ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/559/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» - адвокат Дубровний М.О.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» - адвокат Гоцуляк Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду, суддя суду першої інстанції Мавродієва М.В., м. Миколаїв, повний текст ухвали складено та підписано 02.05.2025

по справі №915/559/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор»,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача:

приватний виконавець Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович,

про: витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

У травні 2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» про витребування у останнього зерна пшениці 4 класу врожаю 2021 року у кількості 245 475 кілограм.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 по цій справі позовні вимоги задоволено, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Новоодеський елеватор на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Експорт Миколаїв зерно пшениці 4 класу врожаю 2021 року у кількості 245475 кілограм.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 апеляційну скаргу задоволено частково; рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 по справі №915/559/24 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті залишено без змін.

Таким чином рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 набрало законної сили 29.01.2025.

19.02.2025 на виконання вказаного рішення судом видано відповідний наказ, за яким 24.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження №77291598.

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою б/н від 23.04.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 заяву приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степана Вікторовича б/н від 23.04.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду задоволено; змінено спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у справі №915/559/24, встановивши новий спосіб та порядок виконання; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» вартість 245 475 кг зерна пшениці 4 класу в сумі 2 261 021,13 грн.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що враховуючи наявність обставин, за яких виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у справі №915/559/24, - є неможливим, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу та порядку виконання такого судового рішення шляхом задоволення вимог ТОВ «Агро Експорт Миколаїв» за рахунок стягнення з ТОВ «Новоодеський елеватор» вартості 245475 кг зерна пшениці 4 класу в розмірі 2261021,13 грн з ПДВ.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24.

Апелянт, вважає, що вартість безпідставно набутого майна повинна визначатись станом на дату відкриття судом провадження у даній справі (20.05.2024), а не на дату ухвалення остаточного судового рішення.

Апелянт вказав, що виконавцем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами обґрунтованість вартості 245475 кг зерна пшениці 4 класу в розмірі 2261021,13 грн, яка заявлена до стягнення з відповідача. Доданий приватним виконавцем висновок експерта, який був виготовлений за заявою позивача, на думку боржника, не може сприйматися як належний доказ у справі з огляду на наявні в такому експертному висновку суперечності.

Відповідач зазначив, що у таблиці 1 «Аналіз ринку продажу» Висновку експерта, експертом вказане таке найменування досліджуваного товару, як «пшениця фуражна», однак предметом судового спору було зерно пшениці 4 класу, тому експертному дослідженню підлягав саме спірний товар.

Крім того, апелянт вказує, що при визначенні середньої ринкової ціни пшениці 4 класу, експерт використував неналежні ринкові ціни.

Відповідач також послався на те, що в абзаці 5 останньої сторінки висновку зазначено, що ринкова вартість 245,475 т зерна пшениці 4 класу визначена експертом станом на січень -березень 2025 року, при цьому позивач у заяві вказує на те, що ринкова вартість пшениці визначена станом на січень 2025.

Апелянт дійшов до висновку, що суд першої інстанції взагалі не досліджував наведені експертом ресурси та без ретельної перевірки наданих Заявником доказів, повністю погодився з необґрунтованою вартістю 245475 кг зерна пшениці 4 класу в сумі 2 261 021,13 грн., яку задовольнив до стягнення.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 року у справі № 915/559/24 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича від 23.04.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у справі № 915/559/24.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24.

Позивач вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 201/9127/21 від 25.09.2024 чітко визначила, що вартість такого майна на підставі частини другої статті 1213 ЦК України підлягає встановленню на момент розгляду справи про повернення майна, тобто на момент розгляду віндикаційного позову. Розгляд справи 915/559/24 продовжувався до прийняття Південно-західним апеляційним господарським судом постанови від 29.01.2025, саме тому вартість майна експертом визначалась на 29.01.2025.

Позивач зазначає, що враховуючи наявність обставин, за яких виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024р. у справі №915/559/24 та наказу Господарського суду Миколаївської області від 19 лютого 2025 року про примусове виконання є неможливим, були наявні всі підстави для зміни способу та порядку виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024р. року в справі № 915/559/24 шляхом задоволення вимог ТОВ «Агро Експорт Миколаїв» за рахунок стягнення з ТОВ «Новоодеський елеватор» вартості 245 475 кг. зерна пшениці 4 класу.

Позивач вказує, що апелянтом навмисно спотворюються та суб`єктивно інтерпретуються на власну користь висновки судового експерта при проведенні товарознавчої експертизи №137¬0150 від 15.04.2025 щодо визначення ринкової вартості зерна пшениці 4 класу станом на січень 2025р.

Крім того, позивач зазначив, що експертом в результаті дослідження зроблено однозначний та цілком чіткий висновок щодо ринкової вартості зерна пшениці 4 класу в кількості 245 475,00 кг. Апелянт, в свою чергу, намагається безпідставно та необґрунтовано, не маючи будь яких, в т.ч. вірогідних доказів, поставити під сумнів висновок щодо визначення ринкової вартості зерна пшениці 4 класу в кількості 245 475,00 кг. станом на січень 2025р.

Керуючись викладеним вище, позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та залишити ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 у справі № 915/559/24 без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/559/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Богатиря К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №915/559/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 12.06.2025; призначено справу №915/559/24 до розгляду на 19.06.2025 о 12:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

19.06.2025 у судовому засіданні прийняли участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» - адвокат Дубровний М.О. та Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» - адвокат Гоцуляк Ю.С.

Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025, якою призначено справу №915/559/24 до розгляду на 19.06.2025 о 12:30., була отримана в системі Електронний суд приватним виконавцем Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитром Олександровичем 28.05.2025, приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степаном Вікторовичем 28.05.2025.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 19.06.2025, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24 по суті, не дивлячись на відсутність представників окремих учасників справи, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024, яке набрало законної сили 29.01.2025, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» зерно пшениці 4 класу врожаю 2021 року у кількості 245475 кілограм.

19.02.2025 на виконання вказаного рішення судом видано відповідний наказ, за яким 24.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження №77291598.

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович звернувся до суду із заявою б/н від 23.04.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі, в якій просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у справі №915/559/24, встановивши новий спосіб та порядок виконання шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» вартість 245 475 кг зерна пшениці 4 класу в сумі 2 261 021,13 грн.

В обґрунтування заяви приватний виконавець вказував наступне:

- у ході виконання ТОВ «Новоодеський елеватор» добровільно рішення суду не виконало;

- при примусовому виконанні приватним виконавцем було направлено на адресу ТОВ «Новоодеський елеватор» постанову про відкриття виконавчого провадження з вимогою про витребування на користь ТОВ «Агро Експорт Миколаїв» зерна пшениці 4 класу врожаю 2021 року у кількості 245475 кілограм;

- 11.03.2025 ТОВ «Новоодеський елеватор» надало на адресу приватного виконавця лист-відповідь №32, якою повідомило про відсутність майна - зерна пшениці 4 класу врожаю 2021 року у кількості 245475 кілограм;

- 24.03.2025 приватним виконавцем було повторно направлено до ТОВ «Новоодеський елеватор» вимогу №6836 про необхідність виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у справі №915/559/24;

- 04.04.2025 ТОВ «Новоодеський елеватор» надало лист-відповідь, де повідомило про відсутність у ТОВ «Новоодеський елеватор» майна, зазначеного в виконавчому документі, оскільки таке майно було реалізовано, що підтверджується договором купівлі-продажу №12-12/23 від 12.12.2023, наказом №000000110 від 12.12.2023, актом розрахунку №НЕ230000699 від 13/12-2023, карткою №71 аналізу зерна по ТОВ «Новоодеський елеватор», складською квитанцією на зерно №927 від 13.12.2023, видатковою накладною №1406 від 13.12.2023.

Боржник (відповідач) у письмових запереченнях б/н від 30.04.2025 просить суд відмовити у задоволенні заяви приватного виконавця, посилаючись на наступне:

- виконавцем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами обґрунтованість вартості 245475 кг зерна пшениці 4 класу в розмірі 2261021,13 грн, яка заявлена до стягнення з відповідача. Доданий приватним виконавцем висновок експерта, який був виготовлений за заявою позивача, на думку боржника, не може сприйматися як належний доказ у справі з огляду на наявні в такому експертному висновку суперечності;

- боржник стверджує, що вартість безпідставно набутого майна повинна визначатись станом на дату відкриття судом провадження у даній справі (20.05.2024), а не на дату ухвалення остаточного судового рішення;

- у таблиці 1 «Аналіз ринку продажу», експертом вказане таке найменування досліджуваного товару, як «пшениця фуражна», однак предметом судового спору було зерно пшениці 4 класу, тому експертному дослідженню підлягав саме спірний товар;

- в абзаці 5 останньої сторінки висновку зазначено, що ринкова вартість 245,475 т зерна пшениці 4 класу визначена експертом станом на січень-березень 2025 року, при цьому позивач у заяві вказує на те, що ринкова вартість пшениці визначена станом на січень 2025.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вказані положення кореспондують зі ст. 18 ГПК України.

Як передбачено ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

19.02.2025 на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 було видано відповідний наказ суду.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Наразі суд зазначає, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, а саме пункт 37 рішення ЄСПЛ по справі «Деркач та Палек проти України» (заяви №34297/02 та №39574/02) від 21.12.2004, остаточне з 06.06.2005, Європейський Суд зазначив, що суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 ("Бурдов проти Росії", заява №589498/00, п.34).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 2774/93, п.74).

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч.3 ст.331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися. Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про зміну способу та порядку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

На необхідність встановлення зазначених обставин також вказано у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

При цьому при вирішенні заяви сторони про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду повинно враховуватися те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (ч. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження").

Таким чином, в основу судового акту про зміну способу та порядку виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як роз`яснено в п. 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами та доповненнями), під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як вказано в постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 №6-1829цс15, поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб.

24.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження №77291598 по виконанню рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у даній справі.

При примусовому виконанні приватним виконавцем було направлено на адресу ТОВ «Новоодеський елеватор» постанову про відкриття виконавчого провадження з вимогою про витребування на користь ТОВ «Агро Експорт Миколаїв» зерна пшениці 4 класу врожаю 2021 року у кількості 245475 кілограм.

11.03.2025 ТОВ «Новоодеський елеватор» надало на адресу приватного виконавця лист-відповідь №32, якою повідомило про відсутність майна - зерна пшениці 4 класу врожаю 2021 року у кількості 245475 кілограм.

24.03.2025 приватним виконавцем було повторно направлено до ТОВ «Новоодеський елеватор» вимогу №6836 про необхідність виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у справі №915/559/24.

04.04.2025 ТОВ «Новоодеський елеватор» надало лист-відповідь, де повідомило про відсутність у ТОВ «Новоодеський елеватор» майна зазначеного в виконавчому документі, оскільки таке майно було реалізовано, що підтверджується договором купівлі-продажу №12-12/23 від 12.12.2023, наказом №000000110 від 12.12.2023, актом розрахунку №НЕ230000699 від 13/12-2023, карткою №71 аналізу зерна по ТОВ «Новоодеський елеватор», складською квитанцією на зерно №927 від 13.12.2023, видатковою накладною №1406 від 13.12.2023.

Встановленні вище обставини дають підстави дійти висновку про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення суду по даній справі.

Застосування на підставі ч.3 ст.1212 ЦК України правового механізму, передбаченого ч.2 ст.1213 ЦК України, у зв`язку з неможливістю повернення відповідачем майна в натурі на виконання судового рішення у зв`язку з обставинами, які виникли після ухвалення цього рішення, не є зміною способу захисту.

Субсидіарна реалізація механізму, передбаченого ч.2 ст.1213 ЦК України, у ситуації, коли рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння неможливо виконати з причин втрати такого майна після ухвалення рішення суду, допускається як у порядку, визначеному розділом V ГПК України, через подання заяви про зміну способу виконання судового рішення, так і шляхом пред`явлення окремого позову про відшкодування вартості безпідставно збереженого майна. Водночас вартість такого майна на підставі ч.2 ст.1213 ЦК України підлягає встановленню на момент розгляду справи про повернення майна, тобто на момент розгляду віндикаційного позову.

Аналогічного правового висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.09.2024 по справі №201/9127/21.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відшкодування вартості безпідставно збереженого відповідачем майна дійсно може бути реалізовано через зміну способу та/або порядку виконання судового рішення у справі.

З огляду на викладені вище обставини за яких виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 у справі №915/559/24 та наказу Господарського суду Миколаївської області від 19 лютого 2025 року про примусове виконання є неможливим, були наявні всі підстави для зміни способу та порядку виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 року в справі № 915/559/24 шляхом задоволення вимог ТОВ «Агро Експорт Миколаїв» за рахунок стягнення з ТОВ «Новоодеський елеватор» вартості 245 475 кг зерна пшениці 4 класу.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №137-0150 від 15.04.2025, який виконано судовим експертом РТПП Миколаївської області Карнаух М.М. для цілей подання позовів до судових інстанції, ринкова вартість 245 475 кг зерна пшениці 4 класу станом на січень 2025 року становить 2 261 021,13 грн з ПДВ.

Зі змісту висновку вбачається, що експерт проводив дослідження відповідно до Методики визначення вартості майна та Методичних рекомендацій з визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів з урахуванням ретроспективної оцінки при проведенні судово- товарознавчих експертиз у межах наданих для дослідження даних.

Відповідно до Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440 ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Метою проведення оцінки, в рамках цієї судової товарознавчої експертизи, є встановлення ринкової вартості об`єкту дослідження, на території України станом на січень 2025 року.

Експертом в результаті дослідження зроблено однозначний та цілком чіткий висновок щодо ринкової вартості зерна пшениці 4 класу в кількості 245 475,00 кг

Доводи боржника про те, що вартість безпідставно набутого майна повинна бути встановленою станом на дату відкриття судом провадження у даній справі (20.05.2024), а не на дату ухвалення остаточного судового рішення, колегією суддів відхиляються, оскільки за приписами ч.2 ст.1213 ЦК України розмір відшкодування вартості майна визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна, тобто береться до уваги ринкова вартість майна на момент подання позову, яка далі може бути переглянута на момент прийняття судом рішення.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 23.07.2024 по справі №924/738/23 (п.49).

Крім того, в п. 197 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 201/9127/21 від 25.09.2024 визначено, що вартість такого майна на підставі частини другої статті 1213 ЦК України підлягає встановленню на момент розгляду справи про повернення майна, тобто на момент розгляду віндикаційного позову.

Оскільки, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у даній справі змінено рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2024 та викладено його мотивувальну частину в редакції такої постанови, а в решті - залишено без змін, то остаточне судове рішення у даній справі прийнято саме судом апеляційної інстанції - 29.01.2025, а відповідно ринкова вартість 245475 кг зерна пшениці 4 класу правомірно визначена судовим експертом станом на січень 2025 року.

Доводи апелянта про те, що у таблиці 1 «Аналіз ринку продажу», експертом вказане таке найменування досліджуваного товару, як «пшениця фуражна», а предметом судового спору було зерно пшениці 4 класу та експертному дослідженню підлягав саме спірний товар, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до п.4.1 розділу 4 «Технічні вимоги» ДСТУ 3768:2019 «Пшениця. Технічні умови» найнижчим ґатунком зерна м`якої пшениці є 4 клас, відповідно - пшениця фуражна.

Крім того, як дослідивши наведенні у такій таблиці 1 «Аналіз ринку продажу» посилання на веб-сайти судом встановлено, що судовим експертом застосовано закупівельні ціни саме на зерно пшениці 4 класу станом на січень 2025 року.

Посилання апелянта на те, що в абзаці 5 останньої сторінки висновку експерта зазначено, що ринкова вартість 245,475 т зерна пшениці 4 класу станом на січень березень 2025 року складає 2261021,13 грн, не беруться колегією суддів до увги, оскільки за змістом всього експертного висновку та в його резолютивні частині експертом визначено ринкову вартість 245475 кг зерна пшениці 4 класу станом саме на січень 2025 року.

Безпідставним та необґрунтованим є посилання апелянта, що експертом, при визначенні ринкової вартості, не обрано середній курс долара США, оскільки жодним з нормативних документів, який регулює методику визначення ринкової вартості товару, не зазначено обов`язку експерта обирати середній курс долара США.

Колегія суддів також зазначає, що відповідач фактично не згодний з наданим виконавцем висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи. В свою чергу, апелянт не надає свій висновок експерта чи хоча б свій контррозрахунок вартості 245,475 т зерна пшениці 4 класу.

Тобто відповідач фактично вживає дії з метою невиконання рішення у даній справі, адже витребуване майно у нього відсутнє, а відшкодувати вартість такого майна відповідач також не погоджується, адже на його переконання вартість такого майна була визначена з порушенням, в той же час «справедливу», на його думку, ринкову вартість майна відповідач не наводить.

Таким чином, апелянт намагається безпідставно, не маючи будь-яких вірогідних доказів, поставити під сумнів висновок щодо визначення ринкової вартості зерна пшениці 4 класу в кількості 245 475,00 кг станом на січень 2025 року.

З огляду на вищевикладені обставини у їх сукупності, апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження, обставин викладених в апеляційній скарзі, чи спростування висновків експерта щодо визначення ринкової вартості зерна пшениці 4 класу, і жодним чином не доведено, що висновок експерта щодо визначення ринкової вартості зерна пшениці 4 класу в кількості 245 475,00 кг станом на січень 2025 року містить необґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги приватного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду по даній справі є правомірними та підлягають задоволенню у визначений ним спосіб, а саме шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Експорт Миколаїв» вартості 245 475 кг зерна пшениці 4 класу в сумі 2 261 021,13 грн.

В свою чергу, зміна способу та порядку виконання судового рішення не змінює останнє по суті.

Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24 за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоодеський елеватор» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2025 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №915/559/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, не підлягає оскарженню до Верховного Суду відповідно до вимог п. 24 ч. 1 ст. 255 та п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.06.2025.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран