ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1337/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європабуд" (39612, м. Кременчук, вул. Леонова, 2/27)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспеціндустріал" (61035, м. Харків, вул. Плеханівська, 177)
про стягнення 128811,32 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Європабуд" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспеціндустріал", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 125 066,59 грн., 3% річних у сумі 853,19 грн. та інфляційні втрати у сумі 2891, 54 грн.

Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи.

Позивач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 21.04.2025 до електронного кабінету позивача підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 21.04.2025 до електронного кабінету відповідача підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.04.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначає про те, що у період з 14.11.2024 по 22.01.2025 відповідачу було поставлено товар - щебінь у кількості 461, 16000 т. на загальну суму 125066,59 грн. з врахуванням ПДВ.

Позивачем у позові також зазначено про те, що вказана вище господарська операція мала лише разовий характер, тому між сторонами письмовий договір поставки укладено не було.

Так, із обставин справи слідує, що 14.11.2024 відповідач замовив у позивача поставку щебеню у кількості 461, 16000 т. на загальну суму 125066, 59 грн. з ПДВ, на підставі чого, позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок на оплату № 30 від 14.11.2024 на загальну суму 125066,59 грн. з ПДВ.

У зазначений період позивачем відповідачу було здійснено постачання щебеню кількості 461, 16000 т. на загальну суму 125066,59 грн. з ПДВ, про що між сторонами було складено та підписано накладну про відпуск товарно-матеріальних цінностей № 32 від 22.01.2025 на загальну суму 125066,59 грн. з ПДВ.

Отже, відповідач прийняв у власність від позивача товар, проте його вартість позивачу не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 125066,59 грн. з ПДВ.

Таким чином, позивачем у позові зазначено про те, що у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 125066,59 грн., яка залишилася відповідачем несплаченою.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Таким чином, позивач шляхом поставки товару, а відповідач шляхом його прийняття створили певні права та обов`язки, які аналогічні цивільним правам та обов`язкам сторін за договором поставки, встановленим статтею 712 Цивільного кодексу України, зокрема, у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача виник обов`язок його оплатити.

Відповідно до норм ст.ст. 202, 205 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем відповідачу було виставлено рахунок на оплату № 30 від 14.11.2024 на загальну суму 125066,59 грн. з ПДВ.

Також, із обставин справи убачається, що позивачем відповідачу було здійснено постачання товару: щебеню кількості 461, 16000 т. вартістю 125066,59 грн. з ПДВ, про що між сторонами було складено та підписано накладну про відпуск товарно-матеріальних цінностей № 32 від 22.01.2025 на загальну суму 125066,59 грн. з ПДВ.

Отже, відповідач прийняв у власність від позивача товар, про що свідчить підписана з його боку без будь-яких претензій та зауважень видаткова накладна, підпис скріплено печаткою, проте його вартість відповідач після отримання товару не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 125066,59 грн. з ПДВ.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дійсність вищевказаної господарської операцій з постачання товару підтверджується також зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних, податковою накладною № 19 від 22.01.2025, складеною за результатом здійсненої господарської операції Позивача з Відповідачем та квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних від 03.02.2025 за № 902961З244.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів повної оплати вартості одержаного від позивача товару відповідачем під час розгляду даної справи не надано та обставин, повідомлених позивачем зі свого боку відповідачем не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 125066,59 грн. заборгованості є доведеними, обґрунтованими, неспростовними, також є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 853,19 грн. та інфляційні втрати у сумі 2891, 54 грн.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Обґрунтовуючи нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, позивачем було зазначено про те, що оскільки договором між сторонами не погоджувався строк оплати за поставлений товар, позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій з визначенням обов`язку відповідача здійснити оплату товару на наступний день після підписання між сторонами видаткової накладеної, а саме, з 23.01.2025.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних витрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 853,19 грн. та інфляційних втрат у сумі 2891, 54 грн. є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі як обґрунтованого, не спростованого відповідачем та підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами.

Здійснюючи розподіл судових витрат, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспеціндустріал" (61035, м. Харків, вул. Плеханівська, 177, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європабуд" (39612, м. Кременчук, вул. Леонова, 2/27, ) - 125066,59 грн. заборгованості; 853,19 грн. 3 % річних; 2891,54 грн. інфляційних втрат та 2422,40 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "20" червня 2025 р.

Суддя Є.М. Жиляєв