ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1021/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Крамарова Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Криворучко Ю.Г. - (самопредставництво);

відповідача - Болотова Е.І., довіреність від 16.01.2025

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з відповідача на свою користь 934 750,00 грн. основного боргу, 486 239,81 грн. інфляційних втрат.

Також просить судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано посиланням на невиконання відповідачем умов Договору № П/Ш-211248/НЮ від 03.12.2021 на надання послуг з ремонту компресорних установок гіркових комплексів по господарству сигналізації та зв`язку компресорних установок типу 103BП-20/8 У4, а саме: несплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1021/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22 квітня 2025 року о 13:15.

21.04.2025 представник відповідача через систему Електронний суд надав заяву про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку із неповною сплатою позивачем суми судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2025 залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС". Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" строк п`ять днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме на подання до Господарського суду Харківської області: доказів сплати (доплати) судового збору у розмірі 316,55 грн.

22.04.2025 до Господарського суду Харківської області від відповідача через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву (вх. №9888), в якому відповідач просив визнати поважними причини пропуску відповідачем встановленого законом строку на подання відзиву на позовну заяву позивача у справі №922/1021/25; поновити строк на подання відзиву на позовну; у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень відповідач вказав про те, що оплата за послуги по Договору № П/Ш-211248/НЮ від 03.12.2021, що укладений між сторонами, зокрема п.4.1. договору проводиться відповідачем (замовник) при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. 22.12.2021 сторонами було підписано акти прийому-передачі наданих послуг за договором від 03.12.2021 №П/Ш-211248/НЮ, а відтак Позивач мав можливість протягом всього часу (3 роки 4 місяці) зареєструвати податкову накладну та отримати оплату за надані послуги, проте вона не зареєстрована, що на думку відповідача свідчить про те, що строк оплати наданих послуг не настав. Відповідач вказав, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки заборгованість у договірних відносинах - це сума фінансових зобов`язань, яка виникає між сторонами на підставі укладеного договору. Вона відображає грошові борги однієї сторони (боржника) перед іншою стороною (кредитором) і підлягає погашенню або поверненню у певний термін, визначений умовами договору. При цьому договірні умови передбачають конкретні строки, протягом яких боржник зобов`язаний погасити заборгованість, і ці строки є обов`язковими для виконання. Оплата за Договором, що визначена в п.4.1. договору прямо залежить від дій Позивача, а саме від реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Відповідач вважає, що за умовами Договору у нього на даний час не має заборгованості перед Позивачем, оскільки строк оплати послуг не настав, тому позивачем обрано невірний спосіб захисту, а саме стягнення заборгованості замість стягнення збитків. Позивачем не доведено факт порушення з боку Відповідача своїх зобов`язань за Договором щодо нездійснення оплати за надані послуги за відсутності підстав для проведення такої оплати, а також не доведено порушення Відповідачем строку оплати послуг, встановленого умовами Договору, який не настав, та як наслідок, відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат за користування грошовими коштами, тим більше, що така відповідальність, застосована Позивачем не передбачена умовами Договору.

24.04.2025 до Господарського суду Харківської області від позивача через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (вх. №10153), в якій позивач відхилив доводи викладені відповідачем у відзиві на позов та просив позов задовольнити. Зокрема вказав що 09.04.2024 позивач направив на адресу відповідача лист № 1, в якому повідомив, що при реєстрації податкових накладних у лютому 2022 року вони потрапили у блокування, що вплинуло на виконання своїх зобов`язань перед відповідачем». Зазначив, що позиція Відповідача полягає в ігноруванні вимог договорів та односторонній відмови від оплати прийнятих господарських зобов`язань. Позивачем надано договори, акти прийому-передачі наданих послуг, акти звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 на підтвердження надання послуг та прийняття їх Відповідачем. Щодо посилання Відповідача на норми ст. ст. 526, 530, та 627 ЦК України та умови договору, звернув увагу суду на те, що умовами договору № П/Ш-211248/НЮ на надання послуг з ремонту компресорних установок гіркових комплексів по господарству сигналізації та зв`язку компресорних установок типу 103BП-20/8 У4 (далі Договір), не передбачено звільнення Відповідача від обов`язків з оплати наданих та прийнятих послуг з ремонту. п. 7.11 Договору передбачено умову, що «У разі відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, Виконавець відшкодовує Замовнику суму податку на додану вартість, яка вказана у такій податковій накладній, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Замовника, або в рахунок погашення кредиторської заборгованості Замовника перед Виконавцем».

24.04.2025 до Господарського суду Харківської області від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків (вх. №1057), до якої позивач надав докази сплати судового збору у розмірі 316,55 грн згідно платіжної інструкції №57 від 18.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.05.2025 продовжено розгляд справи №922/1021/25. Призначено підготовче засідання на "06" травня 2025 року о 11:30.

06.05.2025 до Господарського суду Харківської області від відповідача через систему Електронний суд надійшли письмові пояснення (вх. №11056), в яких відповідач зазначив, що ухвалою від 20.01.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою Відповідача у справі № 922/2811/24 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки вона була подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню. Отже, на даний час відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які є предметом розгляду справи № 922/1021/25. На думку відповідача відповідно до аналізу судових рішень у подібних правовідносинах, суди першої та апеляційної інстанції у справах №910/3372/22, № 910/7544/22, № 910/7542/22, № 910/13321/23 відмовляли позивачам у задоволенні подібних позовних вимог, оскільки сторони визначили строк оплати за договором з урахуванням дати реєстрації податкової накладної, а відтак виконання відповідачем обов`язку оплати товару станом на дату розгляду справи у суді є таким, що ще не настав. Також, відповідач вказав, що порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Відповідач зазначив, що від початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію країни зосередився на головному: забезпеченні стабільних та безпечних залізничних перевезень, стратегічно важливих для обороноздатності держави вантажів та евакуації людей до безпечних територій. Війна триває, ворог продовжує руйнувати залізничну інфраструктуру та енергомережі, а стягнення штрафних санкцій призведе до порушення роботи Відповідача, оскільки всі ресурси і фінансування спрямовані виключно на забезпечення безпеки та стабільності залізничних перевезень під час воєнного стану.

Протокольними ухвалами від 06.05.2025 суд: поновив строк на подання відзиву на позов та прийняв відзив на позов до розгляду; поновив строк на подання відповіді на відзив на позов та прийняв відповідь на відзив на позов до розгляду; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.05.2025 о 10:30.

19.05.2025 до Господарського суду Харківської області від позивача через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі (вх. №12045), в яких позивач вказав, що наведені відповідачем справи №910/3372/22, № 910/7544/22, № 910/7542/22, № 910/13321/23 були розглянуті виключно судами першої інстанції. Крім того, Предметом вказаних Відповідачем справ була уся сума за поставлений товар, а не сума боргу без ПДВ. Підставою для відмови у задоволенні позову були відсутність податкових накладних, які відповідали первинним бухгалтерським документам (видатковим накладним, ТТН, тощо). Тому Позивач вважає, що Відповідачем не надано релевантної судової практики та позицій ВС у подібних справах. Також, позивач вказав, що відповідач просить зменшити штрафні санкції, проте позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, отже застосування норми щодо зменшення штрафних санкцій згідно ст. 233 ГК України, можливе виключно до штрафних санкцій за порушення договірного зобов`язання, що не відповідає позивним вимогам про відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Протокольною ухвалою від 20.05.2025 судом оголошено перерву до 03.06.2025 о(б) 12:45.

Проте судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 03.06.2025 о(б) 12:45 судом не проводилось (було знято з розгляду), оскільки в місті Харкові та Харківській області було оголошено сигнал повітряної тривоги з високим рівнем небезпеки внаслідок атаки на місто та область. Ухвалою від 03.06.2025 сторін повідомлено, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 10 червня 2025 року о(б) 14:00.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, судом встановлено наступне:

03 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" (позивачем, виконавцем) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (відповідачем, замовником) було укладено договір №П/Т-211248/НЮ (далі по тексту договір, а.с. №6-9).

Відповідно до пункту 1.1. договору у відповідності з цим Договором Виконавець зобов`язується надалі на свій ризик власними силами та своїми засобами послуги з ремонту компресорних установок гіркових комплексів по господарству сигналізації та зв`язку - компресорних установок типу 103ВП-208У4 в кількості 3 одиниць, які є власністю Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Послуги, надані Виконавцем, відповідно до умов даного договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору послуги з ремонту компресорних установок гіркових комплексів по господарству сигналізації та зв`язку - компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 в кількості 3 одиниць надаються згідно специфікації на надання послуг з ремонту компресорних установок комплексів - компресорних установок типу ЮЗВП-20/8 У4 (Додаток 1), технологичного процесу на надання послуг з ремонту компресорних установок типу -103ВП-20/8 У4 (Додаток 5), і графіка подачі в ремонт і випуску з ремонту компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 (Додаток 2), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Місце надання послуг - територія Замовника , адреси зазначені в Додатку 5 до договору (п.1.3. договору).

Згідно пункту 3.1 договору Сума цього договору визначається протоколом погодження вартості послуг з ремонту компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 (Додаток 3) та планової калькуляції на надання послуг з ремонту компресорних установок типу ЮЗВП-20/8 У4 (Додаток 4) і складає - 1 123 000,00 грн. (один мільйон сто двадцять три тисячі грн. 00 коп.) у тому числі ПДВ 20% - 187 166,67 грн. ( сто вісімдесят сім тисяч сто шістдесят шість грн. 67 коп.). При наданні послуг з ремонту компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 зворотні матеріали повертаються Замовнику в повному обсязі.

В пункті 4.1. договору сторони погодили, що форма розрахунків: безготівкова. Оплата за надані послуги здійснюються Замовником по факту наданих послуг, після підписання актів здачі-приймання наданих послуг та пред`явлення Виконавцем рахунку не менше 45 банківських днів з дати реєстрації податкової накладної. Виконавець має повідомити Замовника про реєстрацію податкової накладної не пізніше двох робочих днів з дати її реєстрації. Разом з актом здачі-приймання наданих послуг "Виконавець" надає Замовнику фактичні калькуляції на надані п ос лупі з розшифровками по статтям витрат (матеріальних витрат, трудомісткості послуг, заробітної плати та накладних витрат).

Згідно підпункту 6.1.1. пункту 6 договору замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг в розмірі та строки, передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 7.11 договору у разі відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, Виконавець відшкодовує Замовнику суму податку на додану вартість, яка вказана у такій податковій накладній, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Замовника,- або в рахунок погашення кредиторської заборгованості Замовника перед Виконавцем.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до 30.12.2021 року, а в частині оплати- до повного виконання зобов`язань.

22 грудня 2021 року сторонами підтверджено факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" зобов`язань на суму 490000,00 грн, в тому числі 81666,67 грн ПДВ, що зафіксовано актом №5 від 22.12.2021 прийому-передачі наданих послуг (а.с. №16).

22 грудня 2021 року сторонами підтверджено факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" зобов`язань на суму 334700,00 грн, в тому числі 55783,33 грн ПДВ, що зафіксовано актом №6 від 22.12.2021 прийому-передачі наданих послуг (зворотня сторона а.с. №16).

22 грудня 2021 року сторонами підтверджено факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" зобов`язань на суму 297000,00 грн, в тому числі 49500,00 грн ПДВ, що зафіксовано актом №8 від 22.12.2021 прийому-передачі наданих послуг (а.с. №17).

Також, між сторонами підписано акти звірки взаєморозрахунків станом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року, 01 січня 2025 року (а.с. №18-19).

Позивач вказує, що ТОВ ПНЕВМО-РЕСУРС подано на реєстрацію податкові накладні: №1 від 22.12.2021 на загальну суму 334 700,00 грн, у тому числі ПДВ 55 783,00 грн (зворотня сторона а.с. №23); №2 від 22.12.2021 на загальну суму 490 000,00 грн, у тому числі ПДВ 81 667,00 грн (а.с. №24); №3 від 22.12.2021 на загальну суму 297 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 49 500,00 грн (а.с. №23). Проте, вказані податкові накладні за договором було виставлено у січні 2022 року, та не було зареєстровано з незалежних від позивача причин. А також, у зв`язку з початком збройної агресії РФ реєстрація податкових накладних взагалі була зупинена, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" неодноразово зверталося до відповідача з вимогою про оплату боргу, в тому числі частинами та без урахування суми ПДВ 186950,00 грн.

Претензій щодо якості наданих послуг, гарантійних зобов`язань по договору, тощо з моменту підписання акт приймання-передачі наданих послуг у грудні 2021 року від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Акціонерного товариства "Укрзалізниця" матеріали справи не містять.

10.04.2024 позивач ТОВ "ПНЕВМО-РЕСУРС" звернувся до відповідача із листом за вих. №1 від 09.04.2024 (№Н-227/33 від 10.04.2024, а.с. №22) в якому вказав, що станом на 9 квітня 2024 року все ще відбуваються судові слухання і оскарженню блокування податкових накладних з боку ДПС. Оскільки всі роботи за вказаним в листі договорами були виконані у встановлений термін, просив керуючись пунктом 7.11 підписаних договорів сплатити існуючу заборгованість, за виконанні роботи згідно актів здачі - приймання наданих послуг за договорами за вирахуванням суми податку на додану вартість, до моменту коли відбудеться розблокування усіх податкових накладних.

17.04.2024 відповідач, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Акціонерного товариства "Укрзалізниця", надав відповідь листом за №НЗЕ-34/730 від 17.04.2024, в якому вказав, що відповідно до розділу 4 вказаних договорів сторони дійшли згоди про те, що оплата за надані послуги здійснюється замовником по факту їх надання після підписання актів здачі-приймання наданих послуг та пред`явлення виконавцем рахунку в строк не менше 45 банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної, тому оплата здійснюється замовником при наявності податкової накладної, Отже, обов`язок Регіональної філії здійснити оплату за надані послуги кореспондує із обов`язком ТОВ ПНЕВМО-РЕСУРС зареєструвати податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, з боку ТОВ ПНЕВМО-РЕСУРС триває оскарження в судовому порядку відповідних рішень Комісії Головного управління ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних від 28.01.2022: №3726575/44309432, №3726576/44309432, №3726577/44309432, №3726571/44309432, №3726572/44309432, №3726573/4309432, №3726574/44309432. Відповідач вказав, що оскільки податкові накладні не зареєстровано та триває оскарження позивача в судовому порядку, звернення ТОВ ПНЕВМО-РЕСУРС із листом від 10.04.2024 є передчасним.

Таким чином на час звернення позивача до суду із позовом, з урахуванням пропозиції позивача, викладеній в листі за вих. №1 від 09.04.2024, зокрема оплати заборгованості за договором без ПДВ, заборгованість Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Акціонерного товариства "Укрзалізниця" за договором №П/Т-211248/НЮ від 03 грудня 2021 року перед позивачем складає суму у розмірі 934750,00 грн.

Також, у зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем заборгованості позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати у розмірі 486 239,81 грн за період з початку 2022 року по лютий 2025 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором підряду, що зафіксовані в актах здачі приймання №5, №6, №8 від 22.12.2021, які підписані сторонами.

Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 Господарського кодексу України).

Згідно статтею 509 ЦК України, статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Господарське зобов`язання виникає, зокрема, із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Статтею 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №П/Т-211248/НЮ від 03.12.2021, який за своєю правової природою є договором підряду строком з 03.12.2021 до 31.12.2021. Факт надання послуг позивачем на суму 1123000,00 грн, підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг: №5 від 22.12.2021, №6 від 22.12.2021, №8 від 22.12.2021. Суд визнає доведеним факт надання позивачем послуг відповідачу на виконання умов договору П/Т-211248/НЮ від 03.12.2021 виходячи із умов договору, даних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг). Також, отримання послуг за вказаним договором не заперечується відповідачем.

Відповідач вважає, що обов`язок з оплати у нього виникає з моменту реєстрації податкової накладної.

Суд не погоджується із позицією відповідача з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно частини 4 та частини 6 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Відповідно до частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України, за договором підряду замовник зобов`язаний сплатити підряднику встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Таким чином, як вказано вище роботи виконані виконавцем за відсутності заперечень повинні бути оплачені замовником.

Відповідачем не надано доказів наявності заперечень щодо наданих позивачем послуг, акти здачі приймання №5 від 22.12.2021 на суму 490000,00 грн, в тому числі 81666,67 грн ПДВ, №6 від 22.12.2021 на суму 334700,00 грн, в тому числі 55783,33 грн ПДВ, №8 від 22.12.2021 на суму 297000,00 грн, в тому числі 49500,00 грн ПДВ підписані замовником.

Отже надання послуг виконавцем на суму 1123000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 187166,67 грн є прийнятими відповідачем.

При цьому в пункті 4.1. договору визначено, що Оплата за надані послуги здійснюються Замовником по факту наданих послуг, після підписання актів здачі-приймання наданих послуг та пред`явлення Виконавцем рахунку не менше 45 банківських днів з дати реєстрації податкової накладної. Виконавець має повідомити Замовника про реєстрацію податкової накладної не пізніше двох робочих днів з дати її реєстрації.

У той же час у пункті 7.11 договору сторони погодили, що у разі відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, Виконавець відшкодовує Замовнику суму податку на додану вартість, яка вказана у такій податковій накладній, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Замовника,- або в рахунок погашення кредиторської заборгованості Замовника перед Виконавцем, що й було запропоновано позивачем у справі в листі від 09.04.2024 за вих. №1.

Зокрема у вказаному вище листі позивач запропоновував відповідачу оплатити вартість наданих послуг без ПДВ у розмірі 934750,00 грн, що і є відтворенням умови пункту 7.11.

Відповідачем не заперечувалось, що поряд із відсутністю претензій щодо якості та кількості виконаних робіт, впродовж тривалого періоду (більш ніж 2 роки) ним не було сплачено вартості отриманих від позивача послуг. Вказане, на переконання відповідача, зумовлене невиконанням позивачем п.4.1. договору в частині проведення реєстрації податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Як встановлено судом вище, ТОВ ПНЕВМО-РЕСУРС подано на реєстрацію податкові накладні:

- №1 від 22.12.2021 на загальну суму 334 700,00 грн, у тому числі ПДВ 55 783,00 грн (зворотня сторона а.с. №23);

- №2 від 22.12.2021 на загальну суму 490 000,00 грн, у тому числі ПДВ 81 667,00 грн (а.с. №24);

- №3 від 22.12.2021 на загальну суму 297 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 49 500,00 грн (а.с. №23).

Податкові накладні: №1, №2, №3 які наявні в матеріалах справи, водночас, як, зазначається самим відповідачем у відповіді на лист позивача від 17.04.2024 (а.с. №20-21), в Єдиному державному реєстрі податкових накладних міститься інформація про зупинення реєстрації вказаних позивачем податкових накладних 13.01.2024 та 14.01.2024.

Отже, за наведених сторонами обставин вбачається, що позивачем в установлений податковим законодавством строк було здійснено дії з реєстрації податкових накладних, водночас в подальшому їх реєстрація була зупинена за рішенням контролюючого органу.

Таким чином, у даному випадку обмеження заявника у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів виконання позивачем в повному обсязі п.4.1. Договору в частині проведення реєстрації податкової накладної фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України право на судовий захист гарантується кожному.

Тривала неможливість реалізації права на отримання оплати за договором підряду, зумовлена зупиненням реєстрації податкової накладної на понад два роки, фактично позбавляє позивача можливості отримати винагороду за виконане зобов`язання та унеможливлює ефективний судовий захист його законних прав відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (Кечко проти України, заява №63134/00), суди повинні забезпечувати ефективний доступ до правосуддя, навіть якщо позивач стикається з процедурними перешкодами, які не залежали від його волі.

Відповідач посилався на те, що пункт 7.11 договору передбачає, що у разі відсутності реєстрації податкової накладної позивач зобов`язаний відшкодувати відповідачу суму ПДВ.

Водночас, суд зазначає, що у розумінні наведеного пункту договору зазначає про те, що відповідач не зазнає будь-яких фінансових втрат у частині ПДВ навіть за умови зупинення реєстрації накладної.

Факт виконання робіт та підписання акту прийому-передачі створює основне зобов`язання відповідача оплатити послуги, натомість відшкодування ПДВ за п. 7.11 договору є окремим податковим правовідношенням, яке не впливає на виконання цього зобов`язання. При цьому позивач в листі від 09.04.2024 запропоновав відповідачу не сплачувати ПДВ, тому вказане заперечення є безпідставним.

В даному випадку, беручи до уваги погодження сторонами строку дії договору в частині виконання зобов`язань, а саме до їх повного виконання, позивачем обрано єдиний належний та ефективний спосіб захисту, що спростовує доводи відповідача про зворотнє.

Суд, оцінюючи умови договору, має забезпечити баланс між свободою договору і гарантією судового захисту, зокрема права на оплату фактично виконаних зобов`язань.

Стаття 3 ЦК України закріплює принципи розумності та справедливості у регулюванні цивільних правовідносин.

Разом із цим, суд зобов`язаний забезпечити, щоб умови договору не використовувалися недобросовісно, з метою ухилення від виконання зобов`язань іншою стороною.

Частина 1 статті 42 ЦК України визначає, що підприємницька діяльність здійснюється на власний ризик. Однак цей ризик не означає, що сторона має позбавлятися права на оплату за фактично виконані зобов`язання, якщо інша сторона отримала вигоду.

Свобода договору, гарантована статтею 6 ЦК України, не може бути використана для звуження прав виконавця на отримання оплати за фактично виконані роботи, підтверджені належними доказами. Умови договору, які обумовлюють оплату після виконання процедурних вимог, таких як реєстрація податкової накладної, не можуть позбавити сторону права на отримання винагороди, якщо такі вимоги не були виконані через незалежні від виконавця причини.

Натомість, попри здійснення позивачем реєстрації податкових накладних у встановлений строк та зупинення її реєстрації рішенням контролюючого органу, відповідачем не спростовано виникнення відповідних обставин з незалежних від позивача причин та не доведено умисного здійснення підрядником відповідних дій.

Частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до частини 2 статті 631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно з ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Так, із матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами Договір діяв до 31.12.2021, та на більший термін не продовжувався.

Водночас, поняття строк виконання зобов`язання, термін виконання зобов`язання визначені у ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки за загальним правилом, закріпленим у ст. 599 ЦК України, такою підставою є виконання, проведене належним чином. Закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22 та від 14.09.2023 у справі № 910/4725/22.

Таким чином, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань та після закінчення строку дії укладеного між сторонами у цій справі Договору невиконане договірне зобов`язання не припиняється, зокрема відповідач має оплатити надані позивачем послуги, що підтверджується актами прийому передачі, які підписані сторонами та містяться у матеріалах справи.

Системний аналіз зазначених норм з урахуванням обставин, встановлених судом під час розгляду справи, дає підстави для висновку суду, що оскільки відповідачем обов`язок з оплати отриманих послуг не виконано, то позовні вимоги позивача про стягнення основної заборгованості за договором №П/Ш-211248/НЮ від 03.12.2021 без врахування ПДВ у розмірі 934750,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 486 239,81 грн за період з 2022 року по лютий 2025 року суд зазначає наступне.

Також, під час розгляду справи відповідач заявив клопотання про зменшення штрафних санкцій. При цьому розмір до якого він просить їх зменшити відповідач не вказав.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Водночас, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Так, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Визначене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

У разі несвоєчасного виконання боржником-грошового зобов`язання у такого боржника в силу закону (ч.2 ст.625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму "інфляційних втрат" як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

При цьому інфляційні втрати та відсотки річних не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, від 22.02.2022 у справі №924/441/20).

Так, у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, зокрема зазначено, що стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж повинен бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому повинен бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо оплату заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням цього місяця.

Здійснивши перерахування інфляційних втрат нарахованих та заявлених до стягнення позивачем за допомогою калькулятору ЛІГА суд встановив, що сума інфляційних нарахована вірно та позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 486 239,81 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Підсумовуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено повністю на відповідача покладається судовий збір у розмірі 17051,88 грн, що сплачений позивачем при поданні позову 486 239,81 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 610-612, 625, 627-629, 843, 847 Цивільного кодексу України, та ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 130, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; місто Київ, 03150, ) в особі регіональної філії "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (61052, місто ХАРКІВ, вулиця ЄВГЕНА КОТЛЯРА, будинок 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" (; 61204, м. Харків, проспект Перемоги, 72, к. 559) 934 750,00 грн основного боргу, 486 239,81 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі регіональної філії "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (61052, місто ХАРКІВ, вулиця ЄВГЕНА КОТЛЯРА, будинок 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" (; 61204, м. Харків, проспект Перемоги, 72, к. 559) судовий збір у розмірі 17051,88 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "18" червня 2025 р.

Суддя Ю.Ю. Мужичук