ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1026/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Марченко В.С. на підставі довіреності;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дебет» до фізичної особи-підприємця Бабича Максима Євгеновича про стягнення 40 981,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебет» (далі по тексту ТОВ «Дебет») звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Бабича Максима Євгеновича (далі по тексту ФОП Бабич М.Є.) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 40 981,90 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 29 190,59 грн, 3% річних у розмірі 2 391,01 грн, та збитків від інфляції у розмірі 9 400,30 грн. Позивач просить зазначити у рішенні про нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 29 190,59 грн, починаючи з 15.03.2025 до виконання рішення суду.

Позовні вимоги ТОВ «Дебет» обґрунтовані фактом переходу до позивача права вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.12.2024, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВК-Мілк» (далі по тексту ТОВ «ЛВК-Мілк»), яке постачало відповідачу товар згідно видаткових накладних.

Ухвалою суду від 24.03.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

ФОП Бабич М.Є. був належним чином повідомлений про розгляд судом даної справи шляхом направлення ухвал суду на адресу його місцезнаходження згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 . Проте направлені на адресу відповідача ухвали суду були повернуті з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ФОП Бабича М.Є. про розгляд судом даного спору. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

ТОВ «ЛВК-Мілк» було поставлено ФОП Бабичу М.Є. товар (вершки, кефір, йогурт, сир тощо) на загальну суму 29 190,59 грн, що підтверджується наступними підписаними між постачальником та покупцем видатковими накладними: №531/02 від 21.02.2022 на суму 5000,00 грн, №2022 від 24.06.2022 на суму 2584,70 грн, №2036 від 27.06.2022 на суму 1679, 52 грн, №2055 від 04.07.2022 на суму 3225, 65 грн, №2076 від 11.07.2022 на суму 2820, 62 грн, №2080 від 11.07.2022 на суму 2384, 36 грн, №2103 від 15.07.2022 на суму 1195, 98 грн, №2116 від 18.07.2022 на суму 1655, 90 грн, №2130 від 22.07.2022 на суму 2246, 24 грн, №2138 від 25.07.2022 на суму 1322, 27 грн, №2156 від 29.07.2022 на суму 554, 34 грн, №2719 від 01.08.2022 на суму 934, 52 грн, №2809 від 05.08.2022 на суму 976, 66 грн, №2812 від 08.08.2022 на суму 1973, 22 грн, №2955 від 12.08.2022 на суму 637, 32 грн.

17.12.2024 між ТОВ «ЛВК-Мілк» (Продавець, Первісний кредитор) та ТОВ «Дебет» (Покупець, Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1-1.2 якого у порядку, в обсязі та на умовах, визначених договором та чинним законодавством України, Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги дебіторської заборгованості на суму 526 358,84 грн в процедурі банкрутства ТОВ «ЛВК-Мілк», у зв`язку з чим, Новий кредитор стає кредитором за основним зобов`язанням на всю суму заборгованості за основним зобов`язанням. Детальний обсяг права вимоги дебіторської заборгованості, придбаного за результатами проведення аукціону №BRD001-UA-846 від 19.11.2024, відображено у додатку № 1 до договору (довідка про стан дебіторської заборгованості на 01.09.2024). За цим договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань за основним зобов`язанням.

Додаток №1 до договору про відступлення права вимоги від 17.12.2024 містить перелік контрагентів та суми заборгованості, право вимоги яких було відступлено на користь Нового кредитора.

Згідно з п. 2.1 договору про відступлення права вимоги від 17.12.2024 Первісний кредитор відповідно до пункту 3 статті 82 Кодексу України з процедур банкрутства засвідчує, що Новим кредитором здійснено повну оплату за право вимоги дебіторської заборгованості на суму 526 358,84 грн в процедурі банкрутства згідно п. 2.2 цього договору.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 договору про відступлення права вимоги від 17.12.2024 Новий кредитор підтверджує, що в момент підписання цього договору Первісний кредитор передає, а Новий кредитор отримує документи на підтвердження права вимоги. З моменту підписання сторонами цього договору до Нового кредитора переходить право вимоги Первісного кредитора за основним зобов`язанням в повному обсязі, а Первісний кредитор втрачає зазначені права вимоги повністю.

Зі змісту протоколу №BRD001-UA-846 від 19.11.2024 ТОВ «ЛВК-Мілк» було відступлено, зокрема, право вимоги до ФОП Бабича М.Є. на суму 36 162,08 грн.

17.12.2024 ТОВ «ЛВК-Мілк» та ТОВ «Дебет» було підписано акт приймання майна на аукціоні, згідно з п. 1 якого Продавцем передано, а Покупцем прийнято майно, що є предметом продажу на аукціоні №BRD001-UA-846 по лоту № 1, який відбувся 19.11.2024, а саме: право вимоги дебіторської заборгованості на суму 526 358,84 грн в процедурі банкрутства ТОВ «ЛВК-Мілк».

Листом від 07.01.2025 ТОВ «Дебет» було повідомлено ФОП Бабича М.Є. про укладення з ТОВ «ЛВК-Мілк» договору про відступлення права вимоги від 17.12.2024, а також перехід до позивача права вимоги на суму 36 162,08 грн, яку позивач просив сплатити на рахунок товариства. Вказане повідомлення було 18.02.2025 направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку листом з описом вкладення.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

В силу положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

При цьому, положеннями ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу положень ч. ч. 1,5 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, господарський суд дійшов наступного висновку. Так, правочини між суб`єктами господарювання належить вчиняти в письмовій формі, що втім не виключає можливості досягнення усної домовленості між сторонами з подальшим обов`язковими переданням відповідних письмових документів, які повинні підтверджувати факт укладання правочину між сторонами. З урахуванням викладеного вище, а також приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи видаткові накладні, господарський суд доходить висновку, що між сторонами по справі було укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до положень ст. ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ТОВ «ЛВК-Мілк» було поставлено ФОП Бабичу М.Є. товар на загальну суму 29 190,59 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між постачальником та покупцем видатковими накладними. Водночас докази оплати відповідачем вартості поставленого ТОВ «ЛВК-Мілк» товару в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 511, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

На підставі договору відступлення права вимоги від 17.12.2024 права вимоги виконання ФОП Бабичем М.Є. зобов`язань з оплати поставленого ТОВ «ЛВК-Мілк» товару на суму 36 162,08 грн були відступлені на користь ТОВ «Дебет».

Враховуючи заміну кредитора у зобов`язанні, відсутність доказів оплати ФОП Бабичем М.Є. придбаного товару, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог ТОВ «Дебет» до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 29 190,59 грн, поставка товару на яку підтверджується первинним документами.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на приписи чинного законодавства ТОВ «Дебет» було заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 391,01 грн, які були нараховані за кожною накладною окремо до 14.03.2025, а також збитки від інфляції у розмірі 9 400,30 грн, які також були розраховані за кожною накладною окремо. Останнім місяцем, показники інфляції за який були враховані позивачем, є лютий 2025 року.

ТОВ «Дебет» стверджує, що оскільки строк оплати товару у накладних не встановлений, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. Таким чином, розрахунок 3% річних та збитків від інфляції позивач здійснює з наступного дня після поставки товару.

Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 у справі №910/9075/17 дійшов висновку, що у випадку якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України в своїй постанові від 19.08.2014 у справі №925/1332/13, де зазначено, що зі змісту статті 692 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак, обов`язок покупця оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 Цивільного кодексу України) виникає з моменту його прийняття.

Перевіривши здійснений ТОВ «Дебет» розрахунок 3% річних та збитків від інфляції, яку були правомірно розраховані з наступного дня після поставки товару за кожною з видаткових накладних, господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення заявлених ТОВ «Дебет» у цій частині вимог шляхом присудження до стягнення з ФОП Бабича М.Є. 3% річних у розмірі 2 391,01 грн, та збитків від інфляції у розмірі 9 400,30 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Згідно з ч. 11-12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про правомірність зазначення у рішенні суду про нарахування 3% річних з 15.03.2025 до моменту виконання рішення суду, що має наслідком задоволення відповідного клопотання позивача.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Дебет» вимог шляхом присудження до стягнення з фізичної особи-підприємця Бабича Максима Євгеновича суми основного боргу у розмірі 29190,59 грн, 3% річних у розмірі 2391,01 грн, збитків від інфляції у розмірі 9400,30 грн. При цьому суд на підставі клопотання позивача зазначає у рішенні про нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 29 190,59 грн починаючи з 15.03.2025 до виконання рішення суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бабича Максима Євгеновича / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дебет» /03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, буд. 4; ідентифікаційний код 45320950/ суму основного боргу у розмірі 29190,59 грн /двадцять дев`ять тисяч сто дев`яносто грн 59 коп./, 3% річних у розмірі 2 391,01 грн /дві тисячі триста дев`яносто одна грн 01 коп./, збитки від інфляції у розмірі 9 400,30 грн /дев`ять тисяч чотириста грн 30 коп./, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн /дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп./.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму основного боргу з 15.03.2025 до моменту виконання рішення суду.

Нарахування 3% річних необхідно здійснювати за наступною формулою:

Сума 3% річних = С х 3 х Д / КДР / 100, де:

С - сума основного боргу,

Д - кількість днів прострочення,

КДР кількість днів у році.

Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати фізичною особою-підприємцем Бабичем Максимом Євгеновичем суми основного боргу, нарахування 3% річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 20 червня 2025 р.

Суддя С.П. Желєзна