ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. Справа №926/2377/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

за участю представників учасників процесу:

представник позивача Сивик А.П.

представник відповідача Сондей Я.А.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" від 07.04.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/1050/24 від 08.04.2025)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 (повний текст рішення складено та підписано 17.03.2025, суддя Тинок О.С.)

у справі № 926/2377/24

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго",

до відповідача: Акціонерного товариства "Чернівціобленерго",

про: стягнення заборгованості за договором про надання послуг передачі електричної енергії в сумі 71 134 409, 29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Чернівецької області подано позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" ( далі ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", позивач) до Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" (далі АТ "Чернівціобленерго", відповідач) про стягнення 71 134 409,29 грн, з яких: 61 365 210,63 грн - основний борг, 3 386 666,08 грн 3% річних та 6 382 532,58 грн - інфляційні втрати (з урахуванням заяви про зміну предмета позову).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0517-02041 від 26.06.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з передачі електричної енергії у період з серпня 2023 року по грудень 2023 року.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 у справі №926/2377/24 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з АТ "Чернівціобленерго" на користь ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" заборгованість в сумі 62 062 816,41 грн, з яких: 52 788 563,48 грн - основнй борг, 3 170 535,98 грн - 3% річних та 6 103 716,95 грн - індекс інфляції, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 744 753,80 грн. Закрито провадження у справі в частині стягнення з АТ "Чернівціобленерго" основного боргу в сумі 8 576 647,15 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Клопотання представника АТ "Чернівціобленерго" задоволено частково та відстрочено виконання рішення суду у справі № 926/2377/24 строком на три місяці з дня ухвалення рішення до 06 червня 2025 року. В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язанням щодо оплати наданих позивачем послуг з передачі електричної енергії у спірний період ( станом на момент подання позову заборгованість відповідача складала 61 365 210,63 грн), що є підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних (за прострочення оплати як фактично наданих обсягів електричної енергії, так і планових платежів, передбачених Договором).

Однак, зважаючи на те, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем сплачено позивачу основний борг в сумі 8 576 641,15 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 52 788 569,48 грн основного боргу та закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України в частині вимог про стягнення 8 576 641,15 грн основного боргу.

Перевіривши правильність здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат за прострочення відповідачем оплати фактично наданих обсягів електричної енергії, суд встановив, що позивачем допущено ряд арифметичних помилок в окремих періодах. Здійснивши власний перерахунок ( доданий до судового рішення), суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 170 535,98 грн 3% річних та 6 103 716,95 грн інфляційних втрат .

Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення відповідачем оплати планових платежів, з огляду на те, що позивачем не доведено періодів прострочення, що позбавляє суд можливості перевірити розрахунки ( позивачем здійснено розрахунок по кожному плановому платежу до дати отримання відповідачем акту приймання-передачі послуг, однак не надано доказів на підтвердження дати отримання таких актів).

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру відсотків річних та інфляційних втрат на 17 %, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України з огляду на те, що розмір 3% річних не є надмірним.

Водночас, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду ( на 3 місяці з дня ухвалення рішення) з огляду на те, що: відповідач не заперечував позовні вимоги в частині наявної заборгованості та здійснив часткову оплату після відкриття провадження у справі; посилаючись на скрутне фінансове становище та воєнний стан на території України, відповідач не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням на теперішній час в повному обсязі; відповідач зазначає, що спірна заборгованість виникла не з його вини, а через різницю тарифів; відстрочка виконання рішення призведе до його реального виконання оскільки дасть можливість відповідачу продовжувати свою господарську діяльність та належним чином виконувати свої господарські зобов`язання; негайне звернення стягнення на кошти і майно відповідача може порушити його господарську діяльність.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало апеляційну скаргу від 07.04.2025, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 у справі № 926/2377/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з АТ Чернівціобленерго 216 130,10 грн 3% річних, 278 815,63 грн інфляційних втрат та 6,00 грн основного боргу.

Вимоги апелянта обґрунтовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що з врахуванням встановлених судом обставини справи, неоплачена основна заборгованість відповідача перед позивачем становить 52 788 569,48 грн. Однак, суд першої інстанції оскаржуваним рішенням стягнув з відповідача на користь позивача 52 788 563,48 грн.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції всупереч положенням Договору, нормам законодавства та позиції Верховного Суду здійснив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у справі лише за прострочення відповідачем оплати фактично наданих обсягів електричної енергії без врахування планових платежів, не оплачених відповідачем. Твердження суду про неможливість перевірити розрахунки позивача у цій частині у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження дати отримання відповідачем актів приймання-передачі послуг спростовуються наявним в матеріалах справи витягом з системи АСКОД, долученим позивачем до заяви про зміну предмета позову.

Окрім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно відстрочив виконання рішення суду на 3 місяці, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винятковості випадку та виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі.

АТ "Чернівціобленерго" подало відзив на апеляційну скаргу від 01.05.2025, в якому просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 у справі №926/2377/24 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач зазначає, що з аналізу оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції не було відмовлено позивачу у стягненні 6 грн основної заборгованості, а було допущено описку в резолютивній частині рішення та помилково зазначено про стягнення з відповідача на користь позивача 52 788 563,48 грн основного боргу замість 52 788 569,48 грн.

На переконання відповідача, перерахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснений судом першої інстанції з дотриманням діючих норм матеріального права та з врахуванням всіх обставин справи. Відсутність належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження дати отримання відповідачем актів приймання-передачі послуг позбавляє суд можливості самостійно здійснити перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати планових платежів.

Окрім того, відповідач погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відстрочення його виконання, зазначаючи, що відповідачем наведені об`єктивні обставини, які не залежать від його волі, але безумовно впливають на його фінансову спроможність та можливість проведення вчасних та повних розрахунків за Договором. Відповідач спрямовує всі зусилля для погашення наявної заборгованості з метою збереження балансу прав та законних інтересів стягувача та боржника та станом на момент подання відзиву на апеляційну скаргу вже частково сплатив основний борг, стягнутий рішенням суду у даній справі.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 справу №926/2377/24 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишено без руху з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 у справі №926/2377/24 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.05.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 10.06.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 задоволено заяву представника відповідача Сондей Я.А. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису.

У судовому засіданні 10.06.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

26 червня 2019 року між Державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго, правонаступником якого є ПАТ Національна енергетична компанія Укренерго, (далі - ОСП) та АТ Чернівціобленерго (далі - користувач) укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0517-02041 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга) відповідно до умов цього Договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору.

Сторони неодноразово укладали Додаткові угоди, якими вносили зміни до Договору, зокрема: від 26 червня 2019 року, від 26 квітня 2021 року, від 29 червня 2021 року, від 01 серпня 2022 року, від 20 грудня 2022 року та від 31 грудня 2023 року.

Згідно з абзацом 1 пункту 3.1 та пункту 3.3. Договору ( тут і надалі у редакції Додаткової угоди від 20 грудня 2022 року) планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті. Ціна Договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року.

Відповідно до пункту 4.1. Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму плановий обсяг послуги формується користувачем без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді;

2) фактичний обсяг послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму фактичний обсяг послуги формується з урахуванням обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії до/з країн периметру.

Планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю (абзац 1 пункту 4.2 Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.

Згідно з пунктом 5.2. Договору користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

1 платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до пунктів 5.3.-5.4. Договору у разі зміни планових обсягів послуг протягом розрахункового місяця користувач передає ОСП повідомлення про зміну обсягів послуги. ОСП протягом 5 робочих днів з моменту отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів. У разі зміни тарифу на послуги з передачі електричної енергії ОСП здійснює розрахунок належної до сплати вартості послуг за новим тарифом, починаючи з дня набрання чинності рішення Регулятора про змін тарифу.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що користувач здіи?снює розрахунок за фактичнии? обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостіи?но сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком (далі СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієі? особи, уповноваженоі? на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданоі? послуги за розрахунковии? період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються адміністратором комерціи?ного обліку (далі АКО). Акти прии?мання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданоі? послуги відповідного розрахункового періоду здіи?снюється за уточненими даними комерціи?ного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здіи?снюється згідно з правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здіи?снює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта прии?мання-передачі послуги (включно).

Акти прии?мання-передачі послуги та акти коригування до актів прии?мання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронніи? формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєі? сторони. Користувач здіи?снює підписання актів прии?мання-передачі послуги та актів коригування до актів прии?мання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає і?х ОСП.

Відповідно до пункту 5.6. Договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5.7. Договору у разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості за цим Договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди користувача.

Згідно з підпунктом 1) пункту 6.1., підпунктом 3) пункту 8.3. Договору ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу, а користувач зобов?язаний здіи?снювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 9.4. Договору встановлено, що рахунки, акти прии?мання-передачі, акти коригування до актів прии?мання-передачі послуги, акти звірки розрахунків наданоі? послуги, повідомлення вважаються отриманими стороною: у день і?х доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується и?ого уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідноі? кореспонденціі?; електроннии? документ, якии? направляється стороною на виконання договору через сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу Доставлено у сервісі. Сторони визнають, що електроннии? документ, сформовании?, підписании? та передании? за допомогою сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, якии? міг би бути створении? однією зі сторін на паперовому носіі? та скріплении? власноручними підписами уповноважених осіб.

Відповідно до пункту 9.5. Договору будь-які документи, що створюються/укладаються сторонами під час виконання Договору (у тому числі акт прии?мання-передачі послуги або акт коригування до акта прии?мання-передачі послуги), можуть бути підписані сторонами як у паперовіи? формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженоі? особи на час тимчасового нефункціонування сервісу, про що виконавець зобов`язании? повідомити на своєму вебсаи?ті так і в електронніи? формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою сервісу, якии? забезпечує юридично значимии? електроннии? документообіг між сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписании? з обох сторін в один і тои? самии? спосіб (залежно від форми документа).

Договір набуває чинності з дати и?ого підписання і діє до 31 грудня 2023 року. Якщо користувач не направив ОСП у строк не меншии? ніж за місяць до закінчення терміну діі? Договору повідомлення про припинення діі? Договору, то цеи? Договір вважається подовженим на кожен наступнии? календарнии? рік на тих самих умовах. Припинення/розірвання дії цього Договору не звільняє сторони від належного виконання обов`язків, що виникли в період діі? цього Договору (пункти 13.1., 13.4. Договору).

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з передачі електричної енергії у період з січня по грудень 2023 року, що підтверджується актами прии?мання-передачі послуги та актами коригування до актів прии?мання-передачі послуги на загальну суму 127 346 756,11 грн, а саме:

- Акт прии?мання-передачі послуги від 31 січня 2023 року на суму 10 881 475,21 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 28 лютого 2023 року на суму 10 647 874,07 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 31 березня 2023 року на суму 10 322 516,09 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 30 квітня 2023 року на суму 10 553 816,86 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 31 травня 2023 року на суму 7 289 874,10 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 30 червня 2023 року на суму 6 899 997,38 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 31 липня 2023 року на суму 8 460 779,48 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 31 серпня 2023 року на суму 8 587 863,26 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 30 вересня 2023 року на суму 8 454 026,89 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 31 жовтня 2023 року на суму 12 499 543,18 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуг від 30 листопада 2023 року на суму 15 139 452,13 грн;

- Акт прии?мання-передачі послуги від 31 грудня 2023 року на суму 18 163 707,58 грн;

- Акт коригування від 21 квітня 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 січня 2023 року на суму 11 957,37 грн;

- Акт коригування від 19 травня 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 28 лютого 2023 року на суму 432,15 грн;

- Акт коригування від 16 червня 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 березня 2023 року на суму 493,75 грн;

- Акт коригування від 17 липня 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 30 квітня 2023 року на суму 10 225,32 грн;

- Акт коригування від 18 серпня 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 травня 2023 року на суму 467 072,86 грн;

- Акт коригування від 20 жовтня 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 30 червня 2023 року на суму 12 594,62 грн;

- Акт коригування від 17 листопада 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 липня 2023 року на суму 6 673,42 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0000549 від 27 грудня 2023 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 серпня 2023 року на суму 11 222,11 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0001077 від 30 січня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 30 вересня 2023 року на суму 21 110,58 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0001645 від 13 березня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 жовтня 2023 року на суму 27 924,88 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0002200 від 21 березня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 30 листопада 2023 року на суму 18 588,25 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0002804 від 28 березня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги №ПРА-0001020 від 31 грудня 2023 року на суму 1 074,58 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0004373 від 05 червня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 жовтня 2023 року на суму 1 728,90 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0005022 від 18 червня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 січня 2023 року на суму 117,73 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0002804 від 28 березня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги №ПРА-0001020 від 31 грудня 2023 року на суму 1 074,58 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0005022 від 18 червня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 січня 2023 року (з урахуванням акту коригування від 21 квітня 2023 року) на суму 117,73 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0007201 від 26 вересня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 жовтня 2022 року (з урахуванням акту коригування від 21 лютого 2023 року) на суму 292,00 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0007383 від 27 вересня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 30 листопада 2022 року (з урахуванням акту коригування від 17 березня 2023 року) на суму 216,52 грн;

- Акт коригування №ПРА_К-0007293 від 27 вересня 2024 року до акту прии?мання-передачі послуги від 31 грудня 2022 року (з урахуванням акту коригування від 30 березня 2023 року) на суму 92,08 грн.

Оскільки відповідачем було лише частково сплачено надані послуги з передачі електричної енергії, ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до суду з позовом про стягнення з АТ "Чернівціобленерго" 71 134 409,29 грн, з яких: 61 365 210,63 грн - основний борг; 3 386 666,08 грн 3% річних та 6 382 532,58 грн - інфляційні втрати.

Після відкриття провадження у даній справі відповідачем сплачено позивачу основний борг в сумі 8 576 641,15 грн відповідно до платіжної інструкції №2012 від 26.09.2024.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо доводів апелянта в частині стягнення судом основної заборгованості за Договором колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не установлено договором.

Згідно з ч. 1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст. 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Згідно із приписами п. п. 5.1-5.2 Кодексу системи передачі Розділу XI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії електричними мережами системи передачі. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі передачі електричної енергії електричними мережами Оператора системи передачі від виробників до систем розподілу та споживачів, а також при здійсненні експорту електричної енергії. Укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі.

За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до пункту 1.1. Договору позивач зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії, а відповідач зобов`язався здійснювати оплату наданих послуг відповідно до умов цього Договору.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з передачі електричної енергії у період з січня по грудень 2023 року, що підтверджується актами прии?мання-передачі послуги та актами коригування до актів прии?мання-передачі послуги на загальну суму 127 346 756,11 грн.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується та не спростовується порушення ним договірного зобов`язання щодо оплати позивачу наданих послуг з передачі електричної енергії у спірний період (серпень грудень 2023 року).

Оскільки станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача становила 61 365 210,63 грн, а після відкриття провадження у справі відповідач частково сплатив заборгованість на суму 8 576 641,15 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 52 788 569,48 грн.

Разом з тим, дійшовши висновку, що основна заборгованість відповідача за Договором становить 52 788 569,48 грн, суд першої інстанції рішенням (п.3 в резолютивної частини) стягнув з відповідача на користь позивача 52 788 563,48 грн основного боргу, про що зазначає позивач у апеляційній скарзі та просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 6,00 грн основного боргу.

Однак, з аналізу мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції не було відмовлено позивачу у стягненні 6 грн основної заборгованості, а зазначення судом про стягнення з відповідача на користь позивача 52 788 563,48 грн основного боргу було наслідком не неповного встановлення обставин справи чи неправильного застосування норм матеріального права, а допущення описки у резолютивній частині рішення, яка може бути усунута судом першої інстанції в порядку, встановленому ст. 243 ГПК України.

Відтак, доводи апелянта в цій частині відхиляються судом апеляційної інстанції.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення 3 386 666, 08 грн 3% річних та 6 382 532,58 грн інфляційних втрат, нарахованих за прострочення відповідачем оплати передбачених Договором планових платежів та оплати фактично наданих обсягів електричної енергії.

Верховний Суд у постановах від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, від 13.03.2024 у справі №904/5899/21 дійшов висновку, що при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України (подібні за змістом висновки викладені Верховних Судом у постановах від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, від 24.11.2023 у справі №927/713/21, від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 23.11.2023 у справі №925/654/22).

У постанові Верховного Суду від 28.01.2019 у справі №922/3782/17 викладено висновок про те, що з огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

У постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування.

Відтак, у суду є не лише право, але і обов`язок перевірити правильність здійснення позивачем розрахунку позовних вимог, незважаючи на відсутність заперечень інших учасників справи проти позовних вимог.

При з`ясуванні підставності нарахування кредитором інфляційних втрат та 3% річних у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України судам належить визначити конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання; дослідити обставини виконання зобов`язання боржником (борг погашався частинами чи однією сумою у повному обсязі) та з`ясувати період у часі, упродовж якого мало місце прострочення боржника у виконанні зобов`язання перед кредитором.

Перевіривши правильність здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат за прострочення відповідачем оплати фактично наданих обсягів електричної енергії, суд встановив, що позивачем допущено ряд арифметичних помилок в окремих періодах нарахувань, а тому здійснив власний перерахунок у цій частині ( доданий до рішення суду та детально описаний у його мотивувальній частині).

Перевіривши правильність здійснених позивачем нарахувань та перерахунку суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача за прострочення оплати фактично наданих обсягів електричної енергії підлягає стягненню 3 170 535,98 грн 3% річних та 6 103 716,95 грн інфляційних втрат .

Щодо розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати відповідачем планових платежів, судом встановлено, що такий здійснено позивачем за кожним платежем з моменту визначеного Договором строку оплати до дати отримання відповідачем акта прии?мання-передачі в кожному місяці надання послуг.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази того, що відповідач саме у зазначені позивачем у розрахунках дати отримав акти приймання-передачі послуг, що позбавляє суд можливості здійснити перерахунок суми 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають до стягнення.

Отже, позивачем не доведено обґрунтованість заявлених періодів та сум нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати відповідачем планових платежів.

Покликання апелянта на те, що дата отримання відповідачем актів приймання-передачі послуг підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з системи АСКОД, долученим до заяви про зміну предмета позову, судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки такий документ ( наявний у т.3 на а.с.33) є нечитабельним та не може підтверджувати жодних обставин у даній справі.

Щодо оскарження апелянтом рішення суду в частині відстрочення його виконання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами третьою - п`ятою статті 331 цього Кодексу передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора. По суті при відстрочці виконання судового рішення мова йде не про звільнення особи від виконання зобов`язання, а про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

Процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, з огляду на що, суд повинен оцінити докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього Кодексу, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду на 1 рік мотивоване тим, зокрема, що тарифи на послугу з розподілу електричної енергії, затверджені станом на 01.01.2023 року, не було переглянуто в бік збільшення протягом всього 2023 року. Вказане призвело до їх необгрунтованості та дефіцитності, що в свою чергу зумовило формування невідшкодованих тарифом витрат відповідача на загальну суму 350 685 тис. грн.

Також відповідач вказував, що товариством було вжито всіх можливих заходів для погашення заборгованості за Договором, враховуючи наявність об`єктивних обставин, які впливають на майновий стан товариства. Так, станом на 29.11.2024 за заявою позивача було відкрито виконавче провадження №76679819, в рамках якого було накладено арешт на грошові кошти відповідача, які знаходяться на відкритих рахунках в банківських установах, що призвело до блокування рахунків та господарської діяльності, унеможливило участь відповідача на ринку електричної енергії.

Місцевий господарський суд, розглядаючи заяву відповідача, врахував, що: відповідач не заперечував позовні вимоги в частині наявної заборгованості та здійснив часткову оплату після відкриття провадження у справі; посилаючись на скрутне фінансове становище, відповідач не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням на теперішній час в повному обсязі; відповідач зазначає, що спірна заборгованість виникла не з його вини, а через різницю тарифів; відстрочка виконання рішення призведе до його реального виконання, оскільки дасть можливість відповідачу продовжувати свою господарську діяльність та належним чином виконувати свої господарські зобов`язання; негайне звернення стягнення на кошти і майно відповідача може порушити його господарську діяльність.

Оцінивши всі наведені обставини та надані боржником до заяви докази, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення.

Разом з тим, враховуючи інтереси стягувача, необхідність дотримання розумних строків та забезпечення реального виконання рішення, суд вирішив відстрочити виконання рішення суду на 3 місяці з моменту прийняття такого, тобто до 6 червня 2025 року.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність виняткових обставин, які істотно ускладнюють вчасне виконання відповідачем рішення суду та, як наслідок, є підставою для відстрочення виконання судового рішення.

При цьому, на переконання колегії суддів, відстрочивши виконання судового рішення на 3 місяці, суд не порушив балансу інтересів сторін, оскільки надав можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом стягувача реально отримати грошові кошти.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ПАТ Національна енергетична компанія Укренерго не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" від 07.04.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/1050/24 від 08.04.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.03.2025 у справі №926/2377/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 23.06.2025

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.