ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/1229/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

секретар судового засідання Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв-Іноземцев Є.С., в порядку самопредставництва;

від Акціонерного товариства «Коблево», с. Коблеве Миколаївської області- Калашнікова О.О., на підставі ордеру.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року м. Миколаїв, суддя першої інстанції Адаховська В.С., повний текст складено та підписано 05.03.2025 року

у справі № 915/1229/21

за позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв

до відповідача: Акціонерного товариства «Коблево», с. Коблеве Миколаївської області

про: стягнення 834 440 грн 34 коп.

за зустрічним позовом: Акціонерного товариства «Коблево», с. Коблеве Миколаївської області

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв

про визнання недійсним рішення засідання постійно діючої робочої комісії по розгляду актів про порушення, оформленого протоколом від 20.08.2020 № 19, та акту-розрахунку №04-10/20 необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

11.08.2021 Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Коблево», с.Коблеве Миколаївської області, в якій просило суд стягнути з Акціонерного товариства «Коблево», с. Коблеве Миколаївської області на свою користь грошові кошти, які складаються з вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 792 698 грн 35 коп., нарахованих на неї 3% річних у розмірі 10 424 грн 53 коп., інфляційних втрат у розмірі 31 317 грн 46 коп., а також судового збору в сумі 12 516 грн 61 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем Кодексу ГРМ, а саме, розділу ХІ глави 2 пункту 3 п.п.1 - робота ВОГ у позаштатному режимі різниця між показниками газового лічильника та накопиченням об`ємом за робочих умов по коректору. Показання лічильника станом на 30.09.2019 року -95298,1 м. куб., показання коректора -95283 м. куб., різниця 15,1 м. куб., внаслідок чого було прийнято рішення про здійснення розрахунку обсягу необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу газу за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 в обсязі 139 285,66 м. куб. на суму 792 698 грн 35 коп., у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачеві суму основної заборгованості, 3% річних, та інфляційні втрати у зазначеному вище розмірі.

13.09.2021 року Акціонерне товариство «Коблево», с.Коблеве Миколаївської області звернулося до Господарського суду Миколаївської області з зустрічною позовною заявою, в якій просило суд визнати недійсним рішення засідання постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», оформленого протоколом від 20.08.2020 № 19 та його частини акту-розрахунку № 04-10/20 без дати про донарахування об`ємів природного газу в обсязі 139285,66 м. куб. на суму 792 698 грн 35 коп., а також стягнути судові витрати.

Зокрема, зустрічні позовні вимоги Акціонерного товариства «Коблево», с.Коблеве Миколаївської області обґрунтовані тим, що оформленню оператором ГРМ акту про порушення №10000433 від 30.09.2019 року передувало повідомлення Акціонерного товариства «Коблево» про виявлені розбіжності показів лічильника та коректора та вжиття Акціонерним товариством «Коблево» всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов?язань згідно з умовами договору, при цьому з висновків, складених ДП «Миколаївстандартметрологія» за результатами повірки (позачергової) лічильника газу КУРС 01 G 160, заводський №10103 (протокол позачергової повірки №286 від 10.10.2019 р. та довідка від 10.10.2019 р.), не вбачається ані пошкодження пломб з прихованими заходами, ані несанкціонованого втручання в роботу лічильника, у зв?язку з чим позивач вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення абзацу 1 пункту 8 Глави 4 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.

Отже, наведене вище в сукупності свідчить про незаконність нарахування Акціонерному товариству «Коблево» за актом - розрахунком №04-10/20 необлікованого (донарахованого) об?єму природного газу і його вартості на підставі протоколу засідання комісії від 20.08.2020, у зв?язку з цим позивач за зустрічним позовом вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього вартості донарахованого об?єму природного газу за первісним позовом. Також, позивач стверджує, що оператором ГРМ допущено численні процедурні порушення вимог Кодексу ГРС під час прийняття оскаржуваного рішення та допущено численні неточності в документах, які оператор ГРМ направив Акціонерному товариству «Коблево» з супровідним листом від 09.02.2021 №54003.1-СЛ-2767-0221.

Таким чином, на його думку, викладені вище обставини дають можливість вважати рішення оператора ГРМ, оформлене протоколом №19 від 20.08.2020 та його частину акт розрахунок незаконними, оскільки не вони відповідають вимогам чинного законодавства України, принципам розумності та добросовісності.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі №915/1229/25 (суддя Адаховська В.С.) у задоволенні первісного позову відмовлено в повному обсязі; зустрічний позов задоволено; визнано недійсним рішення постійно діючої комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», оформлене протоколом від 20.08.2020 за №19, та його частину - акт-розрахунок №04-10/20 про донарахування об`ємів природного газу в обсязі 139285,66 м. куб на суму 792 698 грн 35 коп.; стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь Акціонерного товариства «Коблево» 2 270 грн судового збору.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про своєчасне (до виявлення порушення представником оператора ГРМ) повідомлення споживачем Акціонерним товариством «Коблево» оператора ГРМ про позаштатний режим роботи лічильника, а тому, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, у зв`язку з чим судом першої інстанції зазначено, що відсутні підстави для нарахування позивачем відповідачеві необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. Натомість, на думку суду першої інстанції, вимоги зустрічного позову Акціонерного товариства «Коблево» про визнання недійсним рішення постійно діючої комісії від 20.08.2020, оформленого протоколом №19, з питань розгляду акту про порушення №10000433 від 30.09.2019 є обґрунтованими, а саме рішення прийняте із порушенням вимог Кодексу ГРС, тому підлягає визнанню недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі №915/1229/21 прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв у повному обсязі, відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Коблево», с.Коблево Миколаївської області, вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без достатнього дослідження усіх обставин справи.

Зокрема, скаржник зазначив, що за результатами проведеної позачергової перевірки встановлено, що наданий лічильник газу визнано непридатним для подальшого застосування у зв`язку з тим, що основна відносна похибка перевищує межі допустимих значень. Дані обставини підтверджують роботу комерційного ВОГ (вузол обліку природного газу) відповідача за первісним позовом у позаштатному режимі, що і було зафіксовано в Акті про порушення № 10000433 від 30.09.2019 року. У зв`язку із чим скаржник звертає увагу суду, що диспозиція глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС визначає види порушень та алгоритм розрахунку необлікованих обсягів природного газу щодо кожного із видів порушень, проте не містить жодних застережень щодо можливості здійснення донарахування необлікованих обсягів природного газу при виявленні оператором ГРМ порушення вимог Кодексу ГРМ лише за умови відсутності попереднього повідомлення споживача про несправність роботи ВОГ.

Вказане свідчить, на думку скаржника, про намагання суду першої інстанції хибно тлумачити положення пунктів 1- 5 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ на власну користь, адже умови, за яких виключається можливість донарахування необлікованих обсягів природного газу, визначені в іншому пункті вказаної глави, а саме, в абзаці 1 та абзаці 2 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ, детальний аналіз яких свідчить про неможливість їх застосування до

спірних правовідносин у зв`язку з іншим видом порушення вимог Кодексу ГРМ (пошкодження ЗВТ/лічильника газу або пломби, а не робота комерційного ВОГ в позаштатному режимі).

Щодо твердження позивача за зустрічним позовом, що ним своєчасно повідомлено оператора ГРМ про порушення, зафіксовані в Акті, то скаржник наголошує, що відповідно до абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ процедура, передбачена главою 4 розділу ХI Кодексу ГРМ, не застосовується у разі своєчасного (до виявлення порушення представником оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем оператора ГРМ про пошкодження ЗВТ/лічильника газу або пломби (крім її відсутності) та за умови відсутності пошкодження пломби з прихованими заходами чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу.

Таким чином, за твердженням скаржника, положеннями Кодексу ГРМ чітко регламентовано порядок та умови застосування заохочувальної норми про незастосування донарахування необлікованих об`ємів природного газу споживачу, згідно яких процедура донарахування не застосовується у разі своєчасного повідомлення споживачем саме про пошкодження ЗВТ/лічильника газу або пломби.

Отже, скаржник вказує, що Кодекс ГРМ розрізняє поняття «пошкодження ЗВТ/лічильника газу», «пошкодження пломб» та поняття «робота комерційного ВОГ у позаштатному режимі», надаючи у пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ наступні визначення: пошкодження ЗВТ/лічильника газу механічне пошкодження цілісності конструкції комерційного ВОГ та/або його складових, зокрема, корпусу, скла, кріплення, захисних елементів, ліній з`єднання; пошкодження пломб відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, у тому числі відсутність чи пошкодження на ЗВТ (лічильнику газу) пломб з відбитками тавр про їх повірку або індикаторів дії впливу постійного магнітного поля (далі магнітні індикатори), або підтверджений факт підробки пломби за умови наявності акту про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів).

В свою чергу, скаржник зауважує, що на об`єкті позивача було виявлено інше порушення Кодексу ГРМ - робота комерційного ВОГ в позаштатному режимі, а саме: було виявлено різницю в показах між лічильником та коректором та виявлено витоки газу на крані манометра (1 од. до ЛГ) та на імпульсній лінії відбору тиску газу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі №915/1229/21, справу призначено до розгляду.

08.05.2025 року через підсистему «Електроний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив (вх. №1257/25/Д2), у якому Акціонерне товариства «Коблево», с. Коблеве Миколаївської області просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі № 915/1229/21 залишити без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві відповідач за первісним позовом наголосив, що, він не погоджується з твердженням позивача в апеляційній скарзі стосовно того, що «Акціонерне товариство «Коблево» не заперечує, що працівниками «Миколаївгаз» на об`єкті споживача встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: пошкодження ЗВТ (лічильника) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, оскільки працівниками «Миколаївгаз» виявлено різницю в показниках між лічильником та коректором».

Так, відповідач вказує, що докази, надані до матеріалів справи, свідчать про те, що різницю в показниках між лічильником та коректором виявило АТ «Коблево» та невідкладно повідомило про це «Миколаївгаз» (оформленню Акту про порушення № 10000433 від 30.09.2019 року передувало письмове звернення АТ «Коблево» - лист від 12.09.2019 року № 2770, який «Миколавїгаз» отримав 12.09.2019 року за вхід. № СЛ-8483-54002-0919, про що є відмітка).

Крім того, відповідач наголошує, що наведена норма (пункт 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС) передбачає дві різні та самостійні підстави незастосування процедури (порядку) визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим, передбаченої главою 4 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Відповідач наголошує, що внаслідок своєчасного повідомлення споживачем оператора ГРМ про вихід з ладу лічильника (оформленню Акту про порушення передувало письмове звернення АТ "Коблево"), до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування АТ "Коблево" необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. Відповідно, рішення постійно діючої комісії з питань розгляду актів про порушення «Миколаївгаз» прийняте із порушенням вимог Кодексу ГРС, а тому є протиправним.

В судовому представник апелянта просив суд апеляційної інстанції задовольнити його апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати з мотивів, викладених письмово.

Представник відповідача за первісним позовом просив суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, рішення суду першої інстанції без змін з мотивів, викладених письмово у відзиві.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши представників учасників справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі № 915/1229/21 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Пунктом 1 глави 1 розділу VІ Кодексу ГРС передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключенні до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу (п. 4 гл. 1 Р. І Кодексу ГРС).

Акціонерне товариство «Коблево», як споживач, уклало договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №094200ВНQUAP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) з Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (оператор ГРМ).

12.09.2019 споживач на своєму об`єкті виявив розбіжності між показниками газу в лічильнику та коректорі (покази лічильника на 15 м. куб. більше, ніж на коректорі) та того ж дня листом від 12.09.2019 вих.2770 повідомив про це оператора ГРМ та запросив фахівця оператора ГРМ для усунення розбіжностей, що підтверджується відповідною відміткою про отримання на копії листа споживача.

13.09.2019 за вих. №2787 споживач звернувся до оператора ГРМ з листом про запрошення фахівців оператора ГРМ для демонтажу лічильника та монтажу іншого повіреного лічильника. Вказаний лист також був отриманий оператором ГРМ, що підтверджується відповідною відміткою про отримання на копії листа споживача.

30.09.2019 представники оператора ГРМ прибули до місця розташування точки комерційного обліку АТ "Коблево" - Миколаївська область, село Виноградне, вул. Виноградна, 2А, та за наслідками обстеження склали Акт про порушення №10000433 від 30.09.2019.

З вказаного акту вбачаються встановлені оператором ГРМ порушення Кодексу ГРС, а саме, розділу ХІ глави 2 пункту 3 п.п.1, робота ВОГ у позаштатному режимі - різниця між показниками газового лічильника та накопиченим об`ємом за робочих умов по коректору. Показання лічильника станом на 30.09.2019 - 95298,1 м. куб, показання коректора - 95283 м. куб., різниця 15,1 м. куб.

Того ж дня, на підставі протоколу №54002.4.1-S7-27772-0919 лічильник газу було демонтовано та направлено на позачергову повірку, одночасно проведено заміну лічильника на аналогічний.

За результатами проведеної позачергової повірки встановлено, що наданий лічильник газу визнано непридатним для подальшого застосування у зв`язку з тим, що основна відносна похибка перевищує межі допустимих значень.

20.08.2020 на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, яке оформлено протоколом №19, було прийнято рішення задовольнити Акт про порушення №10000433 від 30.09.2019 та провести нарахування згідно Кодексу ГРМ.

На підставі вказаного рішення споживачу було донараховано обсяг необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу газу за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 в обсязі 139285,66 м. куб. в сумі 792 698 грн 35 коп., який разом із рахунком на оплату та супровідним листом був направлений споживачу для оплати.

У зв`язку з несплатою визначеного обсягу донарахованого газу, визначеного рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 20.08.2020, оформленого протоколом №19, оператор ГРМ, позивач за первісним позовом, звернувся до господарського суду, до якого потім заявив вимоги про визнання недійсним вказаного рішення комісії з розгляду актів про порушення, оформленого протоколом від 20.08.2020 №19 у зустрічному позові споживач - Акціонерне товариство "Коблево".

Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин матеріали господарської справи не містять.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є встановлення обставин, які підтверджують або спростовують наявність підстав для стягнення з Акціонерного товариства «Коблево», с. Коблеве Миколаївської області на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв грошові кошти, які складаються з вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 792 698 грн 35 коп., нарахованих на неї 3% річних у розмірі 10 424 грн 53 коп., інфляційних втрат у розмірі 31 317 грн 46 коп., та визнання недійсним рішення засідання постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», оформленого протоколом від 20.08.2020 № 19 та його частини акту-розрахунку № 04-10/20 про донарахування об`ємів природного газу в обсязі 139285,66 м. куб. на суму 792 698 грн 35 коп.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки висвітлені в абзаці 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 526, пункту 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначені положеннями Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (Кодекс ГРС), у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу І Кодексу ГРС цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Згідно пункту 1.3. розділу 1 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (далі по тексту - договір розподілу), цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання

споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Договір розподілу регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єкта споживача, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (пункту 1.1. розділу І договору розподілу).

За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Акціонерне товариство «Коблево», як споживач, уклало договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №094200ВНQUAP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) з Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (оператор ГРМ).

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС визначено, що вузол обліку природного газу /вузол обліку/ ВОГ - сукупність засобів вимірювальної техніки, зокрема лічильник газу або звужуючий пристрій, та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведених до стандартних умов, визначених законодавством.

У підпункті 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено, що до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належать, зокрема, пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.

За змістом пункту 6 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.

Позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо; відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу; наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ; індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, в тому числі про необхідність зміни елементів живлення; забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів; інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.

Якщо внаслідок позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових буде підтверджено факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу, розрахунок необлікованих (облікованих частково) об`ємів природного газу за період несправності комерційного ВОГ чи його складових здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу. До відновлення роботи комерційного ВОГ або його складових в нормальному режимі за бажанням споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути припинено газопостачання на його об`єкт.

Главою 4 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим у разі виявлення оператором ГРМ порушень.

Відповідно до пп. 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Згідно з пунктом 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі своєчасного (до виявлення порушення представником оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем оператора ГРМ про пошкодження ЗВТ/лічильника газу або пломби (крім її відсутності) та за умови відсутності пошкодження пломби з прихованими заходами чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу процедура, передбачена цією главою, не застосовується (крім періоду відсутності пошкодженого ЗВТ/лічильника газу, що був направлений на експертизу та/або позачергову чи експертну повірку).

Таким чином, у випадку повідомлення про позаштатний режим роботи лічильника газу до виявлення цих обставин оператором ГРМ, процедура перерахунку необлікованого споживання природного газу може застосовуватися лише щодо періоду відсутності пошкодженого ЗВТ/лічильника газу, що був направлений на експертизу та/або позачергову чи експертну повірку, до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. Водночас, у випадку встановлення позаштатного режиму роботи лічильника газу оператором ГРМ самостійно, якщо не було виявлено несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, як це передбачено пп. 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, процедура перерахунку необлікованого споживання природного газу може застосовуватися за період з дати виходу з ладу ЗВТ, або (1) з початку розрахункового періоду, якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно встановити, (2) з дати прострочення періодичної повірки, якщо таке порушення є доведеним, до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі у разі відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ є підставою для перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу (за виключенням періоду відсутності пошкодженого ЗВТ/лічильника газу, що був направлений на експертизу та/або позачергову чи експертну повірку, до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ) за одночасної наявності таких умов:

- невиконання власником комерційного ВОГ обов`язку, передбаченого пунктом 6 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС - термінове інформування оператора ГРМ про виявлення позаштатного режиму роботи;

- підтвердження факту необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу.

Згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Приписами абз. 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено заохочувальну норму, яка виключає застосування вимог розділу ХІ цього Кодексу при здійсненні розрахунків безоблікового споживання газу у випадку повідомлення споживачем про пошкодження лічильника до виявлення порушення оператором ГРМ, тобто у випадку вжиття споживачем всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання згідно з договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2019 Акціонерне товариство "Коблево" самостійно звернулося до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" з листом № 2770, у якому повідомило про виявлення розбіжностей у показаннях лічильника та коректора і просило направити представника оператора ГРМ.

Згідно з вимогами глави 9 розділу Х Кодексу ГРС, якою врегульовано порядок перевірки вузлів обліку та їх складових, якою встановлено право ініціювати проведення перевірки оператором ГРМ та споживачем. Перевірка проводиться під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі, в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу щодо питань, наведених у пункті 1 цієї глави. Оператор ГРМ повинен здійснювати контрольний огляд ВОГ у строки, визначені цим Кодексом ГРС - за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців.

Положеннями пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак порушень представник оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, Акт про порушення, зокрема, про непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору. Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акту про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу.

Отже, оператором ГРМ було проведено перевірку комерційного ВОГ споживача за адресою: Миколаївська область, село Виноградне, вул.Виноградна, 2А, 30.09.2019 на підставі звернення АТ "Коблево", що свідчить про те, що ініціатором перевірки було АТ "Коблево", а проведена оператором ГРМ позапланова перевірка не пов`язана з контрольним оглядом ВОГ.

Окрім цього, АТ "Коблево" листом від 13.09.2019 за вих. №2787 звернулося до оператора ГРМ з проханням провести повірку лічильника на об`єкті споживача.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" повірка засобів вимірювальної техніки, - це сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. А позачерговою повіркою ЗВТ є повірка ЗВТ, що проводиться у таких випадках:

- за потреби заявника пересвідчитися у придатності засобів вимірювальної техніки до застосування;

- у разі пошкодження відбитка повірочного тавра, а якщо таке тавро не передбачено - у разі втрати свідоцтва про повірку.

У пункті 6 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС визначено обов`язки власника (користувача) комерційного ВОГ у випадку виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, до яких належить також лічильник, та перелік ситуацій, які кваліфікуються як позаштатний режим роботи, маючи ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.

10.10.2019 за результатами позачергової повірки ДП "Миколаївстандартметрологія" складено довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №161/391. Встановлено, що ЗВТ - лічильник газу "Курс-01" G160А1), встановлений на об`єкті АТ "Коблево", не відповідає вимогам МПУ288/03-2009 АЧЦА 407251.001, основна відносна похибка перевищує межі допустимих значень.

Обставин пошкодження цілісності лічильника, або пошкодження пломб та несанкціонованого втручання в роботу досліджуваного лічильника, порушення строку періодичної повірки лічильника не встановлено.

Факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу також встановлено не було.

Натомість, кількість фактично розподіленого (спожитого, переданого) природного газу за вересень 2019 року облікована в повному об`ємі та відображена в акті приймання-передачі від 30.09.2019 р., підписаного сторонами та в акті звірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про своєчасне (до виявлення порушення представником оператора ГРМ) повідомлення споживачем Акціонерним товариством "Коблево" оператора ГРМ про позаштатний режим роботи лічильника.

Так, в пункті 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС зазначено, що "у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем Оператора ГРМ про пошкодження ЗВТ/ лічильника газу або пломби (крім її відсутності) та за умови відсутності пошкодження пломби з прихованими заходами чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу процедура, передбачена цією главою, не застосовується (крім періоду відсутності пошкодженого ЗВТ/ лічильника газу, що був направлений на експертизу та/або позачергову чи експертну повірку).

При порушеннях, пов`язаних з пошкодженням ЗВТ та/або пломб на ЗВТ, за наявності по об`єкту споживача даних дублюючого ВОГ, а також в ситуації, коли наявні дані в обчислювачі/коректорі об`єму газу є достатніми для визначення об`єму природного газу по об`єкту споживача, процедура, передбачена цією главою, не застосовується".

Отже, наведена норма (пункт 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС) передбачає дві різні та самостійні підстави незастосування процедури (порядку) визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим, передбаченої главою 4 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у пункті 121 постанови від 18 листопада 2022 року у справі №914/993/21 зазначила про те, що ключовою вимогою для застосування абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС є наявність письмового повідомлення оператора ГРС про пошкодження ЗВТ/ лічильника газу або пломби, зробленого до виявлення порушення оператором ГРС.

Приписами абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено заохочувальну норму, яка виключає застосування процедур розділу ХІ цього Кодексу, тобто, здійснення розрахунків безоблікового споживання газу у випадку повідомлення споживачем про пошкодження лічильника до виявлення порушення оператором ГРМ, тобто, у випадку вжиття споживачем всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання згідно з договором.

Вказана правова позиція висловлена неодноразово Верховним Судом та є сталою (постанови від 30.06.2022 у справі №911/2791/2020, від 11.02.2021 у справі №927/770/18, від 16.08.2022 у справі №910/1873/2020, від 19.09.2019 у справі №908/2313/18, від 18.11.2022 у справі №914/993/21, від 26.09.2024 у cправі №910/6295/23).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що внаслідок своєчасного повідомлення споживачем оператора ГРМ про вихід з ладу лічильника (оформленню Акту про порушення передувало письмове звернення АТ "Коблево") до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування позивачеві необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. Споживач самостійно виявив порушення, що звільняє його від відповідальності, оскільки матеріалами справи підтверджується відсутність механічних пошкоджень лічильника чи його елементів, а також наявність та цілісність пломб лічильника. Факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу не підтверджений.

У зв`язку із вищезазначеним колегія суддів вважає, що вимоги зустрічного позову Акціонерного товариства «Коблево» про визнання недійсним рішення засідання постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», оформленого протоколом від 20.08.2020 № 19 та його частини акту-розрахунку № 04-10/20 без дати про донарахування об`ємів природного газу в обсязі 139285,66 м. куб. на суму 792 698 грн 35 коп., знайшли своє підтвердження, є цілком обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог, оскільки саме рішення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» в цілому прийняте із порушенням вимог Кодексу ГРС.

Що стосується не взяття до уваги судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №906/102/18,№910/1873/20 від 16.08.2022, то колегія суддів зазначає, що дані постанови не застосовуються до спірних правовідносин між сторонами, так як у справі № 906/102/18 розглядався спір стосовно порушення процедури проведення перевірки та відповідно складання акту перевірки, а у справі №910/1873/20 споживач повідомив про виявлені порушення після встановлення їх оператором ГРМ, тобто, ці справи не є подібними. Так, Велика Палата Верховного Суду у п. 60 постанови від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц зазначила про те, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Тому суд апеляційної інстанції відхиляє вищевказані доводи апелянта як необгрунтовані.

Щодо доводів скаржника про те, що «на об`єкті АТ «Коблево» виявлено виток газу на крані манометра (1 од до ЛГ) та на імпульсній лінії відбору тиску газу» колегією суддів відхиляються, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази такого.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/366/21, від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18, від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14.

Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Належність, як змістовна характеристика та допустимість, як характеристика форми, є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жодний доказ не може бути прийнятий судом.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/366/21, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

З огляду на викладене у даній справі суд апеляційної інстанції вважає, що скаржником не доведено того факту, що судом першої інстанції для встановлення обставин, що мають суттєве значення, застосовані недопустимі докази у справі.

Надаючи оцінку всім доказам та доводам апелянта у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані позивачем за первісним позовом на підтвердження обставини того, що є наявні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у вигляді нарахованої вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у вищезазначеному розмірі такими, що не відповідають таким стандартам, і позивачем за первісним позовом у даному випадку ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними та допустимими доказами по справі не доведено наявності правових підстав для задоволення його позовних вимог, в той час як позивач за зустрічним позовом довів суду належними доказами по справі обгрунтованість його зустрічних позовних вимог про визнання недійсним ……..

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи наведене вище, судова колегія наголошує, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого відображення під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у даній справі, а фактично зводяться лише до незгоди з висновками місцевого господарського суду, що не є підставою для їх визнання неправомірними.

В той же час, висновки Господарського суду Миколаївської області, викладені у рішенні від 20.02.2025 року у справі №915/1229/21 є правомірними та такими, що зміни або скасування не потребують.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі № 915/1229/21 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі №915/1229/21 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі №915/1229/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Повний текст постанови складено 19.06.2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Я.Ф. Савицький
А.І. Ярош