано копію договору № 15 від 18.09.2024 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Пятигорец Володимиром Івановичем.

Відповідно до загальнодоступних відомостей Єдиного реєстру адвокатів України Пятигорец В.І. є адвокатом.

На підтвердження повноважень адвоката надано ордер серії ВН № 1399108 від 19.09.2024.

Також до позову додано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 12 від 19.09.2024 про сплату позивачем адвокату 15000грн за договором від 18.09.2024.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору від 18.09.2024, адвокат зобов`язався надавати клієнту правову допомогу. Адвокат прийняв обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в Господарському суді Одеської області, в судах інших інстанцій, підприємствах і організаціях незалежно від форми власності, щодо її виключення з членів Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів".

В п. 2.1 зазначено, що гонорар адвоката становить 15000грн.

Згідно з п. 6.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання, термін дії цього договору до набрання рішенням законної сили.

Крім того, адвокат подав до суду 19.02.2025 письмовий виклад свого виступу в судових дебатах, де він заявляє, що відповідач вважає надмірним гонорар адвоката в 15000грн, але не довів цього.

Так матеріалами справи підтверджується, що відповідач 07.01.2025, з порушенням встановленого судом строку, через підсистему Електронний суд подав відзив з додатками, у якому просить відмовити в задоволенні позову. Крім того, просить поновити строк для подання відзиву.

Однак, суд не прийняв до розгляду відзив з додатками, про що зазначено в рішенні суду.

11.02.2025, тобто ще до ухвалення судом рішення, позивач подав до матеріалів справи акт приймання-передачі від 11.02.2025 за договором про надання правової допомоги від 18.09.2024 на суму 15000грн, в якому зазначено такі види послуг:

- надання замовнику правової допомоги в підготовці документів для подачі позовної заяви до суду щодо визнання недійсності рішення ради 1000грн,

- надання адвокатського запиту до відповідача -500грн,

- виготовлення та подання позовної заяви 4000грн,

- надання клопотання про забезпечення позову 1000грн,

- надання клопотання про витребування у відповідача доказів -1000грн,

- надання відзиву на клопотання відповідача на залучення документів та пояснення 3500грн,

- представництво в Господарському суді Одеської області 4000грн.

Матеріали справи містять позовну заяву, підписану адвокатом Пятигорец В., адвокатський запит від 19.09.2024.

Ухвалою від 15.10.2025 судом було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

09.10.2025 позивачем було подано клопотання про витребування у відповідача документів, яке було задоволено ухвалою суду від 13.11.2024.

27.12.2024 позивач подав пояснення щодо клопотання відповідача про долучення доказів, які суд прийняв до розгляду, про що зазначено в протоколі засідання від 08.01.2025.

Адвокат Пятигорец В. брав участь у всіх шести засіданнях суду у цій справі: від 13.11.2024, 04.12.2024, 11.12.2024, 08.01.2025, 12.02.2025, 19.02.2025. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем доведено понесення ним витрат на правничу допомогу в сумі 15000грн.

Таким чином, враховуючи задоволення позову, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, то за загальним правилом витрати позивача на правничу допомогу в сумі 15000грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву позивача - ОСОБА_1 про стягнення 15000грн витрат на правничу допомогу задовольнити.

2. Стягнути з Громадської організації Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів (код 23207519, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 111) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 15000грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №916/4471/24 в Господарському суді Одеської області.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне додаткове рішення складено та підписано 25.06.2025.

Суддя В.В. Литвинова