15.05.2025Справа № 910/9829/24
Суддя Господарський суд міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши
заяву представника Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ"
про ухвалення додаткового рішення
у справі №910/9829/24
За позовом Акціонерного товариства "Алгоритмцентр"
до Міністерства юстиції України
Треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Третя особи, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат"
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Представники учасники справи:
Від позивача: Трембіч А.Я. (поза межами приміщення суду, в режимі ВКЗ);
Від відповідача: не з`явився;
Від третьої особи на стороні позивача: не з`явився;
Від третьої особи на стороні відповідача - 1: Попов А.С. (поза межами приміщення суду, в режимі ВКЗ);
Від третьої особи на стороні відповідача - 2 Попов А.С. (поза межами приміщення суду, в режимі ВКЗ);
Від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: Касьянов І.О. (поза межами приміщення суду, в режимі ВКЗ);
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Акціонерне товариство "Алгоритмцентр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому позивач просив суд визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України №3841/5 від 03 листопада 2023 року, зобов`язати Міністерство юстиції України здійснити новий розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрказа", Приватного підприємства "Юридична консалтингова фірма "Геровскі" від 07.06.2021 та прийняти новий наказ з урахуванням висновків, наведених у мотивувальній частині рішення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат", як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі до розгляду, об`єднано позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" в одне провадження з первісним позовом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Алгоритмцентр» та позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ромсат».

05.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив суд стягнути судові витрати з Акціонерного товариства "Алгоритмцентр" в розмірі 60 750,00 грн та з ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" у розмірі 6 750,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 призначено до розгляду заяву представника Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ" про ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні на 15.05.2025.

14.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Ромсат» надійшли заперечення на заяву представника ТОВ "УКРКАЗА" про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просив суд залишити заяву третьої особи-1 без задоволення; покласти витрати на Міністерство юстиції України відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку визнання обґрунтованою заяву третьої особи-1 про ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне:

- на переконання представника ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат", спір у справі № 910/9829/24 виник внаслідок неправильних дій відповідача, який прийняв протиправний наказ за скаргою ТОВ «Укрказа» та ПрАТ «ЮКК «Геровскі», у зв`язку із цим необхідно покласти судові витрати на Міністерство юстиції України;

- враховуючи положення ч. 1 ст. 126 ГПК України, представник ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" вказав, що права третіх осіб ТОВ «Укрказа» та ПрАТ «ЮКК «Геровскі» не порушуються реєстраційними діями, відносно яких прийнято спірний наказ, а тому не є справедливим та розумним здійснювати відшкодування судових витрат на правничу допомогу на користь третіх осіб-1,-2. На переконання Ромсата, неправомірні дії третіх осіб з подання скарги до Мін?юсту не можуть призводити до правомірного стягнення витрат на правничу допомогу на користь третіх осіб-1,-2;

- під час розгляду цієї справи інтереси третіх осіб-1,-2 представляв адвокат Попов А.С., однак до матеріалів справи надано копії договорів про надання правової допомоги, що укладені між ТОВ «Укрказа» та ПрАТ «ЮКК «Геровскі» з адвокатом Кантеміром В.І., який хоча і брав участь у судових засіданнях, проте жодного разу не висловлювався щодо обставин справи; доказів підготування ним процесуальних документів матеріали справи не містять (частина документів подана навіть не за підписом адвоката Кантеміра В.I.). Крім того, матеріали справи не містять доказів оплати наданих послуг, що в сукупності може свідчити про оформлення документів «про людське око» без реального надання правничої допомоги адвокатом Кантеміром В.I. Також, із долучених до матеріалів справи документів, неможливо виокремити та з`ясувати, які саме послуги стосуються саме вимог Ромсата. При цьому до матеріалів справи долучені копії актів приймання-передачі наданих послуг та детальних описів, до яких включені послуги, що не були необхідними для надання правничої допомоги у межах цієї справи;

- на думку ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат", стягнення з останнього витрат на професійну правничу допомогу розміром 6 750,00 грн є необґрунтованими, не відповідають обсягу послуг, які дійсно були необхідними для надання правничої допомоги в межах цієї справи.

Представники відповідача та третьої особи на стороні позивача 15.05.2025 у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача 15.05.2025 у судовому засіданні в усному порядку заперечив проти задоволення заяви третьої особи-2 про ухвалення додаткового рішення.

Представник третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору 15.05.2025 у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви третьої особи-2 про ухвалення додаткового рішення з мотивів, які викладені в запереченнях від 14.05.2025.

Представник третіх осіб-1,-2 у судовому засіданні 15.05.2025 підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши заяву представника Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ" про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Суд також звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (правові висновки, викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19).

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд має застосовувати зазначені положення процесуального закону за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною, між тим процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. Зміст вказаної норми також свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у зазначений вище спосіб. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Подібні правові висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №927/515/21, від 25.11.2021 у справі №904/5929/19, від 15.09.2022 у справі №910/10159/21.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначила, що процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Враховуючи рішення суду від 29.04.2024 у справі №910/9829/24, яким відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог Акціонерного товариства «Алгоритмцентр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Ромсат» та не встановлено неправильних дій Міністерства юстиції України, в розумінні положень частини дев`ятої статті 129 ГПК України, суд відхиляє доводи ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Ромсат» щодо покладення судових витрат на відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Враховуючи викладене, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стягуються на її користь з позивача та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, оскільки третя особа-1 заперечувала проти заявлених позовних вимог та судом відмовлено в їх задоволенні.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 Господарського процесуального кодексу України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №916/101/23 зазначила, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Також частини четверта-шоста, сьома, дев`ята статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

01.09.2024 між Приватним підприємством "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ" в особі директора Попова А.С. (далі-клієнт) та адвокатом Кантемір В.І. укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого предметом даного Договору є надання Адвокатом правової допомоги Клієнту під час розгляду справи №910/9829/24 провадження в якій було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 16.08.2024 р. (у подальшому за текстом «Справа»).

На виконання п. 1.1. ст.1 даного Договору Клієнт надає право (уповноважує) Адвоката при здійсненні своїх повноважень: представляти Клієнта в судах всіх інстанцій, у тому числі місцевих судах, судах апеляційної та касаційної інстанцій з усіма правами наданими учаснику розгляду справи (позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження тощо); представляти Клієнта перед державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та будь-якими фізичними особами з питань, які відносяться до предмету цього договору; представляти Клієнта в правоохоронних та контролюючих органах з питань, які відносяться до предмету цього договору; представляти Клієнта в будь-яких органах нотаріату, перед приватними та державними нотаріусами, в органах Державної виконавчої служби, у відносинах з приватними виконавцями з питань, які відносяться до предмету цього договору.

Відповідно до п. 4.1-4.2 Договору, вартість послуг Адвоката (гонорар) та порядок оплати погоджуються Сторонами в окремих угодах до цього Договору. У випадку дострокового припинення Договору Адвокату виплачується гонорар в частині, що відповідає обсягу фактично виконаної ним роботи.

Детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного Договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього Договору (п. 6.1 Договору).

01.09.2024 сторони укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги щодо наступного:

1. Сторони обумовлюють наступні умови оплати гонорару Адвоката:

1.1. Ведення справи в суді першої інстанції - ставка оплати години робочого часу становить 1.500,00 грн. за одну годину, але не більше суми в розмірі 75.000,00 грн. за ведення справи в суді першої інстанції.

1.2. Ведення справи в суді апеляційної інстанції - ставка оплати години робочого часу становить 1.200.00 грн. за одну годину, але не більше суми в розмірі 50.000 грн. за ведення справи в суді апеляційної інстанції.

1.3. Ведення справи в суді касаційної інстанції - ставка оплати години робочого часу становить 1.200,00 грн. за одну годину, але не більше суми в розмірі 35.000 грн. за ведення справи в суді касаційної інстанції.

Оплата здійснюється на підставі складеного між сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, в якому фіксується обсяг наданих послуг, кінцева вартість та вказуються банківські реквізити і порядок здійснення платежу.

На вимогу Адвоката Клієнт сплачує гонорар часткового авансовим платежем на підставі виставленого Адвокатом рахунку (не більше 50 % граничної суми, вказаної у п. І цієї додаткової угоди).

Суд відзначає, що вищевказані правочини підписані директором ПП ЮКФ "ГЕРОВСКІ" та адвокатом Кантемір В.І.

На підтвердження надання адвокатом правової допомоги клієнту, адвокат Кантемір В.І. надав до суду детальний опис від 01.05.2025.

Надалі, 02.05.2025 між клієнтом та адвокатом підписано акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 01.09.2024, з якого вбачається наступне:

1) вироблення правової позиції,

складання процесуального документу «ПИСЬМОВІ ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ (на позову заяву)», подано до суду 14.09.2024 р., розсилання поштою поданого процесуального документу іншим учасникам справи, кількість витрачених адвокатом годин - 8 год.

2) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 16.09.2024 p., кількість витрачених адвокатом годин - 1 год.

3) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 30.09.2024 p., кількість витрачених адвокатом годин - 0,5 год.

4) вироблення правової позиції, складання процесуального документу «ПИСЬМОВІ ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ (додаткові)». подано до суду 16.10.2024 р., розсилання поштою поданого процесуального документу іншим учасникам справи, кількість витрачених адвокатом годин - 5 год.

5) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 21.10.2024 р., кількість витрачених адвокатом годин - 1 год.

6) вироблення правової позиції, складання процесуального документу «КЛОПОТАННЯ про витребування доказів», подано до суду 28.10.2024 р., кількість витрачених адвокатом годин - 1 год.

7) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 30.10.2024 р., кількість витрачених адвокатом годин - 2 год.

8) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 18.11.2024 р., кількість витрачених адвокатом годин - 0.5 год.

9) вироблення правової позиції, складання процесуального документу «ПИСЬМОВІ ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ (на позову заяву ТОВ НВО «Ромсат»)», подано до суду 17.12.2024 р., кількість витрачених адвокатом годин - 3 год.

10) вироблення правової позиції, складання процесуального документу «Письмові пояснення (додаткові)». подано до суду 20.12.2024 р., кількість витрачених адвокатом годин - 3 год.

11) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 23.12.2024., кількість витрачених адвокатом годин - 1 год.

12) вироблення правової позиції, складання процесуального документу «КЛОПОТАННЯ (про виклик свідка)», подано до суду 08.01.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 1 год.

13) вироблення правової позиції, складання процесуального документу «КЛОПОТАННЯ (про виклик свідка)», подано до суду 12.01.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 0.5 год.

14) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 13.01.2025 р, кількість витрачених адвокатом годин. - 2.5 год.

15) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 10.02.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 1.5 год.

16) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 04.03.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 3.5 год.

17) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 17.03.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 4 год.

18) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 31.03.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 1 год.

19) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 14.04.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 2 год.

20) підготування та участь Адвоката в судовому засіданні 29.04.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 1 год.

21) вироблення правової позиції, складання процесуального документу «Письмові зауваження щодо протоколу судового засідання », буде подано до суду .05.2025 р., кількість витрачених адвокатом годин - 2 год.

Загальна кількість витраченого робочого часу 45 год.

Сторони встановили, що надані Адвокатом послуги з надання правової допомоги є належної якості, претензії з боку Клієнта відсутні.

Сторони визнали, що з врахуванням витраченого робочого часу (45 год.) розмір гонорару Адвоката за надання правової допомоги мав становити суму у розмірі 67 500,00 грн.

Сторони встановили, що за умовами укладеного договору та на підставі цього Акту має бути додатково сплачена сума у розмірі 67 500,00 грн. як кінцевий розрахунок.

Сторони обумовили, що визначена у п. 4 цього Акту сума гонорару має бути сплачена протягом 30 днів з моменту складання цього Акту.

Сплата суми гонорару, визначеного у п. 4 цього акту може бути проведена Клієнтом у готівкому порядку та шляхом безготівкого розрахунку за банківськими реквізитами Адвоката.

За нормами цивільного законодавства представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства [частини перша та третя статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)].

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи (частини перша та друга статті 244 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 61 ГПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Стаття 131-2 Конституції України визначає, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Так, за частинами першою та другою статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою, другою статті 58 ГПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Поряд із цим відповідно до частини третьої статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Слід зауважити, що ГПК України у статті 60 наводить перелік документів, що підтверджують повноваження представників. Водночас він не містить схожої норми з переліком документів, якими для суду підтверджуються повноваження осіб, через яких юридична особа бере участь у справі на засадах самопредставництва.

Формулювання частини третьої статті 56 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, через яких осіб можливе самопредставництво юридичної особи, а також про те, що окрім керівника і члена виконавчого органу такими особами можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус. При цьому, як вже було зауважено, процесуальний закон не містить вичерпного переліку документів, якими для суду можуть бути підтверджені повноваження особи, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва. Вочевидь це можуть бути й документи, вказані у частині третій статті 56 ГПК України, зокрема статут, положення, трудовий договір (контракт).

Водночас варто враховувати, що частина перша статті 89 ЦК України передбачає, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно із частинами п`ятою, шостою цієї статті до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до Єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», за частиною першою статті 7 якого Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру

Державна реєстрація базується на принципах, зокрема, обов`язковості, публічності, об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта [для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)], дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частина перша статті 10 цього Закону передбачає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що у разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

До матеріалів справи долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що Попов А.С. є керівником Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ".

Суд відзначає, що представництво ПП «ЮКК «ГЕРОВСКІ» у суді, як вид правничої допомоги, здійснював адвокат Кантемір В.І., приймаючи участь у розгляді справи №910/9829/24, що підтверджується численними протоколами судових засідань.

Також, у матеріалах справи наявний ордер серії АА № 1485119 на надання правничої допомоги адвокатом Кантемір В.І. ПП «ЮКК «ГЕРОВСКІ» на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2024.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту; договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правничої допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність належних та достатніх доказів, які підтверджують представництво адвокатом Кантемір В.І. третьої особи-2 ПП «ЮКК «ГЕРОВСКІ» у справі № 910/9829/24.

Представник позивача та ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Ромсат» не погоджуються із розміром витрат третьої особи-2 на витрат на професійну допомогу адвоката, вважаючи їх необґрунтованими, такими, що не відповідають обсягу послуг, які дійсно були необхідними для надання правничої допомоги в межах цієї справи.

Щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховано правову позицію Великої палати Верховного Суду, яку висловлено у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21. Зокрема, таке.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

фіксованого розміру,погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 Великої Палати Верховного Суду також наголошено, що частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Суд відзначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Суд повторно акцентує увагу представників учасників справи на тому, що під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 911/3386/17, від 11.12.2018 року у справі № 910/2170/18).

В контексті наведеного суддів також враховує позицію Євпопейського суду з прав людини, викладену у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № '66561/01), яка полягає в тому, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Laventsv. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформульовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

За результатами розгляду заперечень Акціонерного товариства «Алгоритмцентр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Ромсат» щодо співмірності заявленої представником ПП «ЮКК «ГЕРОВСКІ» суми витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що останнім не доведено суду, що понесені третьою особою-2 витрати на професійну правничу допомогу не мають характеру необхідності, що їх розмір є нерозумним та невиправданим.

Крім того, представниками Акціонерного товариства «Алгоритмцентр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Ромсат» не було доведено перед судом, що заявлений позивачем розмір таких витрат є необґрунтовано високим та не відповідає існуючим ринковим цінам на аналогічні послуги.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, фактичний обсяг та якість виконаної адвокатами роботи під час розгляду справи, обґрунтованість підготовлених і поданих до суду третьою особою-2 документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також зважаючи на відмову у задоволенні заявлених позовних вимог Акціонерного товариства «Алгоритмцентр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Ромсат», суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу адвоката з Акціонерного товариства "Алгоритмцентр" в розмірі 60 750,00 грн та з ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" у розмірі 6 750,00 грн.

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Алгоритмцентр" (03142, вул. Стуса, 35-37, м. Київ, ) на користь Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ" (01013, вул. Будіндустрії, 7, м. Київ, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 750 грн. (шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" (04214, ПРОСПЕКТ ОБОЛОНСЬКИЙ, будинок 32-Б, офіс 402, місто Київ, ) на користь Приватного підприємства "Юридична консалтингова компанія "ГЕРОВСКІ"(01013, вул. Будіндустрії, 7, м. Київ, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 750 грн. (шість тисяч сімсот п`ятдесят) 00 коп.

4. Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано: 19.06.2025.

Суддя М.Є. Літвінова