РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2025Справа № 910/6286/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу №910/6286/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до Фізичної особи - підприємця Синяговського Дениса Владиславовича

про стягнення 325 727,20 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Синяговського Дениса Владиславовича про стягнення 325 727,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за Договором про надання кредиту № 292050-КС-020 від 10.11.2023, укладеного у порядку, визначеного ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 відкрито провадження у справі № 910/6286/25 та ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. При цьому, суд зобов`язав протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов, в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, з доданням доказів, що підтверджують обставини, викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Також, у прохальній частині позовної заяви позивач просив суд витребувати у Акціонерного товариства "ПРИВАТБАНК" інформацію, що містить банківську таємницю, для підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів від позивача за Договором про надання кредиту № 292050-КС-020 від 10.11.2023.

Суд, розглянувши вказане клопотання позивача, задовольнив його частково.

12.06.2025 на адресу суду надійшла запитувана у АТ "ПРИВАТБАНК" інформація, пов`язана з отриманням відповідачем грошових коштів від позивача на підставі Договору про надання кредиту № 292050-КС-020 від 10.11.2023.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 21.05.2025 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Микільсько-Слобідська, 26, кв.129, м. Київ, 02002, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

Суд також зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20 та від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 21.05.2025 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем суду не надано.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є інші види кредитування (відомості внесені 17.01.2017, № 1 066830).

Позивач зареєстрований в якості фінансової установи, про що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, видано свідоцтво від 06.04.2017 ФК № 880.

Відповідно до умов Договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 14.12.2017 (далі - Договір № 41084239_14/12/17), укладеного між позивачем (організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" (фінансова компанія), останнє взяло на себе зобов`язання надавати організації послугу "Переказ на картку", що включає в себе приймання від організації на поточний рахунок фінансової компанії грошових коштів, обробку розпоряджень організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем "Visa" та "Mastercard", переказ грошових коштів, прийнятих фінансовою установою від організації, на користь Банка-Еквайра для подальшого зарахування на Карткові рахунки Клієнтів відповідно до правил МПС.

Фізична особа-підприємець Синяговський Денис Владиславович, зареєстрований як суб`єкт господарювання 29.09.2020, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за №000181090.

Звертаючись із позовом у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" послалось на те, що 10.11.2023 ним надано відповідачу кредит у загальному розмірі 75 000,00 грн (трьома платежами по 25 000,00 гривень кожний) на картковий банківський рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим своєчасно та в повному обсязі виконано свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується: витягом з анкети клієнта - Підприємця, трьома квитанціями платіжної системи Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" (ТМ FONDY) від 10.11.2023 за № 681981527, № 681981617 та № 681981705 (видача кредиту); трьома довідками Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" (ТМ FONDY) від 10.02.2025.

Видача відповідачу кредитних коштів здійснювалась позивачем через партнера - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" (ТМ FONDY), з яким позивачем укладено Договір № 41084239_14/12/17.

Крім того, на виконання ухвали суду від 21.05.2025 Акціонерне товариство "ПРИВАТБАНК" надало суду інформацію, якою підтверджено, що держателем банківської картки № НОМЕР_1 є Синяговський Денис Владиславович (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Також банк надав суду виписку про рух коштів по банківському рахунку, який обслуговується за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 , за період з 10 листопада по 17 листопада 2023 року. Відповідно до вказаної банківської виписки підтверджено факт зарахування коштів трьома платежами в розмірі по 25 000,00 гривень кожний на банківську картку № НОМЕР_1 , держателем якої є відповідач.

Однак, відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав, заборгувавши таким чином Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 75 000,00 грн основного боргу, 239 477,20 грн процентів за користування кредитом та 11 250,00 грн комісії.

Вказані обставини і стали підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" з позовом у даній справі.

Відповідач не подав відзив на позовну заяву та позовні вимоги не оспорив.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За положеннями ст. 639, 640 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами першою та другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 5 Закону України "Про електронну комерцію" визначені основні принципи у сфері електронної комерції, серед яких є: свобода провадження підприємницької діяльності з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; свобода вибору контрагента, електронних засобів, видів та форм діяльності; свобода конкуренції та забезпечення її сумлінності; свобода вчинення електронних правочинів; рівність і охорона прав учасників відносин у сфері електронної комерції; дотримання вимог законодавства, правил професійної етики, повага до прав, свобод, законних інтересів учасників відносин у сфері електронної комерції; однаковість юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством; забезпечення доступу до інформації всіх учасників відносин у сфері електронної комерції; доступність комерційних електронних повідомлень та можливість обмеження їх надходження.

Правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом (ч. 3 ст. 5 Закону України "Про електронну комерцію").

За положеннями ст. 8 Закону України "Про електронну комерцію" покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. У разі оплати вартості товару, роботи, послуги із застосуванням платіжних інструментів така особа має право повідомити відомості, що дають змогу забезпечити проведення оплати відповідним надавачем платіжних послуг або оператором платіжних систем, який несе відповідальність за їх збереження та використання в порядку, передбаченому законодавством. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення.

Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

У статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" (в редакції, чинній станом на 11.09.2023) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з визначеннями, наданими в статті 3 Закону України "Про електронну комерцію": електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

У статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ визначено як документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Як установлено судом, відповідач в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача (https://my.bizpozyka.com/) заповнив анкету клієнта, інформація з якої співпадає з відомостями, отриманими судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача, а саме: наявності на момент виникнення спірних правовідносин статусу фізичної особи-підприємця; ідентифікаційного номера, місця здійснення підприємницької діяльності; фінансового номера телефону.

Також, інформація з анкети клієнта співпадає з паспортними даними Фізичної особи-підприємця Синяговського Дениса Владиславовича.

Отже, судом установлено, що відповідач відповідно до положень статті 8 Закону України "Про електронну комерцію" повідомив про себе інформацію, необхідну для укладення електронного договору та ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) спеціального набору електронних даних.

Матеріалами справи підтверджено, що Договір Товариством підписано кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи позивача, а відповідачем підписано за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, надісланого попередньо йому позивачем на фінансовий номер телефону. Відтак, поданими позивачем доказами підтверджено укладання між сторонами електронного правочину.

Отже, обставина укладення між сторонами правочину в електронній формі вважається встановленою та доведеною належними доказами, оскільки надані позивачем на її підтвердження електронні докази (Кредитний договір; візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення електронного Кредитного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті: www.my.bizpozyka.com; анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com); меморіальні ордери від 10.11.2023 на підтвердження перерахування Синяговському Денису Владиславовичу коштів у загальному розмірі 75 000,00 грн; Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариства, довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС"), а також витребувані судом докази (інформація та виписка за картковим рахунком, що надані Акціонерним товариством "ПРИВАТБАНК") є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Таким чином, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині. У той же час, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Також, суд врахував, що номер телефону, на який надсилався одноразовий ідентифікатор, є фінансовим номером телефону позичальника (відповідача), оскільки саме цей номер вказаний в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як засіб зв`язку з ФОП .

Вказані обставини відповідачем не спростовано, а відтак, судом установлено, що відповідач одержав від позивача грошові кошти, відповідно, Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей.

Умовами укладеного між сторонами Кредитного договору передбачено, що позивач (кредитодавець) надає відповідачу (позичальнику) грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн (сімдесят п`ять тисяч) на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Кредитним договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 24 тижні.

Процента ставка: в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15012667, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 11 250,00 грн.

Загальний розмір наданого кредиту: 75 000,00 грн.

Термін дії Договору: до 26.04.2024.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 195 000,00 грн.

Згідно з п. 2 Кредитного договору його сторони погодили, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (далі - проценти за користування кредитом) нараховуються за ставкою, вказаною у пункті 1 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіка платежів, що вказаний у пункті 3 Договору і розраховується в порядку, описаному нижче.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору в разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений у пункті 3 Договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочення за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 1 Договору.

У пункті 3 Кредитного договору встановлено графік платежів: 12 платежів рівними частинами по 16 250,00 грн з 24.11.2023 по 26.04.2024. Загальна сума платежів: 195 000,00 грн (75 000,00 грн - основна сума кредиту + 108 750,00 грн - проценти + 11 250,00 грн - комісія).

У пункті 5 Кредитного договору відповідачем підтверджено, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця https://bizpozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір.

Як установлено судом, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, а саме: 10.11.2023 перерахував на банківську карту відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 75 000,00 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по банківському рахунку, який обслуговується за допомогою банківської картки.

Видачу кредиту було здійснено позивачем через його партнера - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" (ТМ FONDY), з яким укладено відповідний Договір № 41084239_14/12/17.

Також, судом ураховано довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" від 10.02.2025, зі змісту яких вбачається, що ці документи видані на підставі договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛАЄНС" та Товариством, в яких відображені ідентифікуючі деталі здійснених операцій, зокрема: номер у системі Fondy; номер операції; дата проведення платежу - 10.11.2023; призначення платежу - Перерах. коштів Синяговський Д.В.., ІПН НОМЕР_2 зг. кредитного дог. № 292050-КС-020 від 10.11.2023 Без ПДВ; сума та валюта платежу - 25 000,00 грн; номер карти - НОМЕР_1 ; банк картки отримувача - PRIVATBANK.

Доказів розірвання Кредитного договору або визнання його недійсним унаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України учасниками справи надано суду не було.

Матеріали справи не містять й доказів на підтвердження того, що сторони відмовились від виконання Кредитного договору в силу певних об`єктивних обставин тощо.

Виходячи графіка платежів, погодженого у п. 3 Кредитного договору, останній платіж мав бути здійснений відповідачем у строк до 26.04.2024.

У пунктах 2, 2.1, 2.2, 3 Кредитного договору встановлено, що протягом строку (терміну) кредитування проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, вказаною в пункті 1 Договору (стандартна процентна ставка - в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом - в день 1,15012667, фіксована) на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіка платежів, що вказаний в п. 3 Договорі (далі - графік платежів, графік), і розраховується в порядку, описаному нижче:

- у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в пункті 3 Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника зі сплати процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки (в день 1,15012667, фіксована);

- у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність, і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (в день 2,00000000, фіксована); при цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, та до закінчення терміну дії Договору;

- на момент укладення Договору його сторони встановили графік платежів (зазначений у пункті 3 Договору), припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (в день 1,15012667, фіксована);

- у випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з урахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою (в день 1,15012667, фіксована), при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту;

- всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного з наступних чергових платежів, при цьому кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіка в особистому кабінеті позичальника;

- скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою (в день 1,15012667, фіксована) та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (в день 2,00000000, фіксована) на умовах, викладених у Договорі, не є зміною його істотних умов.

Як убачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі 239 477,20 грн. При цьому, судом встановлено, що позивач нарахував відповідачу проценти по 26.04.2024 року, що свідчить про те, що проценти за період, який перевищує строк кредитування, не нараховувалися.

Перевіривши розрахунок процентів за користування кредитом, суд eстановив, що такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому з відповідача на користь Товариства стягненню підлягає заборгованість за процентами у розмірі 239 477,20 грн.

У пункті 5.3 Правил визначено, що нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок оплати комісії визначено Графіком платежів.

У Графіку платежів відповідно до пункту 3 Кредитного договору визначено, що розмір комісії за надання кредиту становить 11 250,00 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку розміру заявленої до стягнення суми комісії за користування кредитом у розмірі 11 250,00 грн., суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині також є обґрунтованими.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 року та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 року зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження добровільної сплати заявлених Товариством до стягнення сум.

Ураховуючи вищенаведені обставини, а також зважаючи на неналежне виконання відповідачем взятих на себе обов`язків за Кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Синяговського Дениса Владиславовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, місто Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) заборгованість по кредиту у розмірі 75 000,00 грн, заборгованість по процентах - 239 477 грн 20 коп., заборгованість за комісією - 11250,00 та судовий збір у розмірі 3908 грн 73 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду .

Повний текст рішення складено та підписано: 24.06.2025.

Суддя А.І. Привалов