УХВАЛА

23 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 914/466/23(914/2942/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я.

розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний"

про передачу справи на Велику Палату Верховного Cуду

у касаційному провадженні за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний"

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду

від 16.04.2025

у справі № 914/466/23(914/2942/23)

позивач-1: ОСОБА_1

позивач-2: Компанія "Медісон Пасіфік Траст Лімітед" (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED)

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Південний"

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санолта корм"

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттолло гранум"

до відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл"

до відповідача-5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Озірки"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферко"

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторметекспорт"

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Металзюкрайн Корп Лтд"

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімонова Ольга Юріївна

третя особа-6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Людмила Іванівна

про визнання недійсними договорів іпотеки від 03.12.2020 р. реєстраційний №1152 та від 19.04.2023 р. реєстраційний №1026; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 р. реєстраційний №406; витребування майна

в межах справи № 914/466/23

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл",-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 29.05.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 914/466/23(914/2942/23) за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" від 12.05.2025 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 та призначено розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" від 12.05.2025 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 914/466/23(914/2942/23) в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

18.06.2025 від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" до Верховного Суду надійшло клопотання про передачу справи № 914/466/23(914/2942/23) за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" від 12.05.2025 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Звертаючись із вказаним клопотанням Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" виходило з наступного.

В провадженні Господарського суду Львівської області у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" розглядається справа № 914/466/23(914/2942/23) за позовом про визнання недійсними договорів іпотеки; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна; витребування майна.

Під час розгляду справи № 914/466/23(914/2942/23) Господарським судом Львівської області Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" зверталось з клопотанням про накладення арешту на предмет іпотеки з огляду на положення частини п`ятої статті 1057-1 ЦК України.

Господарський суд Львівської області при прийнятті рішення від 19.09.2024 арешт на предмет іпотеки не накладав, оскільки відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Західний апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення місцевого господарського суду від 19.09.2024 та задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі також не накладав арешт на предмет іпотеки згідно заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний".

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" звернулось до Західного апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткової постанови у порядку частини дванадцятої статті 238 ГПК України для вирішення питання накладення арешту на предмет іпотеки та забезпечення захисту прав Банку, як кредитодавця.

Об`єктом касаційного оскарження у цій справі є ухвала Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 914/466/23(914/2942/23) про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" про ухвалення додаткової постанови.

Обґрунтовуючи необхідність передачі справи № 914/466/23(914/2942/23) за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" від 12.05.2025 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 на розгляд Великої Палати Верховного Суду Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" зазначає наступне:

- на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 1057-1 ЦК України та частини дванадцятої статті 238 ГПК України, а суд першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи № 914/466/23(914/2942/23) проявили неоднаковий підхід до практичного застосування вказаних правових норм;

- для забезпечення сталості та єдності судової практики щодо застосування частини п`ятої статті 1057-1 ЦК України та частини дванадцятої статті 238 ГПК України існує необхідність у формуванні правового висновку Великої Палати Верховного Суду, який міститиме відповіді на наступні питання (нерозривно пов`язані із застосуванням вказаних норм):

1) Чи зобов`язані суди в обов`язковому порядку виконувати приписи частини дванадцятої статті 238 ГПК України та накладати арешт на заставне майно у разі визнання недійсним кредитного договору або договору застави, яким забезпечувалося виконання кредитного договору?

2) Чи існують інші умови, необхідні для накладення арешту, окрім тих, що визначені частиною дванадцятою статті 238 ГПК України - визнання кредитного договору або договору застави недійсним?

3) Чи зобов`язаний суд при накладенні арешту на майно в порядку, визначеному частиною дванадцятою статті 238 ГПК України, досліджувати інші питання, пов`язані із ступенем виконання кредитного договору та/або обставини щодо звернення стягнення на предмет застави (реалізації заставного майна), в тому числі у видку, якщо судом окрім договору застави визнається недійсним і правочин, за яким реалізовано звернення стягнення на заставне майно (що має місце у даній справі)?

4) Чи може суд шляхом ухвалення додаткового судового рішення накласти арешт на заставне майно у разі визнання недійсним кредитного договору або договору застави, якщо при ухваленні рішення по суті справи судом не було виконано положення частини дванадцятої статті 238 ГПК України та не було накладено арешт на таке майно?

5) Чи є необхідною заява сторони спору для виконання судом приписів частини дванадцятої статті 238 ГПК України та частини п`ятої статті 1057-1 ЦК України? Якщо так, то: якою має бути форма такої заяви: усна чи письмова? на якій стадії розгляду справи повинна подаватись така заява, якщо до проголошення судового рішення сторони не знають про зміст рішення і не мають розуміння буде визнано недійсними договір застави чи ні? чи має право сторона звернутися з заявою про накладення арешту на заставне майно вже після проголошення судового рішення? Яким процесуальним документом (ухвалою, додатковим судовим рішенням) завершується розгляд такої заяви судом, враховуючи, що необхідність накладення арешту на заставне майно передбачена статтею "Зміст рішення"?

6) Чи залежить обов`язок суду накласти арешт на майно у разі визнання недійсним

кредитного договору, або договору застави, яким забезпечувалося виконання кредитного договору, від того чиї зобов`язання забезпечуються заставним майном:

власні зобов`язання заставодавця (позичальник і заставодавець співпадають в одній особі) чи зобов`язання третьої особи-позичальника (позичальник і майновий

поручитель є різними особами)?

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" також зазначає, що визнання недійсним договору застави буде мати наслідком те, що забезпечений кредит стане незабезпеченим і банк втратить свій пріоритет на задоволення вимог за рахунок заставного майна. У разі, якщо на таке майно не буде накладено арешт, банк буде позбавлений можливості ефективно захистити свої права, які співпадають з інтересами його вкладників щодо швидкого повернення розміщених у банку коштів. Наслідком цієї ланцюгової реакції може бути те, що у подальшому повернення коштів вкладників стане неможливим. Тобто, неповернення боржником наданих банком кредитних коштів, або неможливість звернення стягнення на майно, яким забезпечувалось виконання кредитного зобов`язання, є серйозними ризиками, як для окремого банку і його вкладників, так і для банківської системи в цілому.

Щодо заявленого скаржником клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини 5 статті 302 ГПК України, суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що при передачі на її розгляд справ як таких, що містять виключну правову проблему, касаційним судам належить обґрунтовувати відсутність, суперечливість, неповноту, невизначеність (неясність, нечіткість) або неефективність правового регулювання охоронюваних прав, свобод й інтересів та неефективність існуючого їх правового захисту, в тому числі внаслідок неоднакової судової практики.

При цьому за змістом положень частини п`ятої статті 302 ГПК України виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. За якісним критерієм про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

Між тим, клопотання скаржника не відповідає наведеним вимогам, оскільки не містить відповідних відомостей, а саме скаржник не наводить судові рішення Верховного Суду, в яких сформовано саме різну правову позицію при вирішенні справ у подібних правовідносинах, не вказує на неоднозначність чи суперечливість таких висновків Верховного Суду, їх непослідовність чи неможливість застосування. При цьому, скаржник не враховує, що відсутність правових висновків Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 1057-1 ЦК України та частини дванадцятої статті 238 ГПК України, та їх різне застосування судами першої та апеляційної інстанції, перебуває у компетенції касаційного суду у складі колегії суддів і не потребує передачі її на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.

Отже, наведені скаржником аргументи для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у розумінні приписів частини п`ятої статті 302 ГПК України, не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему, адже відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, про що фактично стверджує скаржник у своїх аргументах є підставою для відкриття касаційного провадження (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); питання щодо застосування частини п`ятої статті 1057-1 ЦК України та частини дванадцятої статті 238 ГПК України у спірних правовідносинах можуть бути вирішені Верховним Судом у складі колегії суддів відповідно до його повноважень у залежності від установлених обставин справи.

У зв`язку із викладеним Суд дійшов висновку, про відсутність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 302 ГПК України за обґрунтувань, наведених скаржником.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" про передачу справи № 914/466/23(914/2942/23) за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" від 12.05.2025 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. Я. Погребняк