ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2025 р. Справа№ 910/5831/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,

представників сторін:

від позивача: Ясочко Ю.О. (в залі суду),

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 (повний текст складено 28.04.2025)

за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі № 910/5831/24 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Солом`янська 20-В»

про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

01.04.2025 від ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява (сформована у системі «Електронний суд» 31.03.2025) про ухвалення додаткового рішення, у якій заявниця просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Солом`янська 20-В» (далі - ОСББ) на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

До поданої заяви ОСОБА_1 долучила докази понесених нею витрат на правничу допомогу (згідно з переліком, наведеним у заяві).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 залишено без розгляду заяву фізичної особи ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5831/24.

Суд зазначив, що рішення в цій справі було ухвалено 23.01.2025, а тому п`ятиденний строк для подання відповідних доказів понесення витрат на правову допомогу сплив 28.01.2025. Оскільки у встановлений строк позивач до суду не подав доказів у підтвердження понесення судових витрат на оплату послуг адвоката і матеріали справи таких доказів не містять, керуючись абз. 3 ч. 8 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви фізичної особи ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5831/24.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2025, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу №910/5831/24 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду та ухвалення додаткового рішення.

Скаржниця вважає, що висновки суду є помилковими та порушують її процесуальні права, адже відлік процесуальних строків слід було відраховувати з дати доставки рішення до електронного суду, а саме з 27.03.2025, або ж принаймні з дня складення повного тексту рішення - 26.03.2025 із застосуванням положень ст. 116 ГПК України.

ОСОБА_1 зазначає, що з аналізу рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 та ухвали Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 вбачається, що для відповідача днем ухвалення рішення є 26.03.2025, а для позивача - 28.01.2025, що порушує принцип рівності сторін та порушує норми процесуального права.

На думку апелянтки, у цьому випадку вона не порушила процесуальний строк для подання доказів щодо розміру судових витрат, оскільки заява про ухвалення додаткового рішення та докази підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу були подані до суду в межах визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду.

Позиції учасників справи.

Від ОСББ відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.05.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/5831/24 залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн у встановленому порядку. Попереджено ОСОБА_1 , що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

14.05.2025 від скаржника на виконання вказаної ухвали надійшла заява про усунення недоліків з доданими до неї доказами сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (платіжна інструкція № 48 0.0..1 від 13.05.2025).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/5831/24. Розгляд справи призначено на 09.06.2025. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

19.06.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому заявниця просить поновити строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у справі №910/5831/24.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання у зв`язку з відсутністю у апеляційного суду компетенції вирішувати питання, що належать до компетенції суду першої інстанції.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСББ, у якому просила визнати недійсним рішення з моменту прийняття та скасувати рішення Правління ОСББ від 31.07.2020 щодо ухвалення накладення штрафних санкцій квартирі АДРЕСА_1 за порушення Правил утримання житлових будинків, а саме підвищення внеску на утримання будинку у 5 разів з 1 серпня до моменту усунення порушень, що оформлене як питання №3 порядку денного Протоколу №14 засідання членів правління ОСББ від 31.07.2020; зобов`язати Правління ОСББ скасувати нараховані ОСОБА_1 штрафні санкції, накладені з 01.08.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСББ про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано недійсним з моменту прийняття та скасовано рішення Правління ОСББ від 31.07.2020 в частині щодо ухвалення накладення штрафних санкцій квартирі АДРЕСА_1 за порушення Правил утримання житлових будинків, а саме підвищення внеску на утримання будинку у 5 разів з 1 серпня до моменту усунення порушень, що оформлене як питання №3 порядку денного Протоколу №14 засідання членів Правління ОСББ від 31.07.2020. Стягнуто з ОСББ на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

01.04.2025 від ОСОБА_1 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява (сформована у системі «Електронний суд» 31.03.2025) про ухвалення додаткового рішення.

У поданій заяві ОСОБА_1 просила стягнути з ОСББ на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн. До заяви ОСОБА_1 долучила докази понесених нею витрат на правничу допомогу (згідно з переліком, наведеним у заяві).

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 5 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Залишаючи подану ОСОБА_1 заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що заявниця пропустила встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк.

ОСОБА_1 з таким висновком суду не погодилась, у зв`язку з чим звернулась з апеляційною скаргою.

Отже, для вирішення питання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 апеляційному суду належить встановити, чи дотрималась позивачка встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України строку.

Згідно зі ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ст. 115 ГПК України).

Статтею 116 ГПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 240 ГПК України рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час проголошення повного рішення суду суд може оголосити лише його вступну та резолютивну частини та негайно вручити копії такого рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Матеріали справи свідчать, що у судове засідання 23.01.2025 учасники справи не з`явились; у судовому засіданні 23.01.2025 суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення у справі №910/5831/24 суд склав та підписав 26.03.2025.

Повний текст рішення було доставлено до електронного кабінету представника ОСОБА_1. 27.03.2025 о 17:03.

А отже, з урахуванням приписів ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, датою ухвалення підписаного у судовому засіданні 23.01.2025 скороченого рішення у справі №910/5831/24 є 26.03.2025.

Наведеним спростовується висновок суду першої інстанції про те, що рішення у цій справі ухвалено 23.01.2025.

Відповідно, за таких підстав помилковим є також і висновок суду першої інстанції про те, що п`ятиденний строк для подання доказів понесення витрат на правову допомогу сплив 28.01.2025 включно.

ОСОБА_1. сформувала заяву про ухвалення додаткового рішення в системі «Електронний суд» 31.03.2025 о 22:31, тобто, з урахуванням ч. 6 ст. 116 ГПК України, з дотриманням встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України строку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала від 28.04.2025 має бути скасована, а справа №910/5831/24 - направлена до Господарського суду міста Києва для розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 280-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/5831/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/5831/24 скасувати.

3. Справу №910/5831/24 направити до Господарського суду міста Києва для розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.06.2025.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова