СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Харків Справа № 917/1611/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного (без виклику представників сторін) провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (вх. №820 П/1) на рішення ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М. 18.03.2025 (повний текст складений 18.03.2025) в порядку спрощеного (без виклику представників сторін) провадження у справі №917/1611/24

за позовом АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно - Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця"

до АТ "Кременчуцький сталеливарний завод"

про стягнення,

УСТАНОВИВ:

АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно - Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" про стягнення з відповідача 39053,42грн збитків, спричинених аварією (сходження з рейок 12-го вагону №76720143 при слідуванні поїзда №3404).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалено стягнути з АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно - Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" на користь АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" 10000,00грн витрат на правничу допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував та не довів належними і допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України того, що в діях відповідача наявні такі ознаки цивільного правопорушення, як протиправність поведінки при виготовленні рами бічної №2565, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої особи. Тобто відсутні елементи складу цивільного правопорушення, за яких настає цивільна відповідальність, передбачена ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України.

Отже, за висновком місцевого господарського суду позовні вимоги безпідставні та не доведені.

Щодо заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26000грн під час розгляду даної справи, то місцевий господарський суд дійшов висновку про розумність та співмірність наданої допомоги у даній справі складає 10000грн, отже заява відповідача задоволена частково.

09.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду в системі "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга АТ "Укрзалізниця", в якій просить суд:

1. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 повністю, та ухвалити нове рішення по справі яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

3. Стягнути з АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" 39053,42грн (тридцять дев`ять тисяч п`ятдесят три гривні сорок дві копійки).

4. Стягнути з АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" на користь АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" судові витрати сплачені відповідачем за подання апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що під час розгляду справи місцевий господарський суд не з`ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані наступним:

- комісією з розслідування аварії встановлено, що причиною сходження 12 вагону № 76720143 є злам бокової рами № 2565 в зоні радіусу R-55 буксового прорізу 1 колісної пари першого візка вагону № 76720143. В результаті перевірки встановлено, що бокова рама № 2565 виготовлена у 2013 році заводом "14" АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" згідно з сертифікатом якості № 105 від 15.07.2014 за креслеником 100.00.002-4 "Рама бокова".

- при комісійному огляді бокової рами № 2565 на базі експлуатаційного вагонного депо Дарниця виявлено, що 1) злам відбувся у місці внутрішнього радіусного переходу R-55 буксового прорізу бокової рами, через наявність старої тріщини шириною близько 130 мм та висотою 15 мм, яка становила орієнтовно 20 % від загального перерізу бокової рами; 2) зародження тріщини відбулося від раковини, яка знаходиться в нижній опорній частині бокової рами на відстані 30 мм від зовнішньої поверхні рами, і розмірами висотою 8 мм та шириною близько 1 мм; 3) на боковій рамі приварена металева пластина з кодом приналежності державі власнику "22" (Україна). Після демонтажу цієї пластини виявлено прилив з кодом приналежності "20" (росія).

- з метою підтвердження комісійного висновку та встановлення причини зламу до філії "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Українська залізниця" були направлені звернення від 15.11.2023 № НЗ-1-09/7124 та № В ПЗЗ-03/2137 щодо проведення дослідження бокової рами № 14 2565 13 (фрагменти № 1 та № 2) для встановлення причин руйнування цієї бокової рами.

- в результаті дослідження зроблено висновок, що причиною зламу бокової рами в зоні R-55 буксового прорізу стала наявність втомної тріщини, яка виникла в місці ливарного дефекту. До утворення втомної тріщини спонукало проведення робіт по виправленню ливарного дефекту без проведення в подальшому термообробки бокової рами, чим недотримано вимоги ОСТ 32.183-2001, п. 9.4 ПТЕ залізниць України та телеграфної вказівки ТТ ЦВ-32-695-2006 при виготовленні.

Апелянт посилається на те, що акт комісійного огляду та звіт філії "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту "АТ "Укрзалізниця" доводять безпосередню вину відповідача у сходженні вагона, і не потребують додаткового підтвердження.

АТ "Укрзалізниця" зауважує, що вказана установа сертифікована Національним агентством з акредитації України та внесена до переліку Реєстру акредитованих ООВ - Випробувальні лабораторії (ДСТУ EN ISO/IEC 17025), який розміщується на офіційному сайті цього органу за посиланням - https://naau.org.ua/3-reiestr-akreditovanikh-oov. Узагальнена сфера акредитації центру - випробування рухомого складу, рейкового транспорту (у т.ч. відомчого та міського), їх вузлів і деталей, елементів інфраструктури залізничного транспорту за показниками міцності, ресурсу, якості руху, геометричних параметрів, гальмівних характеристик, електротехнічних показників, геометричних розмірів, маси, шорсткості, твердості, хімічного складу, фізикомеханічних властивостей, структури; методами неруйнівного контролю; проведення санітарно-гігієнічних досліджень; визначення фізико-хімічних властивостей матеріалів, складу рідин. Номер атестата акредитації 201454. Термін дії атестата акредитації з 16.02.2023 до 15.02.2028.

Тобто, випробувальна лабораторія вказаної наукової установи, яка винесла висновок про вину відповідача в сходженні вантажного вагону, має відповідну матеріальну базу, спеціалістів та інші можливості для проведення випробування рухомого складу рейкового транспорту. Висновок про наявність вини відповідача ґрунтується саме на проведених випробуваннях та дослідженнях зразків бічної рами, що було зроблено з дозволу власника вагону ТОВ "Ніка транс логістика". Жодних зауважень від власника ні щодо порядку та процедури проведення досліджень і випробувань, ні власне щодо самого висновку, позивач не отримував.

В результаті проведених випробувань, було встановлено, що причиною зламу бокової рами в зоні R-55 буксового прорізу стала наявність втомної тріщини, яка виникла в місці ливарного дефекту, який було допущено та не виправлено відповідачем як виробником вказаної бокової рами.

Крім того апелянт посилається на те, що відповідач не звертався до власника вагону з питанням про проведення незалежної експертизи встановлення причин зламу бічної рами та надання для цього необхідних зразків, що свідчить про небажання відповідача встановити справжні причини такого зламу.

Також скаржник зазначає, що додані до позовної заяви документи внутрішніх перевірок окремих структурних підрозділів та працівників "АТ "Укрзалізниця" доводять відсутність будь-яких дій з боку залізничників, що спричинили аварію сходження вагона поїзда. Але головним доказом, що за твердженням позивача визначає причину, в результаті якої і сталася аварія, яка завдала збитки позивачу, це є звіт та додатки до нього філії "Науково-дослідний та конструкторсько - технологічний інститут залізничного транспорту".

Позивач також зазначає, що були проведені службові перевірки дій працівників експлуатаційного вагонного депо Козятин регіональної філії "Південно-західна залізниця", експлуатаційного вагонного депо Дарниця регіональної філії "Південно - західна залізниця", ремонтного вагонного депо Коростень регіональної філії "Південно-західна залізниця", відокремленого підрозділу Київська дистанція електропостачання, виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії, і жоден з цих структурних підрозділів АТ "Укрзалізниця" не допустив жодних технічних упущень, які могли б привести до вище зазначеної аварії. Окрім цього, були детально проаналізовані дії локомотивної бригади поїзда, про що було складено Протокол № ТЧ-3/16-ТП оперативної наради при начальнику локомотивного депо Козятин ПЗЗ від 16.11.2023. Дії локомотивної бригади в складі машиніста Шірпал О.О. та помічника машиніста Вергелес А.Р. було визнано вірними, а вини локомотивної бригади в сході вагона № 76720143 в складі поїзда не вбачається.

Щодо задоволених судом витрат на професійну правничу допомогу відповідача, апелянт зазначив, що вказана вартість правничої допомоги значно завищена, не відповідає ринковим цінам та не може заявлятися до відшкодування у вказаних розмірах.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 справу №917/1611/24 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1611/24.

Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 у справі №917/1611/24 до надходження матеріалів справи.

22.04.2025 справа №917/1611/24 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 року у справі №917/1611/24; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 19.05.2025 для подання заяв та клопотань.

Справу постановлено розглядати без повідомлення учасників справи.

01.05.2025 до Східного апеляційного господарського суду від АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить ухвалити постанову, якою залишити рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 у справі № 917/1611/25 без змін, а апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" без задоволення.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги відповідач зазначає наступне:

- бічна рама № 2565 виготовлена на АТ "КСЗ" у 2013 у відповідності до вимог кресленика 100.00.002-4, ОСТ 32.183-2001 и ТТ ЦВ 32-695-2006. По хімічному складу та механічним властивостям сталі, термічній обробці деталі відхилень не виявлено. Деталь прийнята ВТК підприємства, пройшла перевірку неруйнівними методами контролю та прийнята представником інспекції ЦТА УЗ про що маються відповідні документи, а саме сертифікат відповідності на продукцію рама бокова двовісного візка та сертифікат якості N 105 від 15.07.2014 на раму бічну № 2565, який підписано, у тому числі інспектором Укрзалізниці Рудим І. А.;

- останній деповський ремонт вагона проходив 18.07.2022 ВЧДР Коростень, технічне обслуговування в ПТО Фастів експлуатаційного вагонного депо Козятин 13.11.2023 (аварія сталася 14.11.2023) при проведенні яких працівниками депо не було виявлено втомної тріщини, яка у своєму розвитку виходила на зовнішню поверхню деталі і знаходилась у доступній для огляду зоні, а тому працівниками депо було порушено п. 1.3, 1.9, 12.1, 12.11, 12.12 Правил технічної експлуатації залізниць України в частині допуску вагона до експлуатації в несправному стані і приведення до аварії

- ініціатива стосовно встановлення причин зламу бічної рами № 2565 саме в НДКТІ належить виключно позивачу (АТ "Укрзалізниця") і не погоджено з відповідачем (АТ "КСЗ");

- АТ "Укрзалізниця" проведено дослідження заінтересованою особою - організацією, яка є однією із структур АТ "Укрзалізниця";

за результатом проведеного огляду деталей візка та вагону на ВЧД- 5 Дарниці "Південно Західної Залізниці" встановлено, що Втомна тріщина у своєму розвитку виходила на зовнішню поверхню рами бічної, знаходилась у доступній для огляду зоні і тому повинна була бути виявлена при оглядах, як на поточних ремонтах, ПТО так і пунктах завантаження/розвантаження вагону.

- виявлені відхилення (що вказані у відомості та в акті комісійного огляду) вказують на неякісний деповський ремонт вагону № 76720143 в ВЧДР Коростень 18.07.2022.

Відповідач зазначає, що надані позивачем в обґрунтування позовних вимог документи, не встановлюють провини заводу виробника зламаної деталі візка, не встановлюють дійсну причину сходу вагону № 76720143 та не підтверджують заявлені вимоги.

Відповідач також заперечує проти наданого позивачем у матеріали справи звіту за внутрішнім зобов`язанням від 04.12.2023 № 146-ПЗЗ/2023-НДКТІ Дослідження причин зламу бокової рами № 14 2565 13 візка вагона № 76720143 та протоколу № НЗ/-06/63 оперативної наради при заступнику директора регіональної філії "Південно Західної Залізниці" АТ "Укрзалізниця" оскільки зазначені документи складені працівниками позивача, які зацікавленні у складанні їх саме у такому вигляді, як вони надані у матеріали справи.

Крім того, до відзиву додано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 17000 грн.

Також, на підтвердження заперечень на апеляційну скаргу відповідачем до відзиву додано витяг зі стандарту АТ "Укрзалізниця" СТП 04-019:2022 Вагони вантажні РЕМОНТ ВІЗКІВ Правила виконання.

13.05.2025 до Східного апеляційного господарського суду від АТ "Укрзалізниця" надійшли додаткові пояснення в яких апелянт зазначає, що відзив на апеляційну скаргу не містить жодних доказів, які б спростовували наведену в позовній заяві та в апеляційній скарзі позицію позивача щодо стягнення спричинених збитків, які настали внаслідок сходження вагону в результаті допущених дефектів при його виробництві. Твердження представника відповідача є суб`єктивними та не доведеними.

Апелянт звертає увагу суду на те, що доданий до відзиву доказ - витяг зі стандарту АТ "Укрзалізниця" СТП 04-019:2022 при розгляді справи в суді першої інстанції не розглядався.

Втім, апелянт зазначає, що навіть якщо взяти до уваги витяг з вказаного стандарту, інформація наведена в ньому в жодній мірі не знімає відповідальність за допущені відповідачем суттєві недоліки при виготовленні бічної рами. Візуально виявити таку тріщину, яка виникла та розвивалась під лакофарбовим покриттям та під навареною накладкою, ні при прийнятті в експлуатацію вагону, ні при подальшому проведенні фарбування бічної рами ні при інших роботах, які проводились при деповському ремонті чи роботах з технічного обслуговування вагону було неможливо.

Висновок про наявність вини відповідача ґрунтується саме на проведених випробуваннях та дослідженнях зразків бічної рами, що було зроблено з дозволу власника вагону ТОВ "Ніка транс логістика". Факт надання дозволу на проведення випробувань підтверджується листом від 16.11.2023 вих. № 16-11/4, який наявний в матеріалах справи. Також представники власника були присутні і при проведенні комісійного огляду пошкодженого вагону, який відбувся 16.11.2023 року в депо ВЧДЕ Дарниця. З результатами викладеними в акті комісійного обстеження представники власника вагону погодились, про що свідчать їхні підписи під актом без будь-яких зауважень.

Випробувальна лабораторія вказаної наукової установи, яка винесла висновок про вину відповідача в сходженні вантажного вагону, має відповідну матеріальну базу, спеціалістів та інші можливості для проведення випробування рухомого складу рейкового транспорту.

Відповідач взагалі не звертався ні до власника вагону, ні до позивача з питанням бути присутнім при відібранні зразків бічної рами для проведення випробовувань. А тому твердження про те, що через відсутність представника відповідача, нібито було порушено процедуру відбору зразків на дослідження, не можуть бути враховані. Така присутність жодним документом чи порядком не передбачена, а згода власника вагону на цю процедуру була отримана.

Апелянт зазначає, що тріщина виникла в результаті дефекту при виробництві, була перекрита наплавленою накладкою та розвивалась під навареною накладкою та шаром фарби, а тому і виявити її візуально, без руйнівного контролю (руйнування рами), було неможливо. Отже, ні при прийманні вагона, ні при подальшій його експлуатації, в тому числі при деповському ремонті та технічному обслуговуванні, виявити таку тріщину було неможливо.

Також апелянт зауважує, що в результаті всіх вище зазначених випробувань, в тому числі і матеріалу рами бічної, було встановлено, що причиною зламу бокової рами в зоні R-55 буксового прорізу стала наявність втомної тріщини, яка виникла в місці ливарного дефекту, який і було допущено та не виправлено відповідачем як виробником вказаної бокової рами.

При візуальному огляді тріщини вже після аварії, при службовому розслідуванні вказана тріщина була візуально наявна, однак візуальна наявність її до аварії нічим не підтверджена. Більше того, при огляді бокової рами було встановлено що втомну тріщину не можливо було виявити через нанесене лакофарбове покриття та приварену металеву пластину.

Обстеження вагону після аварії викладено в Протоколі оперативної наради при начальнику служби вагонного господарства регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" від 24.11.2023, копія якого наявна в матеріалах справи. В протоколі зазначено, що 16.11.2023 на базі ВЧДЕ-5 Дарниця, за участі в тому числі представників відповідача та власника вагону, проведено огляд вагону № 76720143. Основні недоліки виявлені у вказаному вагоні наступні:

- Різниця висоти пружин у комплекті, які встановлено на бокові рами більше 4 мм, що є порушенням п. 12.2 СТП 04-019:2018;

- На чавунних фрикційних клинах проведено відновлення похилих площин шляхом наварювання металевих пластин, що є порушенням вимог п. 10.4.1 СТП 04- 019:2018.

Однак ці недоліки не впливали на виникнення тріщини бокової рами, а тому були детально оглянуті саме зламані частини бокової рами.

Стосовно стягнення за рахунок позивача витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зауважує, що вказана вартість правничої допомоги в апеляційній інстанції значно завищена, не відповідає ринковим цінам та не може заявлятися до відшкодування у вказаних розмірах.

Апелянт також просить врахувати, що під час воєнного стану АТ "Укрзалізниця" виконує надзвичайно важливі для України та стратегічні функції забезпечує цілодобові безпечні та безперебійні перевезення пасажирів та вантажів. Покладання на АТ "Укрзалізниця" витрат на правничу допомогу може спричинити додаткові негативні наслідки для підприємства, яке має стратегічне значення для України.

14.05.2025 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення апелянта, в яких він обґрунтовує не подання відповідачем до суду першої інстанції витягу зі стандарту АТ "Укрзалізниця" СТП 04-019:2022 Вагони вантажні РЕМОНТ ВІЗКІВ Правила виконання. Апелянт пояснює, що вказаний доказ не було подано до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції заявлялося клопотання про проведенні незалежної експертизи та мав легітимні очікування на її проведення в органі акредитованому в НААУ на право проведення робіт з оцінки відповідності залізничної продукції, проте позивач своїми діями унеможливив проведення вказаної експертизи у зв`язку з тим, що об`єкт дослідження - рама бічна № 2565 на той час вже мав змінений стан.

15.05.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій заявник просить прийняти рішення, яким покласти на позивача - АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно - Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" судові витрати з оплати професійної правничої допомоги адвоката в сумі 17 000,00 грн.

16.06.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на заяву відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в якій апелянт просить суд відмовити відповідачу в задоволенні поданої заяви.

Апелянт звертає увагу суду на те, що представником відповідача було подано до апеляційного суду лише 2 процесуальні документи відзив на апеляційну скаргу та заперечення на подані представником позивача додаткові пояснення, при чому дані документи містять повністю ідентичну аргументацію наведену в процесуальних документах в суді першої інстанції. Жодного нового доказу чи аргументу, окрім поданого Витягу зі Стандарту виготовлення вагону - СТП 04-019:2022 Вагони вантажні Ремонт візків Правила виконання, представником відповідача до суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того апелянт послався на те, що АТ "Укрзалізниця" є державним підприємством, яке в умовах військового стану в країні виконує стратегічні функції пов`язані в першу чергу з перевезенням вантажів та пасажирів, забезпеченням евакуації населення з зони бойових дій, доставкою гуманітарних вантажів, перевезенням та логістики для Збройних Сил України та інших військових формувань, що беруть участь в захисті нашої країни. А тому покладання додаткових витрат на підприємство в цілому може негативно вплинути на можливість виконання покладених на АТ "Укрзалізниця" обов`язків.

Згідно ч. 13 ст. 8 та ч. 8 ст. 252 ГПК України, у разі здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судове засідання не проводиться.

За ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що ціна позову у даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

На час ухвалення цієї постанови клопотання будь-якого із учасників справи про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до Східного апеляційного господарського суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Щодо долучення нового доказу, який додано відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу (витяг зі стандарту АТ "Укрзалізниця" СТП 04-019:2022 Вагони вантажні РЕМОНТ ВІЗКІВ Правила виконання), суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В даному випадку представник відповідача не заявляє клопотання про приєднання зазначеного нового доказу до матеріалів справи, та не обґрунтовує необхідність його долучення, проте посилається на нього в обґрунтування своїх заперечень.

Водночас, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, сама лише необхідність підтвердження під час апеляційного перегляду справи певних обставин, на які посилається відповідач, не є об`єктивною та поважною причиною для долучення нових доказів.

З огляду на викладене, судова колегія не приймає до розгляду додатковий доказ як такий, що поданий в суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності підстав для стягнення збитків, завданих позивачу внаслідок аварії, що сталася 14.11.2023 на перегоні Борщагівка-Почайна, у зв`язку з ліквідацією наслідків сходу з рейс 12 вагону №76720143.

До позовної заяви додано акт контрольної перевірки гальм, згідно якого причиною спрацювання гальм став схід вагону № 76720143 по причині зламу бокової рами.

Проте, вказаний акт не містить ПІБ та підпису особи, яка його склала. Наявна тільки дата 14.11.2023 та станція Фастів.

16.11.2023 відбувся комісійний огляд бокової рами №2565 вагону № 76720143 (в т.ч. за участі начальника ВТК АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" Андрія Оніщенка, представників власника вагону та представників: в.о. ВЧДЕ Дарниця, в.о. ВЧДЕЗ Дарниця, ЦРБНВ ПЗЗ, АЧДРЗ-7 Коростень, ВЧДЕЗ-3 Козятин) про що складено Акт комісійного огляду.

Представниками досліджено фрагмент зламаної бокової рами, встановлено місце зародження тріщини бокової рами та характер її зародження.

До вказаного акту комісійного огляду начальником ВТК АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" Андрієм Оніщенко висловлено особисту думку, в якій зазначено, що бічна рама №2565 виготовлена на АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" у 2013 у відповідності до вимог кресленика 100.00.002-4, ОСТ 32.183-2001 и ТТ ЦВ 32-695-2006. По хімічному складу та механічним властивостям сталі, термічній обробці деталі відхилень не виявлено. Деталь прийнята ВТК підприємства, пройшла перевірку неруйнівними методами контролю та прийнята представником інспекції ЦТА АТ "Укрзалізниці", про що маються відповідні документи. Зона зародження тріщини має окислу поверхню та сліди наклепу, що свідчить про довготривалий розвиток втомної тріщини, а також про те, що злам стався не миттєво і виявлене відхилення можливо було виявити до моменту аварії. Працівниками АТ "Укрзалізниця" порушено вимоги п. 1.3, 1.9, 12.1 та не виконано вимоги п. 12.11, 12.12 Правил технічної експлуатації залізниць України в частині допуску вагона до експлуатації в несправному стані. Виявлені відхилення (вказані у відомостях та в акті комісійного огляду) вказують на неякісний деповський ремонт вагону №76720143 18.07.2022 року у ВЧДР Коростень. У зламі деталі провини АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" немає.

Також представник АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" наполягав на проведенні незалежної експертизи сталі за хімічним складом та фізико-механічними властивостями, у тому числі металографічними дослідженнями, в органі акредитованому в НААУ на право проведення робіт з оцінки відповідності залізничної продукції.

Натомість, АТ "Українська залізниця" залишила поза увагою доводи відповідача про проведення незалежної експертизи в органі акредитованому в НААУ та 17.11.2023, тобто на наступний день після комісійного огляду передала за Актом приймання передачі бокову раму №14 2565 13 візка вантажного вагона №76720143 (фрагмент 1,2) для проведення випробувань до філії "Науково-дослідний та конструкторсько- технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Укрзалізниця" з метою проведення дослідження бокової рами № 14 2565 13 (фрагменти № 1 та № 2) для встановлення причин руйнування цієї бокової рами.

24.11.2023 відбулась оперативна нарада за результатом якої постановлено визнати відсутність вини підпорядкованих працівників експлуатаційних вагонних депо в цій аварії та відсутність підстав для притягненням до дисциплінарної відповідальності начальника вагонного депо, майстра дільниці з ремонту та виготовлення деталей а також оглядачів-ремонтників вагонів, що проводили технічне обслуговування.

Крім того зазначено про необхідність вчинення ряду організаційних дій начальникам виробничих підрозділів, зокрема проведення додаткових технічних навчань, перевірки наявності документів при надходженні бокових рам, з метою виявлення в майбутньому несправностей та недопущення аварій.

14.12.2023 філією "Науково-дослідний та конструкторсько - технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Укрзалізниця" складено Звіт дослідження причин зламу бокової рами № 14 2565 13 візка вагона №76720143.

Відповідно до висновку проведеного дослідження встановлено:

1) матеріал бокової рами відповідає вимогам нормативних документів ОСТ 32.183-2001 ТТ ЦВ-32-695-2006 за показниками: хімічний склад, механічні властивості (границя плинності, границя міцності під час розтягування, відносне видовження після розриву, відносне звуження, ударна в`язкість при температурах КСУ-60. КСU-60, КСГ+20), мікроструктура, величина зерна;

2) у окремих місцях бокової рами (в т.ч. в місці зародження втомної тріщини) виявлено наявність шарів наплавленого металу, товщина яких становить від 0,05 мм до 13,7 мм;

3) зони наплавлених шарів відрізняються від основного металу бокової рами за хімічним складом, структурою та механічними властивостями, окрім того ці зони розташовані на поверхні локально. Виявлені відмінності свідчать про виправлення ливарних дефектів після проведення термічної обробки бокової рами, що не допускається вимогами пункту 3.4.6 ОСТ 32.183-2001. Слід зазначити, що вимогами ОСТ 32.183-2001 після проведення першої термічної обробки та виявлення дефектів в зоні А (радіус R55 буксового прорізу) допускається їх виправлення заварюванням, але в такому разі повинна бути проведена повторна термообробка. Одночасно вимогами пункту 2.6.4 ТТ ЦВ-32-695-2006 здійснення робіт з виправлення дефектів наплавленням у зоні радіусів R55 буксового прорізу не допускається, такі деталі підлягають бракуванню;

4) при дослідженні макро - та мікроструктури наплавленого шару в місці заварювання ливарного дефекту виявлено наявність дефектів зварювання на границі наплавлення з основним металом та деформовані ділянки з витягнутими зернами фериту, що може свідчити про наявність залишкових напружень після зварювання;

5) причиною зародження втомної тріщини, яка призвела до руйнування бокової рами у зоні зовнішнього кута внутрішнього радіуса R55 буксового прорізу є ливарний дефект (усадочна раковина) глибиною ~ 3,3 мм та наявність слідів наплавлення в місці виявленого дефекту;

6) втомна тріщина, що спричинила руйнування бокової рами виникла внаслідок виправлення ливарного дефекту, без проведення в подальшому термообробки бокової рами.

Після отримання звіту від філії "Науково-дослідний та конструкторсько- технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Укрзалізниця" 19.12.2023 відбулася оперативна нарада при заступнику директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" (т 1 а. с. 29 - 31), на якій були присутні представники позивача, представники філії "Науково-дослідний та конструкторсько - технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Укрзалізниця", представник ТОВ "НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА" та представники АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (радник директора Дьомін Р. Ю., начальник ВТК Оніщенко А. В.) та складено Протокол №НЗ1-06/63 від 19.12.2023.

З тексту вказаного протоколу вбачається, що в апараті управління регіональної філії "Південно-Західна залізниця" проведено нараду, де розглянуті дії всіх підпорядкованих працівників з наданням принципової оцінки їх діям (встановлено відсутність вини) та за дорученням позивача отримано звіт щодо проведених досліджень філії "Науково-дослідний та конструкторсько- технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Укрзалізниця".

Представники АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" з рішенням комісії не погодились та відповідно акт форми ВУ-25 про пошкодження вагону підписувати відмовились.

За результатом проведеної наради постановлено: подію, що сталася 14.11.2023 класифікувати як аварію та віднести за підприємством виробником зламаної бокової рами - АТ "Кременчуцький сталеливарний завод". Узагальнити заподіяні збитки суміжних підрозділів та виставити встановленим порядком винній стороні в адресу АТ "Кременчуцький сталеливарний завод".

Представники відповідача, які брали участь в оперативній нараді, а саме: радник директора Дьомін Р. Ю. та начальник ВТК Оніщенко А. В., з рішенням комісії не погодились, свою незгоду виклали в окремому документі - особистій думці до протоколу оперативної наради. В особистій думці представники відповідача зазначили, що з висновком оперативної наради не згодні, вважають що допущена аварія перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку та пов`язана з порушенням правил технічної експлуатації залізниць України зі сторони робітників АТ "Укрзалізниця".

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, бокова рама № 2565 виготовлена у 2013 році заводом "14" АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" згідно з сертифікатом якості № 105 від 15.07.2014 за кресленням 100.00.002-4 "Рама бокова". Виливки пройшли неруйнівний контроль. Рами бокові відповідають вимогам креслення 100.00.002-4, механічно оброблені.

Вказаний сертифікат якості №105 засвідчує, що рама бокова №2565 ідентифікована належним способом, прийнята ОТК та інспекцією ДНДЦ "Укрзалізниці". Вказана бокова рама відповідає конструкторській та нормативній документації, визнана придатною.

Також підтвердженням якості рами бокової №2565 є копія сертифікату відповідності серії ДІ №793638. зареєстрований в реєстрі за № UA1/098/0184898-11.

Відповідно до довідки ГІОЦ УЗ №3996 "Знімні деталі" (т. 1 а. с. 134 зворот) рама бічна № 2565 експлуатується на залізничних вагонах з 19.06.2013 року.

Згідно довідки ГЮЦ Укрзалізниці останній деповський ремонт вагона проходив 18.07.2022 року ВЧДР Коростень, технічне обслуговування в ПТО Фастів експлуатаційного вагонного депо Козятин 13.11.2023 року (аварія сталася 14.11.2023), при проведенні яких працівниками депо не було виявлено втомної тріщини, яка у своєму розвитку виходила на зовнішню поверхню деталі і знаходилась у доступній для огляду зоні.

В матеріалах справи наявний лист-відповідь АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (вих. №40-16/132 від 28.02.2024 року, т. 1 а. с. 84), в якому зазначено про додаткове направлення на адресу позивача переліку деталей рама бічна кресленик 100.00.02-4СБ, виготовлених у відповідності з вимогами ОСТ 32.183-2001 та ТТЦВ 32-695-2006 у 2013 році. Також у листі зазначено, що саме дії і бездіяльність працівників АТ "Укрзалізниця" по недотриманню пунктів 1.3, 1.9, 12.1, 12.11, 12.12 Правил технічної експлуатації залізниць України, вказаних у листі АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" №40-16/24 від 12.01.2024 року призвели в кінцевому результаті до транспортної пригоди.

Позивач зазначає, що він звернувся до відповідача з листом (вих. №ВЧДЕ5-3/544 від 09.05.2024 року, т. 1 а. с. 24), в якому просив відшкодувати збитки та оплатити рахунок №537/400 від 01.04.2024, проте відповіді на вказаний лист позивач не отримав, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою про стягнення збитків у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії у розмірі 39 053,42 грн.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд у пункті 8.5. постанови від 31.05.2021 у справі № 904/2830/20 сформував такі висновки щодо застосування статей 1166, 1187 ЦК України:

- судам, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала; обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини;

- отже, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки;

- розподіл між сторонами спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки обов`язків доказування і подання доказів (зокрема відповідно до статті 74 ГПК України) здійснюється таким чином, що особа, якій завдано шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участі відповідача, розмір заподіяної шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду;

- на відміну від загального порядку та умов відшкодування шкоди безпосередньо встановленого ЦК України (стаття 1166), умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України), є: (1) протиправність поведінки заподіювача шкоди, (2) наявність цієї шкоди у потерпілого і (3) причинного зв`язку між ними.

Відповідно до статті 68 Статуту залізниць України залізничні колії, локомотиви і вагони підприємств повинні утримуватися ними згідно з правилами, затвердженими власниками цих підприємств чи органами, до сфери управління яких вони належать. Локомотиви і вагони, що належать підприємствам і експлуатуються в загальній мережі залізниць, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України.

Відповідно до пункту 9.1. Правил рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування.

Аналіз положень Правил та Правил експлуатації власних вантажних вагонів свідчать, що допуск вагонів до курсування залізничними коліями здійснюється відповідальним працівником вагонного господарства. При цьому положення пункту 12.1. Правил встановлює заборону на допуск вагонів, що мають несправності, до експлуатації.

Судом встановлено, що бічна рама № 2565 виготовлена у 2013 році заводом "14" АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" згідно з сертифікатом якості № 105 від 15.07.2014 за кресленням 100.00.002-4 "Рама бокова". Виливки пройшли неруйнівний контроль. Рами бокові відповідають вимогам креслення 100.00.002-4, механічно оброблені. Вказаний сертифікат якості №105 засвідчує, що рама бокова №2565 ідентифікована належним способом, прийнята ОТК та інспекцією ДНДЦ "Укрзалізниці". Вказана бокова рама відповідає конструкторській та нормативній документації, визнана придатною.

Також підтвердженням якості рами бокової №2565 є копія сертифікату відповідності серії ДІ №793638, що зареєстрований в реєстрі за № UA1/098/0184898-11.

Частиною першою статті 268 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам (у разі наявності), іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 676 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 676 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв`язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем.

За приписами ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 269 Господарського кодексу України постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання вироби.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18 зазначила, що Інструкція П-7 застосовується, коли дефекти виникли при прийманні продукції виробничо-технічного призначення, а не в процесі експлуатації продукції, на яку надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації).

Відповідно до довідки ГІОЦ УЗ №3996 "Знімні деталі", рама бічна № 2565 експлуатується на залізничних вагонах з 19.06.2013 року.

На момент аварії власником вагону №76720143, побудованого 03.04.2017 року ПрАТ "Азовобщеммаш", є ТОВ "НІКА ТРАНС ЛОГІСТИК".

Відповідно до довідки ГІЩЦ УЗ №3996 - Знімні деталі за даними ГІОЦ УЗ архіву повідомлень 4634 (УЗ) , 4633 (ІОЦ ЗА на вагони УЗ) відносно бокової рами №2565 (т. 1 а. с. 134) - 19.06.2013 року вказана деталь рама бічна №2565 була встановлена на вагон №61687026 (власник вагону ПрАТ "Дніпровагонмаш"), а 03.04.2017 року - на вагон №76720143 (власником якого є ТОВ "НІКА ТРАНС ЛОГІСТИК").

Тобто, на момент передачі вагону, укомплектованого рамою бічною у власність ТОВ "НІКА ТРАНС ЛОГІСТИК" та потім у користування Укрзалізниці, рама бокова відповідала встановленим вимогам, зауважень до якості рами бокової та вагону в цілому не було.

Відповідно до п. 7.23 ДСТУ 3321:2003 "Система конструкторської документації. Терміни та визначення основних понять" паспорт - експлуатаційний документ, який засвідчує гарантовані підприємством-виробником основні параметри і характеристики виробу та містить гарантійні зобов`язання і відомості про утилізацію виробу.

Таким чином, паспорт рами візка є експлуатаційним документом, а вимоги, що містяться у такому документі є обов`язковими до виконання під час його експлуатації.

Паспорт має містити відомості про дату введення в експлуатацію; номер акта про введення в експлуатацію, відповідального за введення в експлуатацію; відмітки про зберігання рами візка, технічні огляди під час зберігання візка, облік технічного обслуговування та ремонту рами візка, свідчення про закріплення під час експлуатації .

При цьому матеріали справи не містять паспорту рами бокової №2565 2013 року виготовлення.

Матеріали справи також не містять доказів, які вказують на гарантійний строк експлуатації спірної бокової рами, при цьому судом встановлено, що вона перебуває в експлуатації з 19.06.2013 року, тобто на момент аварії - майже 10 років і 6 місяців.

За наявними в матеріалах справи доказами не має можливості встановити, чи виконувались ремонтні роботи відносно бокової рами №2565, окрім ремонту у ремонтному вагонному депо "Коростень" 18.07.2022 року.

Відсутність паспорту із обов`язковими відомостями унеможливлює встановити дотримання позивачем технічних умов експлуатації спірної бічної рами.

Позивачем до позову не надано доказів на підтвердження дотримання умов експлуатації бокової рами №2565 за період з 2013 року по 2023 рік, матеріали справи не містять також акту огляду технічного стану вантажних вагонів поїзду № 3404 (після проведеного технічного обслуговування працівниками ПТО Фастів експлуатаційного вагонного депо Козятин 13.11.2023 року).

На підтвердження того, що причиною зламу бокової рами № 2565 в зоні R-55 буксового прорізу стала наявність втомної тріщини, яка виникла в місці ливарного дефекту, а до утворення втомної тріщини спонукало проведення відповідачем робіт по виправленню ливарного дефекту без проведення в подальшому термообробки бокової рами, чим недотримано вимоги ОСТ 32.183-2001, п. 9.4 ПТЕ залізниць України та телеграфної вказівки ТТ ЦВ-32-695-2006 при виготовленні, позивач надав звіт філії "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Укрзалізниця" за внутрішнім зобов`язанням від 04.12.2023 № 146-ПЗЗ/2023-НДКТІ Дослідження причин зламу бокової рами №14 2565 13 візка вагона №76720143.

Суд зауважує, що дослідження зазначеною установою проводились з метою встановлення причин зламу бокової рами № 14 2565 13 візка вагона №76720143, та як наслідок констатовано - втомна тріщина, що спричинила руйнування бокової рами виникла внаслідок виправлення ливарного дефекту, без проведення в подальшому термообробки бокової рами.

У звіті не зазначено, що саме відповідачем - АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" виправлявся ливарний дефект без проведення в подальшому термообробки бокової рами.

Крім того, оцінюючи вказаний доказ у відповідності до ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що зазначений звіт не може прийматись як доказ на підтвердження вини відповідача.

Хоча вказана установа сертифікована Національним агентством з акредитації України та внесена до Реєстру акредитованих ООВ - Випробувальні лабораторії, проте вона є філією АТ "Українська залізниця" а тому не може вважатися незаінтересованою та незалежною.

Відповідно до ст.1 Закону України Про судову експертизу судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять висновку експерта з питань, що є предметом судового розгляду.

Отже, матеріали справи не містять належного, допустимого і достовірного доказу того, що виникнення тріщини в бічній рамі № 2565 є наслідком дефекту литва при виробництві вказаної бічної рами, як стверджує позивач.

Наданий позивачем акт комісійного огляду та звіт філії "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту" АТ "Укрзалізниця" від 04.12.2023 № 146-ПЗЗ/2023-НДКТІ не доводять, що відповідач своїми діями спричинив порушення цілісності бокової рами.

Крім того, вчинені позивачем дії щодо комісійного огляду бокової рами, оперативних нарад та проведення дослідження з метою встановлення причин зламу бокової рами свідчать про проведення службового розслідування, проте результати службового розслідування не є автоматичним підтвердженням вини іншої особи.

Службове розслідування- це процедура, спрямована на збір інформації та встановлення обставин події, що сталася в межах певної організації.

Результати службового розслідування можуть включати висновок, в якому зазначаються факти, обставини та можливі порушення, але це не є остаточним рішенням про вину.

Для встановлення вини та застосування санкцій потрібні додаткові докази, які будуть оцінені у встановленому порядку.

Проте, до позовної заяви не надано інших документів, крім тих, які складено в результаті проведеного службового розслідування.

Суд відхиляє доводи апелянта про те, що відповідач не звертався до власника вагону та до позивача з питанням бути присутнім при відібранні зразків бічної рами для проведення випробовувань, оскільки 16.11.2023 відбувся комісійний огляд бокової рами за участі представника відповідача, який наполягав на проведенні незалежної експертизи, а 17.11.2023, тобто на наступний день після комісійного огляду позивач за відсутності представника відповідача передав за Актом приймання передачі бокову раму №14 2565 13 візка вантажного вагона №76720143 для проведення досліджень до своєї філії. Доказів повідомлення відповідача про відбір зразків для дослідження та узгодження часу такого відбору матеріали справи не містять. Відповідач не міг передбачити наміри позивача щодо проведення досліджень в обраній ним установі.

Позивач мав усвідомлювати, що відбір зразків для досліджень за відсутності відповідача може призвести до заперечень щодо процедури відбору та в подальшому до незгоди з результатами досліджень (за відсутності пересвідчення відповідачем, яка саме запчастина передавалась для дослідження).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не довів належними і допустимими доказами у розумінні ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України того, що в діях відповідача наявні такі ознаки цивільного правопорушення, як протиправність поведінки при виготовленні рами бічної №2565, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої особи. Тобто відсутні елементи складу цивільного правопорушення, за яких настає цивільна відповідальність, передбачена ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України.

При цьому, така умова відшкодування збитків як вина взагалі не підлягає доведенню за позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України).

Стосовно вимог відповідача в частині стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Полтавської області про часткове задоволення заяви АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Правнича допомога, надана відповідачу у даній справі в суді першої інстанції, з урахуванням принципів співмірності та розумності, що включає гонорар адвоката за представництво в Господарському суді Полтавської області у справі № 917/1611/24, складання відзиву на позовну заяву, складання тексту заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву є обґрунтованою та співмірною (враховуючи відмову у позові) у розмірі 10000,00 грн.

Розглянувши заяву АТ "Кременчуцький сталеливарний завод" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, суд керується наступним.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Складання та подання стороною документів, які пов`язані із представництвом інтересів у суді, без наявності відомостей щодо їх явної безпідставності, може бути предметом розподілу витрат за результатом розгляду справи, з огляду на те, що такі дії в повній мірі слугуватимуть можливості надати правничу допомогу (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі №910/19650/20).

Тож, вибір форми та суб`єкта надання правової допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Східним апеляційним господарським судом установлено, що представництво інтересів відповідача у даній справі, як в Господарському суді Полтавської області, так і в суді апеляційної інстанції, здійснювалось адвокатом Гнатенко С. І. на підставі договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 02.05.2024, довіреності №40-21/3 від 13.01.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №849 від 28.12.2010 року.

Згідно п.3.1. Договору, ціна договору включає гонорар адвоката за виконання доручень клієнта та суми, що підлягають оплаті в порядку компенсації витрат адвоката пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Вартість правничої допомоги з виконання окремих доручень клієнта визначається прейскурантом цін на правову допомогу, з яким клієнт ознайомлений при укладенні цього договору.

Заява відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу подана в межах установлених процесуальним законом строків та у встановленому порядку.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача до заяви надано детальний опис виконаних робіт (наданих адвокатських послуг) по справі та акт №1 здачі-приймання наданих послуг від 15.05.2025 до договору про надання правової допомоги б/н від 02.05.2024.

З акту №1 здачі-приймання наданих послуг від 15.05.2025 вбачається, що виконавцем надано замовнику в Східному апеляційному господарському суді у справі №917/1611/24 послуги з професійної правничої допомоги у сумі 17000,00 грн, з яких:

- гонорар за представництво в Східному апеляційному господарському суді у справі № 917/1611/24 -11000,00грн;

- складання тексту відзиву на апеляційну скаргу по справі №917/1611/24 - 6000,00грн.

В запереченнях на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач зазначає, що вказана вартість правничої допомоги значно завищена, не відповідає ринковим цінам та не може заявлятися до відшкодування у вказаних розмірах. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Покладення на АТ "Укрзалізниця" витрат на правничу допомогу може спричинити додаткові негативні наслідки для підприємства, яке має стратегічне значення для України.

Крім того позивачем зауважено, що представником відповідача було подано до апеляційного суду лише 2 процесуальні документи відзив на апеляційну скаргу та заперечення на подані представником позивача додаткові пояснення, при чому дані документи містять повністю ідентичну аргументацію наведену в процесуальних документах в суді першої інстанції. У задоволенні заяви просить відмовити.

Дослідивши аргументи заяви про розподіл судових витрат та заперечення на неї апеляційний господарський суд враховує наступне.

Розгляд справи №917/1611/24 відбувався без виклику сторін, судові засідання не проводились. Позиція відповідача, викладена у відзиві на апеляційну скаргу та в запереченнях не містить відмінностей від його позиції під час розгляду справи у суді першої інстанції, отже не потребувала значного часу та зусиль для її підготовки. Дана справа не є справою значної складності.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5 - 7, 9 ст.і 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126, 129 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. Колегія суддів зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.

Враховуючи наведене вище, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених відповідачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з обсягом наданих послуг, їх складністю та витраченому часу.

Крім того, згідно детального опису виконаних робіт (надання адвокатських послуг) по справі вбачається, що представником відповідача витрачено в загальному розмірі 17,5 годин, з яких складання відзиву 3 години, ознайомлення з додатковими поясненнями позивача та складання заперечень на них 1,7 годин, що загалом складає 4,7 годин.

Інший час адвокатом було витрачено на складання описів поштових вкладень, заповнення реквізитів поштових конвертів та здійснення направлення засобами поштового зв`язку документів на адресу суду та позивача; складання тексту заяви про розподіл судових витрат, формування додатків до неї та направлення її поштою а також через систему Електронний суд.

Суд зазначає, що такі послуги є виключною ініціативою відповідача (враховуючи передусім те, що документи подавалися ним через підсистему Електронний суд, у всіх учасників наявні зареєстровані Електронні кабінети) а тому вартість оплати послуг адвоката з їх складання та подання до суду не може бути покладена на позивача.

Щодо стягнення витрат за таку правову послугу, як складання заяви про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Отже, заяви про розподіл судових витрат, складання описів поштових вкладень та оформлення інших поштових документів не є професійною правничою допомогою в розумінні норм процесуального права, оскільки такі дії не потребують спеціальних професійних навичок, відповідно, не підлягають відшкодуванню.

Дослідивши надані позивачем докази, якими підтверджується понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи, враховуючи фактичний обсяг наданих послуг та обсяг витраченого часу (4,7 години), виходячи з критерію реальності, співмірності та розумності розміру цих витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача та стягнення з позивача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту Східний апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному рішення висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укрзалізниця" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 року у справі №917/1611/24 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 року у справі №917/1611/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 18.03.2025 року у справі №917/1611/24 залишити без змін.

3.Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно - Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" (вул. Лисенка, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний ) на користь Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. І. Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ідентифікаційний ) 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін