ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/11/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.,

при секретарі судового засідання Задорожному А.О.

за участі представників:

прокурор: Кущ В.Г.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Новіков М.М.;

від відповідача 2: не з`явився;

від відповідача 3: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Херсонської обласної прокуратури (73025, м. Херсон, вул.Михайлівська, буд. 33; ) в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації (73000, м. Херсон, площа Свободи, буд. 1; );

до відповідачів: 1. Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150, місто Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69; );

2. Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області (74351, Херсонська обл., Бериславський р-н, село Милове, вул. Бериславська, буд. 36; );

3.Милівської сільської ради (74351, Херсонська обл., Бериславський р-н, село Милове, вул. Бериславська, буд. 36; );

за участі третьої особи що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне підприємство «ВЕЛИКОКОПАНІВСЬКЕ ЛІСОМИСЛИВСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО» (74100, Херсонська обл., Бериславський р-н, смт. Велика Олександрівка(з), вул.Заводська, буд. 10, );

про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та усунення перешкод у здійсненні права власності,

1. Суть спору.

02.01.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№11/24) Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області та Милівської сільської ради, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 №19 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині земельної ділянки площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424;

- скасувати рішення державного реєстратора Милівської сільської ради Херсонської області Розковерко О.С. індексний номер рішення 56111159 від 12.01.2021 та проведену 05.01.2021 на його підставі державну реєстрацію права комунальної власності Милівської сільської ради () на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206;

- усунути перешкоди у здійсненні Херсонською обласною державною адміністрацією права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 07.01.2025 провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

0.01.2025 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№777/25) та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№778/25).

15.01.2025 до суду від позивача в особі надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№1488/25) та від прокурора відповідь на відзив.

07.02.2025 до суду від Херсонської обласної військової адміністрації (Херсонська обласна державна адміністрація) надійшли додаткові пояснення (вх.№4348/25).

У судовому засіданні 10.02.2025, за участі прокурора, представників позивача та відповідача-1, суд ухвалою у протокольній формі задовольнив клопотання представника відповідача-1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та ухвалою, постановленою у судовому засіданні без оформлення окремого документу на 10.03.2025 о 12:30.

Ухвалою суду від 10.03.2025 до участі у справі було залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

У судовому засіданні 07.04.2025, за участі прокурора, представників позивача та відповідача-1, суд без оформлення окремого документу постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 12.05.2025 о 12:00.

02.05.2025 до суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№14115/25).

У судовому засідання 12.05.2025 суд, за участі прокурора, представника позивача, без оформлення окремого документа задовольнив клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи та оголосив перерву в розгляді справи по суті до 22.05.2025 о 14:30.

У судовому засіданні 22.05.2025, за участі прокурора, представників позивача та відповідача-1, суд, без оформлення окремого документа оголосив перерву в розгляді справи по суті до 09.06.2025 о 16:30.

У судовому засіданні 09.06.2025, за участі прокурора, представників позивача та відповідача-1, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив, що рішення буде проголошено в судовому засіданні 19.06.2025 о 14:00.

У судовому засіданні 19.06.2025, за участі прокурора, суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну) частини рішення суду та відклав складення повного рішення на строк до 20.06.2025.

3.Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Херсонської обласної прокуратури.

У якості обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що за результатами опрацювання стану використання земель лісогосподарського призначення на території Милівської територіальної громади Бериславського району Херсонської області встановлено порушення вимог законодавства, допущені ГУ Держгеокадастру у Херсонській області при розпорядженні земельними ділянками державної власності, внаслідок чого з державного лісового фонду та постійного користування Качкарівського лісництва ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство» вибула земельна ділянка лісогосподарського призначення.

Як зазначає прокурор, до Державного земельного кадастру було внесено відомості про формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:001:0424 площею 129,1558 га. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.01.2021 зареєстровано право власності Милівської сільської ради на земельну ділянку площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206.

Прокурор вказує, що державним реєстратором Милівської сільської ради Розковерко О.С. 12.01.2021 прийнято рішення № 56111159 про державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424, власник Милівська сільська рада та 05.01.2021 проведено державну реєстрацію права комунальної власності.

Прокурор зазначає, що підставою для реєстрації права власності стали наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 № 19 та акт-приймання передачі від 01.12.2020. До цього переліку увійшла і ділянка площею 129,1558 га з кадастровим номером :03:001:0424 (п.24), частина якої відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Водночас прокурор стверджує, що відповідно до матеріалів ВО «Укрдержліспроект» та ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» співставлення топографо-геодезичних та картографічних даних про земельні ділянки лісогосподарського призначення та спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення вказує, що земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:001:0424 площею 129,1558 га частково накладається на землі кварталу 37 Качкарівського лісництва ДП «Великоолександрівське лісове господарство», яке на цей час приєднано до ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство».

Також прокурор вказує, що на підставі матеріалів лісовпорядкування ДП Великоолександрівське ЛМГ Качкарівське лісництво 2005 та 2015 року та п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України вказана ділянка відноситься до земель державного лісового фонду. Згода на вилучення цих ділянок із земель лісового фонду та переведення (віднесення) їх до земель сільськогосподарського призначення не надавалась.

На думку прокурора, землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.

Таким чином, прокурор вважає, що наказом від 30.11.2020 №19 Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області розпорядилося земельною ділянкою лісогосподарського призначення державної власності під виглядом земель сільськогосподарського призначення поза компетенцією, оскільки розпорядження нею мала здійснювати Херсонська обласна державна адміністрація.

Також прокурор зазначає, що земельна ділянка наразі зареєстрована на праві власності за Милівською сільською радою, проте в силу закону вона не може перебувати у комунальній власності, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею встановлені законом та підлягають захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні права розпорядження цією земельною ділянкою через скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку.

У той же час, незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення та їх подальше надання у користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва суб`єкту господарювання не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні.

Щодо підстав звернення прокуратурою в інтересах держави, прокурор вказує, що ураховуючи бездіяльність Херсонської облдержадміністрації щодо повернення земель лісового фонду до земель державної власності у прокурора, відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявні підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Херсонської облдержадміністрації.

3.2.Аргументи Херсонської обласної державної адміністрації.

У своїх поясненнях позивач вказує, що прокурором надано достатня кількість належних та допустимих доказів (лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 04.11.2024 № 729 разом з додатками, лист ВО «Укрдержліспроєкт» від 05.11.2024 № 04/1301-24 разом з додатком (копії явні в матеріалах справи), які у своїй сукупності підтверджують, що межі земельної ділянки площею 129,1558 га з кадастровим номером :03:001:0424 мають частковий перетин (3,9143 га із загальної площі) з кварталом 37 Качкарівського лісництва ДП «Великоолександрівське лісове господарство» (на даний час ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство»).

Також Херсонської облдержадміністрація стверджує, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 № 19 в частині передачі Милівській сільській раді у комунальну власність земельної ділянки державної власності площею 129,1558 га з кадастровим номером :03:001:0424 виданий з перевищенням меж його повноважень встановлених у ч. 4 ст. 122 ЗК України, в зв`язку з чим наявні підстави визнання його незаконним та скасування в судовому порядку.

У зв`язку з викладеним, просять позов Херсонської обласної прокуратури задовольнити.

3.3. Аргументи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (відповідач-1).

У відзиві на позовну заяву, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області вказує, що ознайомившись з позовною заявою вважає, що доводи викладені Позивачем в заяві є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач-1 зазначає, що виданий ним оспорюваний наказ є реалізованим та таким, що вичерпав свою дію фактом його виконання, за наслідками яких затверджено технічну документацію та передано спірну земельну ділянку до комунальної власності.

З огляду на зазначене відповідач вважає, оспорювання наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області не призведе до захисту інтересів держави у поверненні певної земельної ділянки до державної власності, тому підстави задоволення цих вимог відсутні.

Також відповідач-1 вважає, що у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки її державна реєстрація скасовується, а відомості про таку земельну ділянку набувають статусу архівних та відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи. При цьому, вимога прокурора про скасування державної реєстрації земельної ділянки не може бути виконана в силу абзац 6 пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051.

Крім того Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області зазначає, що задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не може привести до захисту або відновлення порушеного права позивача (аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 26.04.2023 у справі №727/2415/22 та від 09.08.2023 у справі № 915/86/23).

Відповідач-1 стверджує, що прокурором неефективно обрано спосіб захисту прав держави, оскільки позовна вимога стосується скасування всієї земельної ділянки, а не частини, яка саме накладається на думку прокурора та відноситься до земель лісового фонду.

Таким чином Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області зазначає, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

Наказом Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області №19 від 30.11.2020 (т.1, а.с. 29-48) було передано Милівській сільській раді Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського району та Великоолександрівського району) Херсонської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3943,5241 га, згідно з переліком, та зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0424, площею 129,1558 га., з цільовим призначенням 01.14 Для цілей підрозділів 01.01.-01.13 та для збереження та використання земель природно-заповітного фонду.

Відповідно до Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 01.12.2020, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області на підставі наказу №19 від 30.11.2020 передало із державної власності, а Милівська сільська рада Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського району та Великоолександрівського району) Херсонської області прийняла у комунальну власність Милівської сільської ради Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського району та Великоолександрівського району) Херсонської області земельні ділянки згідно з додатком, та зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0424, площею 129,1558 га. (т.1, а.с.49 68).

Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, до ДЗК було внесено відомості про формування земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0424 площею 129,1558 га., цільове призначення 01.14 Для цілей підрозділів 01.01.-01.13, 01.-15-01.19 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, категорія земель сільськогосподарського призначення, вид використання для цілей підрозділів 01.01-01.13 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду (т.1, а.с.27-28).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.01.2021 зареєстровано право власності Милівської сільської ради на земельну ділянку площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206.

Державним реєстратором Милівської сільської ради Розковерко О.С. 12.01.2021 прийнято рішення № 56111159 про державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424, власник Милівська сільська рада та 05.01.2021 проведено державну реєстрацію права комунальної власності. Підстава для реєстрації права власності - наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 № 19 та акт-приймання передачі від 01.12.2020, що вбачається з інформаційної довідки №396549200 (т.1, а.с.26).

Листом за №15/1-6336-24 від 21.10.2024 (т.1, а.с.69-70) заступник керівника Херсонської обласної прокуратури повідомив ВО «Укрдержліспроект», що Херсонською обласною прокуратурою під час опрацювання відомостей Публічної кадастрової карти України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру встановлено, що у 2019 році за результатами проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області сформовано земельну ділянку :03:001:0424 за цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення. Ділянки розташовані на території Бериславського району за межами населених пунктів на адміністративній території Милівської сільської ради (колишньої Качкарівської сільської ради). Водночас, за даними Публічної кадастрової карти України (шар «Ліси»), земельна ділянка із вказаним кадастровим номером перебуває в межах земель лісогосподарського призначення та має лісові насадження. За даними геопорталу «Ліси України» земельна ділянка відноситься до 37 кварталу Качкарівського лісництва Великоолександрівського лісомисливського господарства.

Також прокурор зазначав, що є підстави вважати, що зазначену земельну ділянку сформовано з визначенням категорії земель сільськогосподарського призначення у порушення законодавства, що у свою чергу тягне за собою позбавлення права лісогосподарських установ (підприємств) на землю та ставить під загрозу користування лісовим фондом та його збереження.

У зв`язку із цим прокурор просив надати письмову інформацію:

- хто розробляв матеріали лісовпорядкування ДП «Великоолександрівське лісове господарство» та коли;

- на якій підставі (із зазначенням документів) та коли саме вказані ділянки або їх частини були віднесені (включені) до земель лісогосподарського призначення та обліковані за цією категорією.

Окрім вказаного, прокурор також просив надати копії планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (планшетів), на яких відображено межі земельних ділянок повністю або частково у межах земель лісового фонду.

У відповідь на даний лист, ВО «Укрдержліспроект» листом за №04/1301-24 від 05.11.2024 (т.1, а.с.71-72) надало фрагмент картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталу 37 Качкарівського лісництва ДП «Великоолександрівське ЛМГ» за матеріалами лісовпорядкування 2015 року та межами земельної ділянки згідно з наданим кадастровим номером та повідомило, що повторне базове лісовпорядкування 2015 року проводилося державним підприємством «Харківська державна лісовпорядна експедиція». Основою при складанні планово-картографічних матеріалів слугували: правовстановлюючі документи на право постійного користування земельними ділянками, планшети, виготовлені при проведенні попереднього лісовпорядкування, матеріали дистанційного зондування.

Також, листом за №15/1-6334-24 від 21.10.2024 (т.1, а.с.73-74) Херсонська обласна прокуратура запросила в ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» письмову інформацію:

- чи перебувають та з якого часу у постійному користуванні у ДП «Великоолександрівське лісове господарство» та ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство» вказані ділянки або їх частини (за кварталами, виділами):

- на якій підставі (із зазначенням документів) та коли саме вказані ділянки або їх частини були віднесені (включені) до земель лісогосподарського призначення та обліковані за цією категорією.

Окрім вказаного, прокуратура просила надати копії планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (планшетів), на яких відображено межі земельних ділянок повністю або частково у межах земель лісового фонду.

У відповідь на даний лист, ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» листом за №729 від 04.11.2024 (т.1, а.с. 75-77) повідомила, що відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0424(1) мають частковий перетин з кварталом 37 Качкарівського лісництва ДП «Великоолександрівське лісове господарство», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0424(1) з межами земель лісового фонду квартал 37 Качкарівського лісництва ДП «Великоолександрівське лісове господарство» становить 3,9143 га із загальної площі ділянки 129,1558 га.

Також вказано, що інформація з якого часу перебуває в постійному користуванні ДП «Великоолександрівське лісове господарство» дана ділянка в експедиції відсутня, так як експедиція виконувала роботи тільки в 2015 році, по матеріалах лісовпорядкування 2005 року ці ділянки входили в склад лісгоспу. Інформація на підставі яких документів та коли саме вказані ділянки або їх частина віднесені до земель лісогосподарського призначення та обліковуються за даною категорією в експедиції відсутня.

Згідно листа №15/1-6343-24 від 21.10.2024 (т.1, а.с.78-79), керівник Херсонської обласної прокуратури звернуся до Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства та просив надати інформацію, чи входить (повністю або частково) розташована на території Бериславського району зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0424 до складу земель лісогосподарського призначення; чи перебуває та з якого часу у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств ділянка або її частина (за кварталами, виділами); на якій підставі (із зазначенням конкретних нормативних актів) та коли саме вказана ділянка або її частина була віднесена (включена) до земель лісогосподарського призначення та облікована за цією категорією; чи надавалася згода на вилучення цієї ділянки із земель лісового фонду та її переведення (віднесення) до земель сільськогосподарського призначення.

У відповідь на даний лист Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства №01-11/1062 від 25.11.2024 (т.1, а.с.80-95), повідомило, що за допомогою ресурсу «Геоінформаційна система управління лісовими ресурсами України» виявлено часткове накладання земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0424 частково накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 37 Качкарівського лісництва ДП «Великокопанівське ЛМГ» (площа квартала 61,5 га), яка відноситься до земель лісогосподарського призначення відповідно до пункту 5 прикінцевих положень Лісового Кодексу України.

Листом за №15/1-7532-24 від 17.12.2024 (т.1, а.с.96-99) Херсонська обласна прокуратура повідомляла Херсонську обласну державну (військову) адміністрацію, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :03:001:0424 площею 129,1558 га, яка знаходиться на території Милівської сільської територіальної громади Бериславського району (раніше Качкарівської сільської ради), частково накладається на землі лісогосподарського призначення. За даними Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» зазначена земельна ділянка накладається на землі ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство», а саме 37 квартал Качкарівського лісництва.

Також прокуратура зазначала, що вилучення для нелісогосподарських потреб земельних ділянок державної власності, що віднесені до земель лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство» належить до повноважень Херсонської обласної державної адміністрації. У зв`язку з чим прокуратура з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» просять надати наступну інформацію:

- чи приймались Херсонською обласною державною адміністрацією розпорядження про вилучення або припинення права постійного користування ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство» земельною ділянкою у 37 кварталі Качкарівського лісництва, а також щодо зміни її цільового призначения. У разі наявності таких розпоряджень, прошу надати належним чином засвідчені їх копії та матеріали, що стали підставою для їх прийняття;

- про обізнаність Херсонської обласної державної адміністрації про порушення законодавства при вилученні земельної ділянки державного лісового фонду у 37 кварталі Качкарівського лісництва ДП «Великокованівське лісомисливське господарство», зміни її цільового призначення та подальшої передачі у комунальну власність Милівській сільській раді;

- вжиті Херсонською обласною державною адміністрацією на цей час заходи до захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

У відповідь на даний лист Херсонська обласна державна адміністрація листом за №32721-24 від 24.12.2024 зазначала, що звернень щодо вилучення земель лісогосподарського призначення державної власності, що використовуються ДП «Великокопанівське ЛМГ», зміни їх цільового призначення, а також письмової згоди землекористувача на їх вилучення до Херсонської обласної державної (військової) адміністрації не надходило. У зв`язку з чим, Херсонська обласна державна (військова) адміністрація не була обізнана про обставини, наведені у лист Херсонської обласної прокуратури, рішення щодо вилучення зазначених земель та зміни їх цільового призначення не приймались.

Таким чином, заходи щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом, Херсонською обласною державною (військовою) адміністрацією не вживались.

У зв`язку з викладеним Херсонська обласна прокуратура направила листа №15/1-3026-24 від 25.12.2024 (т.1, а.с.101-104) Херсонській обласній державній адміністрації в якому зазначала, що відсутність заходів реагування з боку Херсонської обласної державної адміністрації, дає підстави для вжиття заходів прокурорського реагування шляхом звернення до суду з позовом на захист інтересів держави, а також зазначала, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прийнято рішення про звернення до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району, Милівської сільської ради про скасування наказів, рішень державного реєстратора, державної реєстрації та припинення прав на майно. Вказана інформація повідомляється для реалізації вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

5.Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Щодо підстав представництва прокуратурою інтересів держави.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Статтею 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України.

За змістом статті 55 Земельного кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 Лісового кодексу України полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (ст.5 Лісового кодексу України).

Згідно з приписами ст. 8 Лісового кодексу України, право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

У відповідності до п.4 абз.1 ст. 31 Лісового кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Відповідно до діючої редакції ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Пунктом 24 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук). Таким чином, земельні ділянки лісогосподарського призначення, які розташовані за межами населених пунктів, віднесені до земель державної форми власності.

Чинна на даний час редакція ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України передбачає, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. З урахуванням наведеного, на даний час Чернігівська обласна державна адміністрація (наразі - Чернігівська обласна військова адміністрація) є розпорядником земель державного лісового фонду, в тому числі наділена повноваженнями щодо надання та вилучення земельних ділянок вказаної категорії.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, термін якого продовжено указами Президента України 18.03.2022 №133/2022, 18.04.2022 №259/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, №254/2023.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Повноваження військових адміністрацій визначені ст. 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України "Про оборону України", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про критичну інфраструктуру", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Частиною 3 даної статті регламентовано, що районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також передбачає повноваження у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого частиною третьою статті 10 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 "Про утворення військових адміністрацій" для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, серед інших утворено Миколаївську обласну військову адміністрацію та визначено, що у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Отже, на даний час розпорядником земельних ділянок лісогосподарського призначення за межами населених пунктів, в тому числі спірної земельної ділянки, є Херсонська обласна державна адміністрація (Херсонська обласна військова адміністрація).

Враховуючи викладене, Херсонська обласна державна адміністрація має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель державного лісового фонду, однак заходів до усунення порушень законодавства до моменту звернення прокурора до суду з відповідним позовом не було вжито.

Водночас, як встановлено судом з листа Херсонської обласної державної (військової) адміністрації листом за №32721-24 від 24.12.2024, що був наданий Херсонській обласній прокуратурі у відповідь на лист №15/1-7532-24 від 17.12.2024, Херсонська обласна державна (військова) адміністрація не була обізнана про обставини, наведені у лист Херсонської обласної прокуратури, рішення щодо вилучення зазначених земель та зміни їх цільового призначення не приймались. Так само, заходів щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом, Херсонською обласною державною (військовою) адміністрацією не вживались.

Отже, нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави і стало підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з даним позовом.

Таким чином суд доходить висновку, що прокурор, у відповідності з вимогами ст.131-1 Конституції України, ст.53 Господарського процесуального кодексу України, має всі правові підстави для звернення до суду з даним позовом з метою забезпечення належного та своєчасного захисту порушених інтересів держави в особі Херсонської обласної державної (військової) адміністрації.

Щодо суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави (стаття 14 Конституції України).

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України (далі-ЗК України), землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

Частиною 2 статті 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України) вказано, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Статтею 5 Лісового кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Згідно зі ст. 55 Земельного кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (ст. 57 Земельного кодексу України, ч.1 ст. 17 Лісового кодексу України).

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Частиною 1 статті 9 Лісового кодексу України передбачено, що у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.

Як визначено п. 5 ст. 27 Лісового кодексу України, Кабінет Міністрів у сфері лісових відносин передає у власність, надає у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.

Згідно з п. 4 ст. 31 Лісового кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

За ст. 45 Лісового кодексу України, лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Відповідно до ст. 48 Лісового кодексу України, у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до п. 5 Розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Таким чином, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №707/2192/15-ц, від 13.06.2018 у справі № 278/1735/15-ц.

Відтак суд вказує, що земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, відтак їх передача до земель комунальної власності є неправомірною.

Вказана позиція узгоджується з висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №617/683/15-ц, від 15.09.2021 у справі №373/462/19, від 18.05.2022 у справі №369/12149/16-ц, тощо.

Як було встановлено судом із матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №19 від 30.11.2020 в комунальну власність Милівської сільської ради Милівської територіальної громади Бериславського району було передано земельну ділянку :03:001:0424, площею 129,1558 га., з цільовим призначенням 01.14 Для цілей підрозділів 01.01.-01.13 та для збереження та використання земель природно-заповітного фонду.

Відповідно до Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 01.12.2020, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області на підставі наказу №19 від 30.11.2020 передало із державної власності, а Милівська сільська рада Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського району та Великоолександрівського району) Херсонської області прийняла у комунальну власність Милівської сільської ради Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського району та Великоолександрівського району) Херсонської області земельні ділянки згідно з додатком, та зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0424, площею 129,1558 га. (т.1, а.с.49 68).

На підставі зазначеного наказу та акту приймання-передачі, Державним реєстратором Милівської сільської ради Розковерко О.С. 05.01.2021 проведено державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 129,1558 га., кадастровий номер :03:001:0424 за Милівською сільською радою, що було встановлено судом з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки №396549200.

Також згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, до ДЗК було внесено відомості про формування земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0424 площею 129,1558 га., цільове призначення 01.14 Для цілей підрозділів 01.01.-01.13, 01.-15-01.19 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, категорія земель сільськогосподарського призначення, вид використання для цілей підрозділів 01.01-01.13 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.

Відповідно до вказаного наказу, переліку, який до нього додавався та акту приймання-передачі від 01.12.2020, у комунальну власність передано земельну ділянку площею 129,1558 га (кадастровий номер :03:001:0424, порядковий номер 24).

Як зазначає прокурор у своїй позовній заяві, відповідно до матеріалів ВО «Укрдержліспроект» та ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» співставлення топографо- геодезичних та картографічних даних про земельні ділянки лісогосподарського призначення та спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення вказує, що земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:001:0424 площею 129,1558 га частково накладається на землі кварталу 37 Качкарівського лісництва ДП «Великоолександрівське лісове господарство», яке на цей час приєднано до ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство», площа перетину становить 3,9143 га із загальної площі ділянки 129,1558 га.

Суд зазначає, що вказані твердження прокурора підтверджуються листами ВО «Укрдержліспроект» листом за №04/1301-24 від 05.11.2024, ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» листом за №729 від 04.11.2024.

Крім того часткове накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0424 на землі лісогосподарського призначення у кварталі 37 Качкарівського лісництва ДП «Великокопанівське ЛМГ» (площа квартала 61,5 га), підтверджується листом Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства №01-11/1062 від 25.11.2024, що встановлено останнім за допомогою ресурсу «Геоінформаційна система управління лісовими ресурсами України».

Таким чином, оскільки спірна ділянка знаходиться на землях лісогосподарського призначення, є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду (Постанова Великої Палати Верховного Суду України від 14.11.2018 № 183/1617/16).

Отже, вилучена Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з державного лісового фонду спірна земельна ділянка, частина якої на момент її передачі у комунальну власність та на теперішній час належить до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП " Великокопанівське лісомисливське господарство", належить до земель державного лісового фонду, розпорядження якими на час їх передачі у комунальну власність мала здійснювати Херсонська обласна державна адміністрація.

Окрім того суд зазначає, що в силу приписів чинного законодавства України, вилучення для нелісогосподарських потреб спірної земельної ділянки державної власності, яка відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП "Великокопанівське лісомисливське господарство" й передання її у власність для нелісогосподарських потреб належить виключно до повноважень Кабінету Міністрів України.

Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки волевиявлення (рішення) повноважного органу державної влади означає, що держава як власник, не виявляла волю на вилучення та передачу у користування земельної ділянки.

Таким чином, внаслідок протиправної передачі ділянки лісогосподарського призначення у комунальну власність Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області були порушені права та інтереси держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації як законного розпорядника земель лісогосподарського призначення державної форми власності.

Згідно зі статтею 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Відповідно до частин другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 Цивільного кодексу України, визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз наведених правових норм підтверджує, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою цивільного права.

Таким чином суд доходить висновку, що прокурором належними та допустимими доказами доведено факт, що вилучена Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області з державного лісового фонду спірна земельна ділянка на момент її передачі в комунальну власність Милівській сільській раді та на цей час належить до земель державної власності лісогосподарського призначення, перебувала і на даний час перебуває у постійному користуванні ДП «Великокопанівське лісомисливське господарство» («Великоолександрівське лісове господарство») та належить до земель державного лісового фонду, розпорядження якими на час їх передачі в комунальну власність для нелісогосподарських потреб мала здійснювати Херсонська ОДА

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від №19 від 30.11.2020 «про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», яким було передано в комунальну власність Милівської сільської ради Милівської територіальної громади Бериславського району земельну ділянку :03:001:0424, площею 129,1558 га., є незаконним, таким, що прийнятий всупереч приписів законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, щодо тверджень відповідача що позовна вимога про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області не є ефективним способом захисту права чи інтересу позивача, то суд зазначає наступне:

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 143), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 07.04.2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)).

У пункті 64 постанови від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: «Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в господарських судах».

Наведений висновок є застосовним і до правовідносин, у яких земельна ділянка протиправно передана органами Держгеокадастру з державної власності у комунальну власність територіальної громади, якщо не відбулося її подальше відчуження.

З огляду на особливості правового регулювання статусу земельних ділянок лісогосподарського призначення, відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки волевиявлення (рішення) повноважного органу державної влади Херсонської обласної державної адміністрації у власність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, враховуючи неможливість передання у комунальну чи приватну власність, а також з урахуванням того, що спірна земельна ділянка була передана Милівській селищній раді як земля сільськогосподарського призначення, суд констатує, що позов з вимогою про визнання незаконним і скасування зазначених наказів Держгеокадастру, за встановлених обставин цієї справи, відповідає критерію правомірності та ефективності вибраного прокурором способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника.

Подібний за змістом висновок Велика Палата Верховного Суду вже формулювала у пункті 82 постанови від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.

За таких обставин суд зазначає, що належним та ефективним способом захисту порушених інтересів держави в особі Херсонської облдержадміністрації є усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування наказів Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою, про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність, рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку належному власнику (розпоряднику) Херсонській обласній державній адміністрації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21, п.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №916/1750/22).

З огляду на вищенаведене, суд відхиляє як безпідставні твердження відповідача-1 про те, що прокурором обрано неефективний засіб захисту прав в частині оскарження наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Також, щодо скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку, суд зазначає таке.

Ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Аналізуючи положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Верховний Суд у своїй постанові від 18.02.2025 у справі №902/72/24 вказав, що зазначеною нормою закону допускаються такі окремі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи, які не є негаторним позовом: 1) скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) скасування державної реєстрації прав, тоді як правовими наслідками застосування таких способів захисту є припинення речового права, зареєстрованого за останнім набувачем на підставі скасованого судом незаконного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, та подальше повернення відповідних речових прав у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, скасованої в судовому порядку, тобто на користь попереднього набувача речового права, якщо останній звісно раніше реєстрував за собою відповідне речове право.

Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2025 у справі № 904/6886/23.

Отже, виходячи з системного аналізу змісту зазначених норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовим наслідком набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовуються рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, є закриття державним реєстратором відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке (закриття розділу) відбувається в разі неможливості повернення відповідних речових прав у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, скасованої в судовому порядку, а саме на користь попереднього набувача речового права, якщо існує запис про право такого набувача.

Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено та підлягає поновленню, державний реєстратор повинен одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно провести державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

При цьому в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про право власності відповідача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вилучаються. Задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що оскільки право комунальної власності у Милівської сільської ради на спірну земельну ділянку виникло на підставі протиправного наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №19 від 30.11.2020, та земельна ділянка вибула з порушенням норм Земельного кодексу України, то відповідне право у Милівської сільської ради на законних підставах не виникало.

Відтак, враховуючи вищевикладене, та у зв`язку з протиправністю наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №19 від 30.11.2020, суд доходить висновку, що рішення державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Розковерка О.С. індексний номер рішення 56111159 від 12.01.2021 та проведена 05.01.2021 на його підставі державна реєстрація права комунальної власності Милівської сільської ради на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 129,1558 га., кадастровий номер :03:001:0424, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо усунення перешкод шляхом скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі, суд зазначає таке.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник може вимагати усунення порушення його права власності на об`єкти, зокрема оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, припиняючи право власності на землю, скасовуючи державну реєстрацію об`єктів, як об`єктів цивільних прав, або вимагаючи повернути такі об`єкти.

Разом із тим, перебування земельної ділянки на законних підставах у володінні особи обумовлює обов`язковість використання цієї ділянки за цільовим призначенням. Таке володіння землею визнається законним, оскільки воно має певну правову основу (титул). Відтак, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є незаконним, тому не може визнаватися титульним володінням.

Таким чином, з урахуванням вже встановлених судом обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог прокурора у цій частині та необхідність усунути перешкоди у здійсненні Херсонською обласною державною адміністрацією права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0424 площею 129,1558 га.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку що позовні вимоги Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області та Милівської сільської ради про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та усунення перешкод у здійсненні права власності, є обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, не спростовані відповідачем під час розгляду справи, відтак, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів у повному розмірі, враховуючи обсяг заявлених до кожного з них позовних вимог.

Водночас, в судовому засіданні 09.06.2025 прокурор просив суд покласти судові витрати саме на Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, стосовно чого суд зазначає наступне.

Відповідно п. 3 ч. 5, ч. 9 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що під час розгляду справи позов визнано судом обґрунтованим у повному обсязі, а також встановлено, що спір виник внаслідок прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області наказу №19 від 30.11.2020 за яким відбулося протиправне вилучення земель державного лісового фонду та передача таких земель в комунальну власність, суд вважає за необхідне покласти відшкодування судових витрат у даній справі на Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 №19 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині земельної ділянки площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424.

3.Скасувати рішення державного реєстратора Милівської сільської ради Херсонської області Розковерко О.С. індексний номер рішення 56111159 від 12.01.2021 та проведену 05.01.2021 на його підставі державну реєстрацію права комунальної власності Милівської сільської ради () на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206.

4.Усунути перешкоди у здійсненні Херсонською обласною державною адміністрацією права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки площею 129,1558 га кадастровий номер :03:001:0424.

5.Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150, місто Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69; ) на користь Херсонської обласної прокуратури (73025, м. Херсон, вул.Михайлівська, буд. 33; ) 7267/сім тисяч двісті шістдесят сім/грн 20 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 20 червня 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська