ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

19 червня 2025 року Справа № 906/1312/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Розізнана І.В.

представники учасників справи не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Ейсмонта Віталія Станіславовича на ухвалу господарського суду Житомирської області від 08.04.2025, повний текст якої складено 09.04.2025 про виправлення описки у справі №906/1312/23 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії

«Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська

Залізниця» м.Київ

до Фізичної особи підприємця Ейсмонт Віталія Станіславовича м.Житомир

про зобов`язання звільнити орендоване нерухоме майно та

стягнення 382 747,35 грн заборгованоісті та неустойки

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.04.2025 у справі №906/1312/23 задоволено заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АT «Українська залізниця» (надалі в тексті Товариство) про виправ-лення описки в судовому рішенні та помилки в наказі господарського суду у справі №906/1312/23. Вирішено виправити описку допущену у п.3 резолютивної частини рішення Господарського суду Житомирської області від 01.05.2024 у справі №906/1312/23, виклавши його в такій редакції:

«Фізичній особі підприємцю Ейсмонту Віталію Станіславовичу повернути Акціонерному товариству «Українська залізниця» нерухоме майно, а саме: адмінбудинок площею 186,6 кв.м, гаражі площею 111,0 кв.м. та сарай площею 32,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Житомир, вул.Вокзальна, 23А».

Також вирішено виправити помилку, допущену в наказі Господарського суду Житомирської області №906/1312/23, який виданий 21.11.2024, шляхом зазначення у наказовій частині:

«Фізичній особі підприємцю Ейсмонту Віталію Станіславовичу повернути Акціонерному товариству «Українська залізниця» нерухоме майно, а саме: адмінбудинок площею 186,6 кв.м, гаражі площею 111,0 кв.м. та сарай площею 32,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Житомир, вул.Вокзальна, 23А». (арк.матеріалів оскарження 51-53).

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керуючись ст.243 ГПК України, виправив помилку, допущену у рішенні та наказі Господарського суду Житомирської області по справі №906/1312/23, в частині місцезнаходження спірного майна.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ФОП Ейсмонт В.С. (надалі в тексті Підприємець) подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 08.04.2025 у даній справі та відмовити у задоволенні заяви Товариства про виправлення описки в судовому рішенні та помилки в наказі господарського суду Житомирської області у справі №906/1312/23. (арк.матеріалів оскарження 60-63).

На думку Апелянта оскаржувана ухвала не відповідає вимогам, що визначені ст.236 ГПК України, була постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосу-ванням норм матеріального права, крім того, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

Скаржник, з покликанням на постанови Верховного Суду, стверджує, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для виправлення описки, про яку зазначає заявник, оскільки у рішенні суду наведені фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №9063/1312/23. Позивачу встановлено строк для надання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржнику копії відзиву, а також вирішено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.(арк.матеріалів оскарження 77).

04.06.2025 до апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшли:

- відзив, в якому Товариство просить визнати поважними та поновити Позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, а також просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Підприємця, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 08.04.2025 про виправлення описки у справі №906/1312/23 залишити в силі. (арк.матеріалів оскарження 84-86);

- заява представника Товариства Драгіциної Т.М. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.(арк.матеріалів оскарження 92).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство звернулося до господарського суду Житомир-ської області з позовом про стягнення з Підприємця 290 707,75 грн заборгованості з орендної плати та 92 039,06 грн неустойки згідно укладеного Договору оренди майна №589 від 01.12.2006 та повернення майна.

У жовтні 2023 Товариство подало до господарського суду заяву про зміну предмета позову, яку прийнято судом до розгляду згідно з ухвалою від 14.11.2023, в якій Позивач просив зобов-язати Відповідача звільнити орендоване нерухоме майно: адмінбудинок площею 186,6м2, гаражі площею 111,0 м2 та сарай площею 32,9 м2, що розташовані за адресою: м.Житомир, вул.Вокзаль-на, 23-А; просив також стягнути з Відповідача 290 707,75 грн заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2021 по 31.12.2022 та з підстав ст.785 Цивільного кодексу України 92 039,06 грн неустойки за користування орендованим майном з 01.04.2023 по 30.06.2023.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.05.2024, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2024, позов задово-лено частково. Присуджено до стягнення з Підприємця на користь Товариства 92 039,06 грн неус-тойки за користування орендованим майном, а також зобов`язано ФОП Ейсмонта В. С. повернути АТ «Українська залізниця» спірне майно. У решті позовних вимог відмовлено.

Матеріалами оскарження стверджено, що 21.11.2024 на примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 01.05.2024 та постанови Північно-західного апеля-ційного господарського суду від 10.10.2024 у справі №906/1312/23 видано накази.

Постановою Верховного Суду від 18.02.2025 касаційну скаргу Товариства задоволено част-ково, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2024 та рішення Господарського суду Житомирської області від 01.05.2024 у справі №906/1312/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 290 707,75 грн заборгованості з орендної плати і в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду Жито-мирської області.

21.03.2025 до суду першої інстанції від Товариства надійшла заява (вх.№01-44/870/25 від 21.03.2025) про виправлення описки в судовому рішенні та помилки в наказі господарського суду Житомирської області у справі №906/1312/23 в частині зазначення місця розташування спірного майна, а саме: м.Житомир, вул.Вокзальна, 23-А.

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.04.2025 виправлено допущені описки в судовому рішенні та помилки в наказі господарського суду у справі №906/1312/23.(арк.матеріалів оскарження 51-53).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга без-підставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.1,2,4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення. (п.18 ч.1 ст.255 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.(ч.2 ст.271 ГПК України).

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Житомирської області про виправлення описки у рішенні та наказі суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 2 ст.243 ГПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.02.2021 у справі №817/777/16, на яку також посилається Скаржник, зазначила, зокрема, про можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру описки та очевидні арифметичні помилки.

Опискою визнається зроблена судом механічна орфографічна, граматична, пунктуаційна помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у пра-вописі, у розділових знаках тощо). Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків тощо. Як правило, описка як мовна помилка, не спотворює текст судового рішення та не призводить до його неправильного сприйняття: помилкове розташування розділових знаків, неправильні від-мінки слів тощо.

Арифметична помилка це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметич-них розрахунків.

Отже, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішень-ня, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Отже, законом передбачені випадки, коли недоліки рішення суду можуть бути усунені тим самим судом, що його ухвалив.

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення.

Аналогічна правова позиція щодо суті виправлення судом описок чи арифметичних помилок, допущених ним у судовому рішенні викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.01.2021 у справі № 905/2135/19.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся з заявою про виправлення описки зазначивши, що в результативній частині рішення Господарського суду Житомирської області від 01.05.2024 року у справі № 906/1312/23 та, відповідно, у судовому наказі від 21.11.2024 у справі № 906/1312/23 помилково допущено описку в адресі розташування спірного нерухомого майна, що підлягає поверненню Позивачу.

Так, в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції встановив: «Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та ФОП Ейсмонтом В.С. (орендар/відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №589, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно адмінбудинок площею 186,6 кв.м, гаражі площею 111,0 кв.м та сарай площею 32,9 кв.м, що знаходяться на балансі Коростенської дистанції електропостачання ДТГО «Південно-Західна залізниця» (балансоутримувач) та розташоване за адресою: м.Житомир, вул.Вокзальна, 23-А (надалі майно).»

Однак, в резолютивній частині рішення суд зазначив: «ФОП Ейсмонту В.С. повернути Акціонерному товариству «Українська залізниця» нерухоме майно, а саме: адмінбудинок площею 186,6 кв.м, гаражі площею 111,0 кв.м. та сарай площею 32,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Житомир, вул.Вокзальна, 3-А.»

Апеляційним судом встановлено, що при розгляді справи №906/1312/23, судами першої, апеляційної та касаційної інстанції встановлено, що 01.06.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ейсмонтом Віталієм Станіславовичем (орендар/відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №589 (арк.справи 21-24), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - адмінбудинок площею 186,6 кв.м, гаражі площею 111,0 кв.м та сарай площею 32,9 кв.м, що знаходиться на балансі Коростенської дистанції електропостачання ДТГО "Південно-Західна залізниця (балансоутримувач) та розташоване за адресою: м.Житомир, вул.Вокзальна, 23-А (надалі майно).»(арк.матеріалів оскарження 23, 30,36).

Крім того, оскільки при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали до суду апеляційної інстанції було надіслано матеріали оскарження ухвали, колегією суддів за допомогою отримання доступу до електронної справи через КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що разом з позовною заявою Товариством було подано копію Договору №589 від 01.12.2006 (Додаток №2 до позовної заяви), за умовами п.1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно адмінбудинок площею 186,6 кв.м., гаражі площею 111,0 кв.м. та сарай площею 32,9 кв.м., що знаходяться на балансі Коростенської дистанції електропостачання ДТГО «Південно-Західна залізниця» (надалі балансоутримувач) та розташо-ване за адресою: м.Житомир, вул.Вокзальна, 23-А.

В подальшому, як встановлено судами при розгляді основної справи, у зв`язку із входженням майна до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» товариства, яке створене внаслідок прове-деної корпоратизації підприємств залізничного транспорту та ДАЗТ «Укрзалізниця», в силу ст.5 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» Фонд державного майна та його терто-ріальні відділення втратили право виступати орендодавцями щодо майна новоутвореного товариства.

З електронних матеріалів позовної заяви вбачається, що 12.02.2016 Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», яке набуло статусу орендодавця та ФОП Ейсмонтом В.С.- орендарем було укладено додатковий Договір до Договору оренди нерухомого майна від 01.12.2006 №589, яким змінено сторону орендодавця.(додаток №12 до позовної заяви).

Скаржником не надано, а матеріали справи не містять доказів оскарження дійсності Договору оренди №589 від 01.06.2006 та Додаткових договорів до нього. Відтак, апеляційний суд виснує, що даний Договір є дійсним, тому умови даного договору не оскаржені та є такими, що не потребують встановлення.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що в резолютивній частині рішення від 01.05.2024 Господарським судом Житомирської області було вказано:

«Фізичній особі підприємцю Ейсмонту Віталію Станіславовичу повернути Акціонерному товариству «Українська залізниця» нерухоме майно, а саме: адмінбудинок площею 186,6 кв.м, гаражі площею 111,0 кв.м. та сарай площею 32,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Житомир, вул.Вокзальна, 3А.»

Відтак, оскільки судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, а матеріа-лами справи підтверджено, що правильною адресою місцезнаходження спірного майна є «м.Житомир, вул.Вокзальна, 23-А» колегія суддів дійшла висновку про правомірність винесення ухвали про виправлення описки у судовому рішенні.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішення Господарського суду Жито-мирської області від 01.05.2024 в частині, зокрема, зобов`язанння ФОП Ейсмонта В.С. повернути АТ «Українська залізниця» спірне майно набрало законної сили, тому 21.11.2024 на його вико-нання судом першої інстанції були видані судові накази.

Разом з тим, враховуючи, що місцевим господарським судом при винесенні рішення було допущено описку в частині адреси розташування спірного майна, то невірну адресу було зазначено також у наказі виданому на виконання рішення господарського суду Житомирської області від 01.05.2024. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про виправлення помилки зазначеної у наказі по справі №906/1312/23, зазначивши вірну адресу місцезнаходження майна, що підлягає поверненню.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду щодо задоволення заяви Товариства про виправлення описки у судовому рішенні та наказі, а тому ухвалу господарського суду Житомирської області від 08.04.2025 у справі №906/1312/23 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апеляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 248, 252, 255, 270, 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний госпо-дарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Ейсмонта Віталія Станіславовича на ухвалу господарського суду Житомирської області від 08.04.2025 про виправлення описки у справі №906/1312/23 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.

3. Матеріали справи №906/1312/23 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.