УХВАЛА

24 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 918/1952/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , скаржник)

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025

та ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025

у справі за позовом Львівського міського споживчого товариства

до Приватного підприємства - фірма «Віган В»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фізична особа - підприємець Голуб Олег Романович

про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. 02.06.2025 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 про закриття апеляційного провадження з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 20.01.2014 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції та скасувати ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Фізичної особи - підприємця Голуба Олега Романовича, а в задоволенні заяви про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Фізичної особи - підприємця Голуба Олега Романовича відмовити. Крім того, у прохальній частині касаційної скарги, просить поновити йому строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду від 06.05.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 для розгляду касаційної скарги у справі №918/1952/13 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуюча, Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 24.06.2025 №32.2-01/1248 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №918/1952/13 у зв`язку з відпусткою судді Власова Ю.Л.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Булгакової І.В, що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 з доданими до неї документами у справі №918/1952/13, Касаційний господарський суд констатує, що предметом касаційного оскарження є:

- ухвала Північно-Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 про залучення до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фізичної особи - підприємця Голуба Олега Романовича;

- ухвала Північно-Західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 20.01.2014 у справі №918/1952/13.

Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття / відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 у контексті оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Верховний Суд відзначає, що порядок та підстави касаційного оскарження залежить від предмета оскарження, про що свідчить стаття 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Щодо оскарження ухвали Північно-Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 про залучення до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фізичної особи - підприємця Голуба Олега Романовича.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини першої, другої статті 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази; процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Згідно з приписами частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Зі змісту касаційної скарги та її прохальної частини вбачається, що скаржник не погоджується, зокрема, з ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 у справі №918/1952/13, якою залучено до участі у цій справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фізичну особу - підприємця Голуба Олега Романовича.

Верховний Суд виходить з того, що ОСОБА_1. подає касаційну скаргу, як особа, яка не брала участі у справі та вважає, що суд вирішив питання про його права (стаття 17, частина перша статті 287 ГПК України).

У переліку ухвал суду апеляційної інстанції, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, наведеному в пункті 3 частини першої статті 287 ГПК України, ухвала суду апеляційної інстанції про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача не зазначена, а отже така ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів враховує статус особи, яка звернулася до Касаційного господарського суду, а також те, що перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені окремо до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики та з огляду на те, що в силу статті 304 ГПК України скарги включаються до касаційної скарги на відповідне рішення.

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 не приймається до розгляду і підлягає поверненню, оскільки її подано на ухвалу, що не підлягає касаційному оскарженню окремо від постанови суду апеляційної інстанції.

Щодо оскарження ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025, якою закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 20.01.14 у справі №918/1952/13.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, предметом касаційного оскарження є ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 про закриття апеляційного провадження у справі №918/1952/13.

З огляду на викладене оскаржується ухвала суду апеляційної інстанції зі справи про закриття апеляційного провадження, яка належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу (пункт 3 частини першої статті 287 ГПК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Отже, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Верховний Суд звертає увагу, що частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, та підстави оскарження судових рішень, визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Відтак, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.

Суд касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту касаційної скарги та строку її подання.

Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що скаржник не погоджується з ухвалою про закриття провадження у справі, із застосуванням висновків Верховного Суду у справі №42/254 у постанові від 05.02.2021, оскільки обставини справи не є релевантними.

При цьому скаржник не посилається на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України (оскільки оскаржується судове рішення, передбачене пунктом 3 частини першої статті 287 ГПК України) та не наводить конкретно яких норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустився суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

При поданні касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за результатом розгляду ухвали про закриття апеляційного провадження, скаржнику необхідно посилатися на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України, при цьому касаційна скарга має містити належне обґрунтування того, у чому саме полягало невірне застосування норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права судом попередньої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення та яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустився суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Наразі скаржник, як зазначено вище, не зазначає підстави касаційного оскарження за відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України з огляду на предмет оскарження (ухвали) та вище наведених міркувань, а також не зазначає яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустився суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду, закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу касаційного оскарження.

За таких обставин Верховний Суд доходить висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого визначення підстав, на яких подається касаційна скарга з належним обґрунтуванням, у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Таким чином, враховуючи доводи касаційної скарги, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та вказати підстави касаційного оскарження судового рішення, визначену у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження та вказати яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустився суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Наслідком неусунення цього недоліку є повернення касаційної скарги в цій частині скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліку, шляхом надання касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстави касаційного оскарження ухвали апеляційної інстанції, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з огляду на предмет касаційного оскарження та вказати яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустився суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи статтю 291 ГПК України відповідно до якої особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі його усунення протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України з огляду на зазначене вище.

Враховуючи, що касаційна скарга містить недолік, Суд вважає за необхідне залишити її без руху, а отже, заявлене клопотання щодо поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Північно-Західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 у справі №918/1952/13 розглядатиметься після усунення недоліку касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292, 304 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 у справі №918/1952/13 повернути з усіма доданими до неї матеріалами скаржнику.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 у справі №918/1952/13 - залишити без руху.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через Електронний суд або поштою на адресу: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

5. Верховний Суд звертає увагу, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX: передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України; суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова