ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1641/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю.В.,

розглянувши справу

за позовом Управління капітального будівництва Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (68003, Одеська обл., Одеський район, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 33; )

до відповідача Приватного підприємства «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (68001, Одеська обл., Одеський район, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 5-Р; )

про стягнення 90 000,00 грн;

представники сторін:

від позивача Сухонос Н.О. (в режимі відеоконференції), Жорін В.П.,

від відповідача Кудрявцева Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

Управління капітального будівництва Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (далі Управління, позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (далі Підприємство, відповідач) про стягнення 90 000,00 грн.

В обґрунтування позову покликається на проведення Південним офісом Держаудитслужби ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.01.2021 р. по 30.09.2024 р., за результатами якої було складено Акт від 28.01.2025 № 151517-11/10, яким встановлено факт завищення відповідачем, як підрядником, обсягів виконаних робіт за договором підряду № 21/06 від 21.06.2023 на суму 90 000,00 грн, внаслідок безпідставного включення в акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за липень 2023 року витрат на оренду вишки.

Ухвалою від 30.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/1641/25, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 02.06.2025, запропоновано сторонам скористатися правом на подачу до суду заяв по суті справи.

15.05.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 39-44), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивує тим, що відповідно до п.6 договірної ціни на будівництво, яка згідно умов договору є твердою, сторонами було узгоджено інші супутні витрати в сумі 75 000,00 грн (без ПДВ), які є послугами автовишки та були фактично надані в складі робіт, тобто є виконаними. Так, відповідач вказує, що ним було виконано всі передбачені договірною ціною підрядні роботи, про що складено відповідний акт приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт, які підписані представниками сторін, а також скріплені печатками. Наголошує, що позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про допущення Підприємством будь-яких відступів від умов договору чи наявність інших недоліків. Звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення Підприємством своїх зобов`язань за договором, зокрема щодо завищення вартості виконаних підрядних робіт чи неналежного їх виконання, окрім Акту Південного офісу Держаудитслужби від 28.01.2025 № 151517-11/10, де зазначено розрахунок завищень вартості виконаних підрядних робіт. Посилання на вказаний акт, як на підставу для задоволення позовних вимог, відповідач вважає необґрунтованим, оскільки такий акт не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання Підприємства повернути сплачені йому кошти. Відповідач зазначає, що Управління перевірило кількість, якість та ціну робіт, підписавши відповідний акт приймання виконаних будівельних робіт без зауважень та заперечень, та водночас не надало доказів наявності мотивованої відмови від приймання виконаних Підприємством будівельних робіт з підстав невідповідності їх вартості та обсягу. Крім того, відповідач вважає, що у даному випадку позивачем не доведено як наявності збитків, так і наявності складу цивільного правопорушення, як необхідної умови застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

23.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 55-56), згідно якої позивач, не погодившись з доводами відповідача, зазначає, що підставою для господарсько-правової відповідальності Підприємства є порушення правил здійснення господарської діяльності, а саме завищення обсягів виконаних робіт на суму 90 000,00 грн (з ПДВ) в результаті безпідставного включення в Акт № 3 ф. № КБ-2в за липень 2023 року витрат на оренду вишки. При цьому позивач звертає увагу, що відповідно до Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві», дійсно, пунктом 3.37 визначено, що до глави 9 «Кошти на інші роботи і витрати» включаються кошти на покриття витрат замовника та підрядних будівельних організацій, пов`язаних із здійсненням будівництва, а також на окремі види робіт, які виконуються при будівництві. Проте, як стверджує позивач, перелік таких робіт чітко визначено у додатку 8 до Настанови, де не передбачено витрати на оренду автовишки. Крім того, позивач вказує, що порядок визначення зазначених коштів регламентується положеннями пунктів 4.24 4.36 Настанови, жоден з яких не передбачає включення витрат на оренду автовишки до складу глави 9 як допустимих «інших робіт і витрат». Також зазначає, що пунктом 4.6 Настанови встановлено, що вартість експлуатації будівельних машин і механізмів (у тому числі автовишки) враховується у складі прямих витрат, а не як окрема стаття витрат у главі 9. Разом з тим, як наголошує позивач, у пункті 5.9 Настанови передбачено, що у разі виконання робіт за ускладнених умов (наприклад, обмежений простір, неможливість встановлення стандартної техніки тощо) допускається використання не передбачених нормами машин та механізмів, однак за наявності технічного та економічного обґрунтування.

27.05.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 61-63), де відповідач звертає увагу, що згідно з вимогами договору підряду та законодавства України Підприємство виконувало роботи відповідно до наданої та затвердженої Управлінням проектної документації (робочого проекту) «Капітальний ремонт покрівлі багатоквартирного будинку за адресою: м. Чорноморськ, вул. Корабельна, 4б», щодо кошторисної частини якого було проведено обов`язкову експертизу. Покликається на те, що відповідно до Експертного звіту (позитивного) № 01/089-05/23 від 01.05.2023, виконаного ТОВ «УК ЕКСПЕРТИЗА», встановлено, що кошторисну документацію складено згідно з наказом Мінрегіону від 25.06.2021 № 162 «Деякі питання ціноутворення у будівництві», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2021 за № 1225/36847, та Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», затверджених наказом Мінрегіону від 01.11.2021 № 281. Відповідач зауважує, що на аркуші 22 матеріалів Експертного звіту (проект) наявна вказівка представника Управління «До виконання робіт», а на аркуші 47 «Зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва» матеріалів Експертного звіту в главі 9 «Кошти на інші роботи та витрати» було чітко зазначено: «Оренда вишки», кошторисна вартість 75 000,00 грн (без ПДВ). На переконання відповідача, кошторисна частина проектної документації, яка отримала позитивний висновок експертизи, складена у повній відповідності з нормативними вимогами, а намагання позивача це заперечити не підтверджені належними доказами.

28.08.2025 представник позивача подала до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд того ж дня задовольнив, постановивши відповідну ухвалу.

28.05.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Протокольною ухвалою від 02.06.2025 суд задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та призначив наступне судове засідання на 16.06.2025.

У судовому засіданні, яке відбулось 16.06.2025, представники позивача просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

16.06.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

21.06.2023 між Управлінням як замовником та Підприємством як підрядником було укладено Договір № 21/06 (далі Договір; а.с. 17-22), згідно з п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати роботи відповідно до проектно-кошторисної документації та умов Договору по об`єкту: «Капітальний ремонт покрівлі багатоквартирного будинку за адресою: м. Чорноморськ, вул. Корабельна, 4 б».

За умовами п. 1.2. Договору замовник зобов`язався передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому доступ до місця виконання робіт (фронт робіт), прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Термін виконання робіт визначається з дати підписання Договору до 30.09.2023 (п. 2.1. Договору).

Початок робіт та розрахунки за них здійснюються згідно календарного плату виконання робіт по об`єкту, який є Додатком № 2 до цього Договору (п. 2.2. Договору).

Згідно з п.3.1. Договору договірна ціна визначена відповідно до Державних будівельних норм, є твердою і становить 1 623 212,64 грн (з ПДВ).

Відповідно до п. 3.2. Договору зміна договірної ціни у випадку виникнення обставин, передбачених чинним законодавством України та Договором, оформлюється в письмовому вигляді шляхом укладання додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною Договору, та викладення відповідного додатку до Договору у новій редакції

Зобов`язання сторін щодо фінансування визначаються на підставі узгодженого сторонами Плану фінансування робіт, що є невід`ємною частиною Договору (п. 4.1. Договору).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін (п. 4.2. Договору).

Пунктом 4.5. Договору визначено, що замовник сплачує вартість прийнятих від підрядника робіт на підставі Довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та Акта приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в не пізніше 10 робочих днів з дня підписання цих документів уповноваженими представниками сторін, при наявності коштів на реєстраційному рахунку.

Згідно з п. 5.1. Договору замовник має право, зокрема, відмовитися від прийняття виконаних робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у проектно-кошторисній документації та Договорі, і не можуть бути усунені підрядником. Водночас замовник зобов`язаний, зокрема: надати підряднику доступ до місця виконання робіт, передати дозвільну та проектно-кошторисну документацію відповідно до Договору; прийняти виконані підрядником роботи в установленому порядку; сплатити вартість виконаних підрядних робіт на підставі Акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-3); негайно, у 5-денний термін, письмово, з обґрунтуванням, повідомити підрядника про виявлені недоліки в роботі; передати протягом 3-х днів з дати підписання Договору всю проектно-кошторисну документацію, затверджену у встановленому порядку.

Підрядник, у свою чергу, згідно п. 5.3. Договору має право на оплату робіт, виконаних за Договором, та водночас зобов`язаний: виконати роботи відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, будівельним нормам і стандартам в термін згідно п. 2.1. Договору; не пізніше 25-го числа звітного місяця передавати замовнику для перевірки та підписання акти виконання робіт ф. КБ-2в, обчислені згідно з державними будівельними нормами, та довідки про вартість виконаних робіт ф. КБ-3; використовувати за цільовим призначенням кошти, виділені на виконання робіт; передати замовнику у порядку, передбаченому законодавством та Договором, виконані роботи.

Відповідно до п. 7.1. Договору замовник передає підряднику проектно-кошторисну документацію.

Пунктом 8.1. Договору передбачено право підрядника на залучення до виконання робіт субпідрядних організацій.

Згідно з п. 9.1. Договору організація виконання робіт повинна відповідати проектній документації та будівельним нормам і вимогам України.

У разі виявлення невідповідності виконаних робіт установленим вимогам замовник приймає рішення про усунення підрядником допущених недоліків (з обов`язковим зазначенням строків усунення) або про зупинення виконання робіт (в цілому або певного виду робіт) (п.10.11. Договору).

Істотними умовами Договору є: предмет Договору, його ціна, строк та місце виконання робіт, строк дії Договору. Всі інші умови Договору істотними не являються (п.14.10. Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного виконання взятих сторонами зобов`язань (п. 16.2. Договору).

Згідно п. 16.6. Договору його невід`ємними частинами є:

Додаток № 1 Договірна ціна (а.с. 22 (зворот) 23);

Додаток № 2 Календарний план виконання робіт (а.с. 23, зворот);

Додаток № 3 План фінансування робіт (а.с. 24).

30.10.2023 сторони підписали Додаткову угоду № 2 до Договору (далі Додаткова угода; а.с. 24, зворот), якою внесли зміни до п. 3.1. Договору, у зв`язку зі зменшенням обсягів закупівлі.

Так, згідно умов Додаткової угоди до п. 3.1. Договору було внесено зміни та визначено, що договірна ціна розраховується відповідно до Державних будівельних норм, є твердою і становить 1 423 058,40 грн (з ПДВ).

З урахуванням зменшення договірної ціни згідно умов Додаткової угоди, сторони також узгодили внесення змін до Додатків № 1 «Договірна ціна» та № 3 «План фінансування».

Додатки до Договору в редакції Додаткової угоди наявні у матеріалах справи (а.с. 25).

Товариством з обмеженою відповідальністю «УК ЕКСПЕРТИЗА» складено експертний звіт (позитивний) № 01/089-05/23 від 01.05.2023 щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом «Капітальний ремонт покрівлі багатоквартирного будинку за адресою: м. Чорноморськ, вул. Корабельна, 4 б (а.с. 65-66).

В експертному звіті зазначається, що за результатами розгляду кошторисної документації та зняття зауважень встановлено, що зазначену документацію, яка враховує обсяги робіт, передбачені робочим проектом, складено згідно з наказом Мінрегіону від 25.06.2021 № 162 «Деякі питання ціноутворення у будівництві», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2021 за № 1225/36847, та Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», затверджених наказом Мінрегіону від 01.11.2021 № 281.

26.07.2023 сторони підписали Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати ф. № КБ-3 за липень-3 2023 року та Акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в за липень-3 2023 року (а.с. 13-16).

Згідно вказаної Довідки вартість виконаних будівельних робіт з початку року (будівництва) становить 1 279 586,96 грн (з ПДВ), а за звітний період (липень 2023 р.) 682 806,80 грн (з ПДВ).

Вартість переданих робіт за Актом приймання за звітний період (липень 2023 р.) становить 682 806,80 грн.

27.07.2023 Управління сплатило на користь Підприємства 682 806,80 грн вартості робіт згідно Акта № 3 ф. КБ-2в за липень 2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 177 від 27.07.2023.

Південним офісом Держаудитслужби проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.01.2021 по 30.09.2024, за результатами якої складено Акт № 151517-11/10 від 28.01.2025 (далі Акт ревізії; а.с. 6-9).

Актом ревізії було встановлено завищення вартості виконаних робіт на суму 90 000,00 грн (з ПДВ), яке виникло в результаті безпідставного включення в Акт № 3 ф. №КБ-2в за липень 2023 року витрат на оренду вишки.

Надалі в Акті ревізії йдеться про те, що одиничними розцінками, врахованими в актах ф. № КБ-2в, відповідно до ресурсних елементарних кошторисних норм на ремонтні роботи (РЕКНр), не передбачено використання вишки (п. 5.9. Настанови з визначення вартості будівництва). Детальна інформація наведена в розрахунках завищення обсягів виконаних робіт по Договору № 21/06 від 21.06.2023.

Здійснений Південним офісом Держаудитслужби розрахунок завищення обсягів виконаних робіт наявний у матеріалах справи (а.с. 27).

Згідно цього розрахунку завищення вартості витрат за Актом ф. КБ-2в за липень 2023 р. виникло внаслідок включення до переліку робіт витрат на оренду вишки на суму 90 000,00 грн (з ПДВ).

За результатами проведення ревізії Південним офісом Держаудитслужби на адресу Управління направлено вимогу від 13.02.2025 № 151517-14/666-2025 щодо усунення виявлених порушень шляхом забезпечення відшкодування Підприємством на користь Управління втрат, заподіяних внаслідок безпідставного завищення вартості та обсягів виконаних ремонтно-будівельних робіт (а.с. 10-12).

Предметом позову є вимога Управління про стягнення з Підприємства 90 000,00 грн завищеної вартості виконаних робіт.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості вимог позивача, господарський суд виходить з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом частин 1- 3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботу.

Статтею 849 Цивільного кодексу України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

Згідно з частиною 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Позивач у справі заявив вимогу про стягнення з відповідача, як підрядника за Договором № 21/06 від 21.06.2023, завищеної вартості виконаних робіт у розмірі 90 000,00 грн.

Так, на підставі Договору № 21/06 від 21.06.2023 між сторонам цієї справи виникли правовідносини підряду.

За вказаним Договором відповідач виконав на користь позивача роботи, зокрема, за Актом № 3 за липень-3 2023 року виконано робіт на суму 682 806,80 грн.

Отже, суд встановив, що відповідач у липні 2023 року виконав, а позивач прийняв без зауважень та оплатив підрядні роботи за Договором вартістю 682 806,80 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, які підписані та скріпленні печатками сторін.

Відмови від приймання виконаних згідно Акта № 3 за липень 2023 року робіт з боку позивача наразі не надходило, обсяг наданих робіт погоджений сторонами, а їх вартість повністю оплачена позивачем.

Отже, суд виснує, що зауважень стосовно робіт, виконаних відповідачем у липні 2023 року, позивач не мав.

З огляду вказані обставини, в діях відповідача відсутня протиправність поведінки, оскільки він правомірно отримав плату за виконані роботи за Договором, обсяг та вартість яких прийняті позивачем без зауважень та претензій.

При цьому суд враховує, що витрати на оренду вишки вартістю 75 000,00 (без ПДВ) були погоджені сторонами Договору, про що свідчить Додаток № 1 до Договору «Договірна ціна» як в первісній редакції (а.с. 22 (зворот) 23), так і в редакції Додаткової угоди до Договору (а.с. 25).

Як наслідок, ці ж самі витрати на оренду вишки знайшли своє відображення і в підписаному сторонами Акті № 3 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2023 року.

Отже, позивач оглянув, прийняв та повністю оплатив роботи за Актом приймання виконаних будівельних робіт, який підписано та скріплено печатками сторін без будь-яких зауважень і застережень, погодившись як з якістю таких робіт, так і з їх кількістю. Мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку позивача в матеріалах справи відсутня.

При цьому позивач не довів, що загальна вартість виконаних відповідачем робіт перевищує договірну ціну, зазначену у відповідній проектній документації до Договору.

До того ж, як було встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «УК ЕКСПЕРТИЗА» складено експертний звіт (позитивний) № 01/089-05/23 від 01.05.2023 щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом «Капітальний ремонт покрівлі багатоквартирного будинку за адресою: м. Чорноморськ, вул. Корабельна, 4 б, згідно якого за результатами розгляду кошторисної документації та зняття зауважень встановлено, що зазначену документацію, яка враховує обсяги робіт, передбачені робочим проектом, складено згідно з наказом Мінрегіону від 25.06.2021 № 162 «Деякі питання ціноутворення у будівництві», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2021 за № 1225/36847, та Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», затверджених наказом Мінрегіону від 01.11.2021 № 281.

Щодо Акта ревізії, на який посилається позивач, суд зазначає, що цей документ не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади. Таким чином, вказаний вище Акт не може розглядатись і як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти. Акт ревізії лише фіксує факт завищення вартості робіт, які прийняті та оплачені замовником, відтак, кошти отримані за наявної правової підстави Договору та інших документів (актів, довідок тощо). Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками Акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 916/1906/18, від 17.03.2020 у справі № 911/1102/19, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19.

Слід також зазначити, що ні позивачем, ні Південним офісом Держаудитслужби у судовому порядку не порушувалось питання про визнання недійсним Договору (повністю чи в частині) з підстав порушення законодавства при визначенні ціни роботи, тобто не спростовано у встановленому порядку презумпцію правомірності Договору підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1, ч. 3 та ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями частин першої та третьої цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не довів факту порушення відповідачем умов Договору, завищення останнім вартості виконаних будівельних робіт та протиправності поведінки відповідача при виконанні Договору. При цьому, Акт ревізії не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Надаючи оцінку доводам сторін, судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.94 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Управління капітального будівництва Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (68003, Одеська обл., Одеський район, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 33; ) до Приватного підприємства «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (68001, Одеська обл., Одеський район, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 5-Р; ) про стягнення 90 000,00 грн відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 16 червня 2025 р. Повне рішення складено та підписано 20 червня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков