ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/673/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Полякова Є.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайка" (62341, Харківська обл., Дергачівській р-н, смт. Мала Данилівка, вул. Лозовенька, буд. 1)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Романенка О.М. (довіреність № Др-10-1224 від 31.12.2024),

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайка", в якій просить суд:

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧАЙКА» (62341, Харківська обл., Дергачівській р-н, смт. Мала Данилівка, вул. Лозовенька, буд. 1, код ЄДРПОУ: 003) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, код за ) заборгованість за отриманий природний газ у розмірі 374 280,27 грн., пеню у розмірі 46 725,78 грн., 3% річних у розмірі 35 673,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 172 419,80 грн.

Відшкодувати за рахунок Відповідача понесені ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» судові витрати у сумі 7 549,18 грн.

Покласти на Відповідача судові витрати Позивача на професійну правничу допомогу шляхом їх стягнення на користь Позивача. Врахувати, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді будуть надані до суду протягом п`яти днів з дати ухвалення рішення суду згідно ч. 8 ст. 129 ГПК.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 в частині здійснення оплати за надані йому послуги.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (вх.№ 673/25) залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" спосіб усунення недоліків позовної заяви.

11.03.2025 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків (вх.№ 6286/25), де позивач на виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 уточнив ціну позову: ціна позову складає 629 098,45 грн., з них: 374 280,27 грн. заборгованість за отриманий природний газ; 46 725,78 грн. пеня; 35 672,60 грн. 3% річних; 172 419,80 грн. інфляційні втрати, та надав докази сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/673/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання 02 квітня 2025 року о 12:00.

У підготовчому засіданні 02.04.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про відкладення підготовчого засідання на 23.04.2025 на 12:30.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне підготовче засідання ухвалами від 02.04.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2025 постановлено виправити описку, допущену в ухвалах Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі № 922/673/25, вказавши вірну дату, на яку призначено підготовче засідання у справі - "23 квітня 2025 року о(б) 12:30 год." замість - "23 квітня 2035 року о(б) 12:30 год.".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.04.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 27 травня 2025 року о 12:00.

У судовому засіданні 27.05.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про перерву в судовому засіданні до 18.06.2025 до 12:00.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 27.05.2025.

У судовому засіданні 18.06.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про перерву в судовому засіданні до 23.06.2025 до 14:00.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 18.06.2025.

У судовому засіданні 23.06.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі, повідомив, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду.

Відповідач у судове засідання, призначене на 23.06.2025 о 14:00, свого повноважного представника не направив.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Копії ухвал суду направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену у позовній заяві, що кореспондується із даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернулись до суду без вручення з довідкою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2022 року у справі № 910/1730/22 Верховний Суд зробив висновок, що якщо судове рішення направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного рішення суду.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд даного позову.

Разом з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чайка" наданими відповідачу процесуальними правами не скористалося; у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позовну заяву до суду не подало.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 23.06.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (далі - Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чайка" (далі - Відповідач, Споживач) укладено Договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 (далі Договір), відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

За пунктом 1.2 Договору річний плановий обсяг постачання газу становить до 69,0 тис.куб.м.

Пунктом 1.3 Договору визначений плановий обсяг постачання газу у 2016 році по місяцях.

Відповідно до п. 2.3 Договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Місячний обсяг відбору (споживання) газу Споживачем не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу більш ніж на +-5% (п. 2.4 Договору).

Згідно з п. 2.9 Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку:

За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно з п. 3.1 Договору розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Пунктом 3.2 Договору сторони передбачили, що ціна газу становить 6896,70 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1379,34 грн., всього з ПДВ 8276,04 грн.

Пунктом 3.3 Договору закріплено, що ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором (п. 3.4 Договору).

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом П цього Договору (п. 3.5 Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором.

За положеннями п. 4.1 Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Згідно з п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пункт 4.6 Договору встановлює, що у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.

Згідно з п. 5.1 Договору Постачальник має право, зокрема, отримувати від Споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів ІІІ, ІV Договору; визначати в порядку, передбаченому розділом ІІ Договору, обсяг споживання газу.

Пунктом 5.4 Договору встановлено обов`язки Споживача, в тому числі оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України (п. 6.1 Договору).

Пункт 6.2 Договору закріплює, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно пункту 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 Договору Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк.

Одностороння відмова від виконання умов Договору не допускається (п. 11.3 Договору).

Пунктом 11.5 Договору визначено, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками Сторін та скріплюються їх печатками (за наявності).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Додатковою угодою від 01.11.2016 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Чайка" виклали п. 3.2 статті ІІІ «Ціна постачання природного газу» в наступній редакції: «3.2. Ціна газу становить 7 545,63 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1 509,13 грн., всього з ПДВ 9 054,76 грн.». Угода складена у двох примірниках, по одному для кожної зі сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з моменту її підписання, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 01.11.2016 року.

Додатковою угодою № 2 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Чайка" виклали п. 3.2 статті ІІІ «Ціна постачання природного газу» в наступній редакції: « 3.2. Ціна газу становить 7 795,63 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1 559,13 грн., всього з ПДВ 9 354,76 грн.». Угода складена у двох примірниках, по одному для кожної зі сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з моменту її підписання, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 01.12.2016 року.

Додатковою угодою №3 від 01.01.2018 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 сторони встановили річний плановий обсяг постачання газу в 2017 році та планові обсяги постачання газу по місяцях.

Додатковою угодою від 08.12.2018 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 сторони встановили річний плановий обсяг постачання газу в 2019 році та планові обсяги постачання газу по місяцях.

Додатковою угодою від 15.01.2020 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 сторони встановили річний плановий обсяг постачання газу в 2020 році та планові обсяги постачання газу по місяцях.

Позивач стверджує, що сторони дійшли згоди відносно зміни ціни на природний газ, за наслідком чого ціна на природний газ, зокрема, складала:

- з 01.11.2021 року 31,395 грн. за куб. м., крім того ПДВ 6,279 грн., всього з ПДВ 37,674 грн;

- з 01.12.2021 року 31,395 грн. за куб. м., крім того ПДВ 6,279 грн., всього з ПДВ 37,674 грн;

- з 01.01.2022 року 54,72824267 грн. за куб. м., крім того ПДВ 10,945648534 грн., всього з ПДВ 65,673891204 грн;

- з 01.02.2022 року 40,96990934 грн. за куб. м., крім того ПДВ 8,193981868 грн., всього з ПДВ 49,163891208 грн;

- з 01.03.2022 року 40,95749333 грн. за куб. м., крім того ПДВ 8,191498666 грн., всього з ПДВ 49,148991996 грн;

- з 01.04.2022 року 40,95749333 грн. за куб. м., крім того ПДВ 8,191498666 грн., всього з ПДВ 49,148991996 грн.

Відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС про обсяги спожитого газу у період з листопада 2021 року по квітень 2022 року відповідач спожив природний газ у кількості: листопад 2021 6366,88 куб.м., грудень 2021 6620,91 куб.м., січень 2022 24,71 куб.м., лютий 2022 22,31 куб.м., березень 2022 24,71 куб.м., квітень 2022 23,91 куб.м.

З урахуванням наведеного, за розрахунком позивача, за підсумками надання послуг з газопостачання у листопаді 2021 року, на підставі даних Оператора ГТС, позивачем у листопаді 2021 року був переданий відповідачу природний газ вартістю 239 865,84 грн, у грудні 2021 року - вартістю 249 436,16 грн; у січні 2022 року - вартістю 1622,80 грн; у лютому 2022 року - вартістю 1096,85 грн; у березні 2022 року - вартістю 1214,47 грн; у квітні 2022 року - вартістю 1175,15 грн.

Як вбачається з виписки АБ "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ" по рахунку ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" за період з 23.12.2021 до 18.01.2022, відповідачем на рахунок позивача 23.12.2021 та 18.01.2022 сплачено 60 000,00 грн та 60 000,00 грн відповідно з призначенням платежу: "За поставку газу,дог.№11410MJC1CGP016 від 01.01.2016р., . персон.ЕІС-код56XO0000MJC1C00S ПДВ 20% - 10000 грн".

Крім того, як вбачається з розрахунку позивача, доданого до позовної заяви, станом на листопад 2021 року у відповідача наявна переплата у розмірі 131,00 грн.

Позивач стверджує, що належним чином виконав прийняті на себе зобов`язання, надаючи послуги з постачання природного газу відповідачу. Однак, відповідач розрахунки за надані йому послуги здійснив не в повному обсязі, внаслідок чого загальна сума заборгованості, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, складає 374 280,27 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 позивачем нараховано та заявлено до стягнення 46 725,78 грн пені, 35 672,60 грн 3% річних та 172 419,80 грн інфляційних втрат.

Вказані обставини стали підставою звернення позивачем до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Стаття 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до приписів ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чайка" укладено Договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу природний газ, а Споживач зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 3.1 Договору сторони дійшли згоди, що розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Пунктом 3.2 Договору сторони встановили ціну газу - 6896,70 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1379,34 грн., всього з ПДВ 8276,04 грн.

В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чайка" додатковою угодою від 01.11.2016 та додатковою угодою №2, яка поширює свою дію на відносини, що склалися з 01.12.2016, сторони змінили ціну газу, визначивши її в розмірі 9 354,76 грн за 1000 куб.м.

При цьому матеріали справи не містять доказів зміни ціни на природний газ з 01.11.2021 року, з 01.12.2021 року, з 01.01.2022 року, з 01.02.2022 року, з 01.03.2022 року, з 01.04.2022 року.

Разом з тим, пунктом 3.3 Договору сторони закріпили, що зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.

За таких обставин, під час розгляду справи суд керується виключно тими домовленостями, згода про які досягнута між сторонами, зокрема, Додатковою угодою №2 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016, якою встановлено ціну газу в розмірі 9 354,76 грн за 1000 куб.м.

Факт фіксації обсягу поставленого відповідачу природного газу підтверджується даними інформаційної платформи оператора ГТС, відповідно до яких відповідач спожив природний газ у кількості: листопад 2021 6366,88 куб.м., грудень 2021 6620,91 куб.м., січень 2022 24,71 куб.м., лютий 2022 22,31 куб.м., березень 2022 24,71 куб.м., квітень 2022 23,91 куб.м.

Враховуючи зафіксовану сторонами ціну природного газу в розмірі 9 354,76 грн за 1000 куб.м., за підрахунком суду вартість спожитого відповідачем у листопаді 2021 року природного газу складає 59 560,63 грн, грудні 2021 року - 61 937,02 грн, у січні 2022 року - 231,16 грн, у лютому 2022 року - 208,70 грн, у березні 2022 року - 231,16 грн, у квітні 2022 року - 223,67 грн.

З урахуванням наданої позивачем інформації про здійснення відповідачем оплат 23.12.2021 у розмірі 60 000,00 грн та 18.01.2022 у розмірі 60 000,00 грн, а також наявної переплати у розмірі 131,00 грн, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором в період з листопада 2021 року по квітень 2022 року складає 2 261,34 грн.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів сплати відповідачем заборгованості за поставлений природний газ за Договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410MJC1CGP016 від 01.01.2016 у розмірі 2 261,34 грн, вказана заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку.

Щодо вимоги про стягнення пені.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до приписів статті 230 та статті 241 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 6.2 Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення 46 725,78 грн пені на підставі п. 6.2 Договору.

Здійснивши перевірку суми нарахованої позивачем пені, суд дійшов висновку, що вона здійснена арифметично невірно, адже під час розрахунку до бази розрахунку включалась заборгованість відповідача за невірною ціною газу.

Здійснивши власний розрахунок пені з урахуванням встановленого судом розміру заборгованості відповідача, суд дійшов наступних висновків:

- на заборгованість у розмірі 59 429,63 грн (з урахуванням наявності переплати у розмірі 131,00 грн) за листопад 2021 року підлягає стягненню пеня у розмірі 322,39 грн за період з 12.12.2021 по 22.12.2021 (враховуючи здійснену відповідачем сплату 23.12.2021 у розмірі 60 000,00 грн);

- на заборгованість у розмірі 61 366,65 грн (з урахуванням наявності переплати у розмірі 570,37 грн) за грудень 2021 року підлягає стягненню пеня у розмірі 211,84 грн за період з 11.01.2022 по 17.01.2022. Враховуючи здійснену відповідачем сплату 18.01.2022 коштів у розмірі 60 000,00 грн, на залишок заборгованості відповідача за грудень 2021 року у розмірі 1 366,65 грн підлягає стягненню пеня у розмірі 170,89 грн за період з 18.01.2022 по 09.07.2022;

- на заборгованість у розмірі 231,16 грн за січень 2022 року підлягає стягненню пеня у розмірі 35,72 грн за період з 11.02.2022 по 09.08.2022;

- на заборгованість у розмірі 208,70 грн за лютий 2022 року підлягає стягненню пеня у розмірі 37,05 грн за період з 11.03.2022 по 06.09.2022;

- на заборгованість у розмірі 231,16 грн за березень 2022 року підлягає стягненню пеня у розмірі 46,93 грн за період з 11.04.2022 по 07.10.2022;

- на заборгованість у розмірі 223,67 грн за квітень 2022 року підлягає стягненню пеня у розмірі 50,92 грн за період з 11.05.2022 по 06.11.2022.

Таким чином, сума пені, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, складає 875,74 грн.

Щодо стягнення із відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передумовою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат є несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання (частина друга статті 625 ЦК України), внаслідок чого у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору, зокрема, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлено до стягнення 35 672,60 грн 3% річних та 172 419,80 грн інфляційних втрат.

Здійснивши перевірку нарахованих позивачем сум 3% річних, а також інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вони здійснені арифметично невірно, адже під час розрахунку до бази розрахунку включалась заборгованість відповідача за невірною ціною газу.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних иа інфляційних втрат з урахуванням встановленого судом розміру заборгованості відповідача, суд дійшов наступних висновків:

- на заборгованість у розмірі 59 429,63 грн (з урахуванням наявності переплати у розмірі 131,00 грн) за листопад 2021 року підлягають стягненню 53,73 грн 3% річних та 356,58 грн інфляційних втрат за період з 12.12.2021 по 22.12.2021 (враховуючи здійснену відповідачем сплату 23.12.2021 у розмірі 60 000,00 грн);

- на заборгованість у розмірі 61 366,65 грн (з урахуванням наявності переплати у розмірі 570,37 грн) за грудень 2021 року підлягають стягненню 35,31 грн 3% річних та 797,77 грн інфляційних втрат за період з 11.01.2022 по 17.01.2022. Враховуючи здійснену відповідачем сплату 18.01.2022 коштів у розмірі 60 000,00 грн, на залишок заборгованості відповідача за грудень 2021 року у розмірі 1 366,65 грн підлягають стягненню 127,60 грн 3% річних та 683,62 грн інфляційних втрат за період з 18.01.2022 по 27.02.2025;

- на заборгованість у розмірі 231,16 грн за січень 2022 року підлягають стягненню 21,13 грн 3% річних та 115,63 грн інфляційних втрат за період з 11.02.2022 по 27.02.2025;

- на заборгованість у розмірі 208,70 грн за лютий 2022 року підлягають стягненню 18,59 грн 3% річних та 99,46 грн інфляційних втрат за період з 11.03.2022 по 27.02.2025;

- на заборгованість у розмірі 231,16 грн за березень 2022 року підлягають стягненню 20,01 грн 3% річних та 95,47 грн інфляційних втрат за період з 11.04.2022 по 27.02.2025;

- на заборгованість у розмірі 223,67 грн за квітень 2022 року підлягають стягненню 18,81 грн 3% річних та 82,87 грн інфляційних втрт за період з 11.05.2022 по 27.02.2025.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 295,18 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 231,40 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 13, 14, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайка" (62341, Харківська обл., Дергачівській р-н, смт. Мала Данилівка, вул. Лозовенька, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, ) заборгованість за отриманий природний газ у розмірі 2 261,34 грн, пеню у розмірі 875,74 грн, 3% річних у розмірі 295,18 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 231,40 грн, а також судовий збір у розмірі 67,96 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чайка" (62341, Харківська обл., Дергачівській р-н, смт. Мала Данилівка, вул. Лозовенька, буд. 1, ).

Повне рішення складено "25" червня 2025 р.

Суддя О.О. Присяжнюк