ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"16" червня 2025 р. Справа№ 910/2650/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета - 2000"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024

у справі №910/2650/24 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Київського управління механізації №519 Дочірнє підприємство акціонерного товариства - фірми "Сантехмонтаж - 1"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета - 2000"

про стягнення 112 689,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Київське управління механізації №519 Дочірнє підприємство акціонерного товариства - фірми "Сантехмонтаж - 1" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета - 2000" про стягнення 112 689,32 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

05.06.2025 поштою на адресу Північного апеляційного господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Планета - 2000" була подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 у справі № 910/2650/24 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також, разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 у справі №910/2650/24.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/2650/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.ст. 256, 258 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення було складено 27.05.2024, а тому заявник мав подати апеляційну скаргу в строк до 17.06.2024. Водночас, із апеляційною скаргою відповідач звернувся лише 05.06.2025, тобто більше ніж через рік після ухвалення рішення.

До апеляційної скарги заявником додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що про наявність спору він не був обізнаний, будь-яких процесуальних документів не отримував, а з матеріалами справи представник відповідача ознайомився лише 15.05.2025.

Як визначено статтею 256 ГПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначений у частині другій статті 261 ГПК України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у даній нормі права.

У разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення пропущений процесуальний строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 6.10 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.11.2021 у справі № 10/5026/290/2011).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 1227/8971/2012 зазначила, що з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи "Рябих проти Росії", "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи "Безруков проти Росії", "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).

Подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, захищає її саме від передбаченої частиною другою статті 261 ГПК України безумовної відмови у відкритті апеляційного провадження (якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення), тобто незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, проте не звільняє вказану особу від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого іншими нормами ГПК України (постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 909/117/17, від 03.04.2023 у справі № 906/1357/20, від 02.10.2024 у справі № 9/41).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2018 у справі №916/3188/16 звернуто увагу на необхідність врахування практики ЄСПЛ щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Колегія суддів також вважає за необхідне врахувати правові висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2022 у справі 9/430-05-11867 щодо застосування приписів статей 256, 261 ГПК України. У постанові зауважено на тому, що суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Як встановлено вище, в обґрунтування поданого клопотання апелянт послався на те, що про розгляд цієї справи він не був обізнаний, а про наявність судового рішення йому стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи 15.05.2025.

Так, згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 15.03.2024 справа № 910/2650/24 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається із відомостей із комп`ютерної системи «Діловодство спеціалізованого суду» та оскаржуваного рішення, ухвала Господарського суду міста Києва від 15.03.2024 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1Б, однак повернулась неврученою у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст.120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно із пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як встановлено вище, судом першої інстанції судова кореспонденція надсилалась апелянту рекомендованим листам з повідомленням про вручення на ту адресу, яка була вказана його представником при подачі апеляційної скарги.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-6).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції вчинялись всі необхідні дії для належного повідомлення апелянта про розгляд цієї справи, а неотримання судових рішень та, відповідно, можливість подання апеляційної скарги у встановлений строк залежала виключно від волевиявлення та дій самого апелянта.

Крім того, в контексті доводів скаржника про необізнаність стосовно судового спору у справі № 910/2650/24 колегія суддів також враховує заперечення позивача проти поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме того, що оскаржуване судове рішення було повністю виконане відповідачем у липні 2024, що підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторговим А.М. від 10.07.2024 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу у справі № 910/2650/24 у зв`язку із його повним виконанням.

А тому, відповідач ще з липня 2024 знав та повинен був знати про наявність рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2024 у справі № 910/2650/24, на підставі якого на рахунки відповідача було накладено арешт, а в подальшому стягнуто грошові кошти за виконавчим документом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див.Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45,and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010).

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Отже, підстави поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені скаржником, суд апеляційної інстанції не визнаються поважними.

Згідно положень ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлені інші порушення вимог, встановлених статтею 258 ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, зокрема, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

З огляду на заявлені позовні вимоги (112 689,32 грн), обґрунтованим розміром судового збору за подачу позову до суду першої інстанції було 3 028,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік).

Оскільки апелянт подав апеляційну скаргу в паперовому вигляді, ним мав бути сплачений судовий збір в сумі 4 542,00 грн (3 028,00 грн* 150 %).

В свою чергу, скаржником надано платіжну інструкцію № 6415 від 04.06.2025, яка підтверджує сплату судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

Тобто, скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

А тому, скаржник має доплатити судовий збір у розмірі 908,40 грн на реквізити Північного апеляційного господарського суду: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA2026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за апеляційною скаргою ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), у справі №_______, Північний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, згідно приписів ст. 170 ГПК України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Водночас, апеляційна скарга не містить відомостей про особу, яка її підписала від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета - 2000", (не вказано прізвища та ініціалів такої особи та не зазначено її посадового становища).

Згідно частини 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги, відповідачу необхідно у строк, визначений цією ухвалою звернутись до суду апеляційної інстанції із заявою новою заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, надати докази доплати судового збору та вказати прізвище, ініціали та посадове становище особи, яка підписала апеляційну скаргу від імені скаржника.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета - 2000" на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2024 у справі № 910/2650/24 залишити без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом звернення до суду апеляційної інстанції із новою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, надати докази доплати судового збору в сумі 908,40 грн та вказати прізвище, ініціали та посадове становище особи, яка підписала апеляційну скаргу від імені апелянта.

2. Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений вище строк в частині ненадання доказів сплати судового збору та відомостей стосовно особи, яка підписала апеляційну скаргу, вона вважається неподаною та буде повернута апелянту, а у разі не подачі заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження - суд відмовить у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко