ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 Справа № 914/1056/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув у спрощеному провадженні справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бернацького Юрія Ростиславовича, м. Львів,

про стягнення 121338,99грн.

За участі представників: представники не викликались, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Суть спору: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бернацького Юрія Ростиславовича, м. Львів, 121338,99 грн. заборгованості за надану в період з 01.03.2022 р. до 31.10.2023 р. послугу з постачання теплової енергії та судового збору.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на норми ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в силу якої, як вважає позивач, між ним та відповідачем укладено Індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

На підставі цього Договору відповідач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати надану йому послугу. Надання послуги підтверджується актом про включення системи теплоспоживання від 11.10.2021 р., службовою запискою від 14.11.2022 р., актом-приписом від 23.02.2023 р.

Позивач стверджує, що відповідач фактично отримує послугу з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, яке належить йому на праві власності та знаходиться у будинку № 29 по вул. Науковій у м. Львові.

В силу п. 3 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 р. № 315, кожен споживач, власник або орендар приміщення бере участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі тої, яку витрачено на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень та функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання.

Позивач посилається на те, що актом-приписом від 23.02.2022 р. підтверджується факт використання нежитлового приміщення площею 263 кв. м, що утворилось внаслідок надання дозволу на використання квартири № 2 по вул. Науковій, 29, як нежитлової, у господарській діяльності, для ремонту одягу.

Відповідач обов`язку, передбаченого п. 34 згаданого вище Індивідуального договору, не виконав, плати за спожиту з 01.03.2022 р. до 31.10.2023 р. комунальну послугу в розмірі 121338,99 грн. на рахунок позивача не вніс.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, проти позову не заперечив, доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин не надав.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява залишалась ухвалою суду без руху. Після усунення недоліків позовної заяви суд ухвалив прийняти її до розгляду, відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин між сторонами, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування обставин, які підтверджують наявність у відповідача обов`язку сплатити позивачу 121338,99 грн. плати за спожиту з 01.03.2022 р. до 31.10.2023 р. комунальну послугу з постачання теплової енергії.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність обставин, що є предметом доказування у справі, зазначено ним в додатках до позовної заяви та заяви про усунення недоліків.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Наявними у матеріалах справи Інформаційною довідкою 813310162, сформованою станом на 07.02.2025 р. (а.с. 62-64), підтверджується факт державної реєстрації права власності Бернацького Ю.Р. на нежитлове приміщення загальною площею 263 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

Вказане приміщення знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Актом про включення системи теплоспоживачння від 11 жовтня 2021 р. (а.с. 27) підтверджується факт включення 11 жовтня 2021 р. опалення у житловому будинку АДРЕСА_1 в опалювальному сезоні 2021/2022 років

Службовою запискою начальника Франківського району теплових мереж (а.с. 28) підтверджується факт включення опалення у опалювальному сезоні 2022/2023 років у нежитлових приміщеннях за адресою Наукова, 29, які належать ОСОБА_1 , з 14 листопада 2022 р.

Актом-приписом позивача від 23 лютого 2022 р. (29-30) підтверджується той факт, що три нежитлові приміщення, власником яких є ОСОБА_1 , обладнані стояками центрального опалення, «діаметр. 20, до яких підєднано прилади оплення (10, 7 та 11 ребер відповідно). Опалення належно функціонує. Ще в одному приміщенні знаходиться стояк рециркуляції гарячої води, обладнаний рушникосуш. (t на поверхні 400С). Температура повітря в приміщенні в середньому 18,50 С». У приміщенні перебувають працівники підприємства «Ремонт одягу».

Перелічені вище докази підтверджують факт фактичного отримання відповідачем комунальної послуги з постачання теплової енергії до належних йому на праві власності нежитлових приміщень.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону №2189 «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласник багатоквартирного будинку не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ним укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

З першого грудня 2021 року почав діяти новий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (індивідуальні договори про надання послуг знаходяться у вільному доступі на сайті підприємства lmkp.lte.lviv.ua) та змінено порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії.

У відповідності до умов Договору (а.с. 22-26) позивач зобов`язується надавати відповідачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а відповідач своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначені цим договором.

Відповідач фактично отримує послугу з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення та має обов`язок нести витрати, оскільки, відповідно до ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджено наказом Державного комітету України з питань житлово-комунальних послуг №76 від 17.05.2005р., така послуга надається безперебійно та впродовж цілого року.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та п.3 розділу I Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. №315 зі змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та території України від 28.12.2021 року №358, розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудованих - прибудованих або прибудованих, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкт нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Листом №7/11/3238-22 від 08.04.2022р. (а.с. 79-83) Міністерство розвитку громад та територій України надало ЛМКП «Львівтеплоенерго» роз`яснення. Згідно з цим роз`ясненням кожен споживач, власник або орендар приміщення повинен брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в т.ч. витраченої на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень та функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання.

Наявною у матералах справи Інформацією про BOTE № 0774 (а.с. 31-34) підтверджується розмір помісячного споживання теплової енергії будинком № 29 по вул. Науковій у м. Львові, у якому відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення площею 263 кв. м, а також помісячні покази загальнобудинкового лічильника у будинку № 29.

Згідно з п. 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 р. споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У матеріалах справи наявна виписка по рахунку позивача (а.с. 61), якою підтверджується факт сплати відповідачем 16.04.2023 р., як співвласником приміщень у багатоквартирному житловому будинку № 29 по вул. Науковій у м. Львові, позивачу лише 2830,2 грн. за надану послугу з постачання теплової енергії.

Позивач стверджує, що за період з 01.03.2022 р. до 31.10.2023 р., з урахуванням часткової оплати відповідачем 2830,2 грн., ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вимог «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих і будівлі комунальних послуг», затвердженої Наказом Мінрегіонбуду та ЖКГУ №315 від 22.11.2018р. зі змінами та доповненнями, затвердженими наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021р. №358, та рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №972 від 01.11.2021р. «Про встановлення ЛМКП «Львівтеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з постачання теплової енергії та гарячої води», з урахування рішення № 98 від 11.02.2022 р. (а.с. 68-77), заборгованість відповідача за надану послугу з постачання теплової енергії становить 121338,99 грн. ФОП Бернацький Ю.Р. не оплатив рахунки, які позивач надсилав на адресу нежитлового приміщення по вул. Науковій, 29, у м. Львові (а.с. 36-60).

Відповідач вказані доводи позивача не заперечив та доказів на їх спростування, у тому числі доказів від`єднання від системи теплопостачання будинку № 29, суду не надав.

Вирішуючи спір у справі, суд виходить з того, що згідно з ст.ст. 633, 634 ЦК України Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно з ст.ст. 525, 526, 530, 538, 610, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У питанні підсудності справи господарському суду, суд керується тим, що належні Бернацькому Ю.Р. є нежитловими та використовуються у господарській діяльності фізичної особи-підприємця, а також висновками Верховного Суду, які викладено у його постанові від 12.03.2024 р. у справі № 915/989/22.

У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що визначаючи юрисдикцію спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі. Такі висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22.».

Відповідно до статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Отже, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 920/1275/16.

Про нероздільність майна, прав та обов`язків фізичної особи, набутих як у зв`язку із підприємницькою діяльністю так і поза нею, додатково свідчить те, що у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язанням) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 916/559/17.

Що стосується розподілу судовго збору за розгляд позовної заяви, то на підставі ст. 129ГПК України такий покладається на відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 4 та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» 605,6 грн. зайвосплаченого судового збору підлягають поверненню ухвалою суду позивачу за його клопотанням.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 239, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, Львівська область, м. Львів, вул. Данила Апостола, будинок 1, ) до Фізичної особи-підприємця Бернацького Юрія Ростиславовича ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бернацького Юрія Ростиславовича ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, Львівська область, м. Львів, вул. Данила Апостола, будинок 1, ) 121338,99 грн. заборгованості та 2422,4 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Бортник О.Ю.