ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025м. ДніпроСправа № 904/971/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» м. Київ

до фізичної особи-підприємця Кутенкової Ольги Олександрівни м. Дніпро

про стягнення суми боргу у розмірі 99944грн60коп, штрафу у розмірі 4577грн56коп

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» звернулось до фізичної особи-підприємця Кутенкової Ольги Олександрівни з позовом про стягнення суми боргу у розмірі 99944грн60коп, штрафу у розмірі 4577грн56коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язання з оплати вартості наданих послуг з 31.07.2022 по 30.06.2024 на підставі договору приєднання до Регламенту авторизованого електронного майданчику Держзакупівлі.Онлайн від 14.10.2019 №14102019-3 (в редакції додаткових угод).

Позивач послався на підписану сторонами додаткову угоду від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 №14102019-3 та вказав про визнання відповідачем існування суми боргу у розмірі 119933грн52коп внаслідок невиконання зобов`язання з оплати наданих послуг з 31.07.2022 по 30.06.2024.

Позивач зазначив, що в пункті 3 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 №14102019-3 сторони узгодили погашення суми боргу у розмірі 119933грн52коп рівними щомісячними частинами у розмірі 19988грн92коп: перший платіж до 20.10.2024; другий платіж до 20.11.2024; третій платіж до 20.12.2024; четвертий платіж до 20.01.2025; п`ятий платіж до 20.02.2025; шостий платіж до 20.03.2025.

Позивач повідомив, що платіжною інструкцією від 21.10.2024 №1434 на суму 20008грн91коп відповідач сплатив перший платіж.

Позивач стверджував, що решта платежів були прострочені. Станом на момент звернення з позовом до суду сума боргу становить 99944грн60коп.

Пославшись на пункт 6 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 №14102019-3, за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення 0,1% штраф в розмірі 4577грн56коп за загальний період 21.11.2024 03.03.2025.

Позивач повідомив, що розмір витрат на правничу допомогу становить 20000грн.

Позивач просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами справи.

Суд запропонував позивачу надати до суду в строк до 02.04.2025 письмові пояснення щодо - змісту словосполучення «цей договір анульовано» надрукованого наприкінці тексту додаткової угоди від 31.08.2024 №8 до договору від 14.10.2019 №14102019-3; щодо долі решти суми, сплаченої платіжною інструкцією від 21.10.2024 №1434 на суму 20008грн91коп (з урахуванням розміру щомісячного платежу 19988грн92коп); докази направлення цих письмових пояснень на адресу відповідача.

До суду 01.04.2025 надійшли сформовані в системі «Електронний суд» письмові пояснення позивача.

Позивач вказав, що зазначений статус, надрукований наприкінці тексту додаткової угоди №8, не свідчить про юридичне розірвання договору, а є лише елементом обліку господарських договорів, що здійснюється позивачем з огляду на доступний інструментарій системи електронного документообігу.

Позивач стверджував, що договір приєднання до Регламенту авторизованого електронного майданчику «Держзакупівлі.Онлайн» №14102019-3 від 14.10.2019 є чинним і діючим з огляду на умови зазначеного договору та законодавства України.

Позивач також пояснив, що за пунктом 3 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору перший платіж мав бути здійснений відповідачкою до 20.10.2024, але оплата була проведена 21.10.2024. Тому на підставі пункту 6 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 позивач нарахував штраф у розмірі 19грн99коп за один день прострочення.

Позивач зазначив про повідомлення відповідача щодо оплати нарахованого штрафу у розмірі 19грн99коп за прострочення першого платежу перед здійсненням оплати. Відповідач погодився сплатити штраф, здійснив першій платіж за графіком у сумі 19988грн92коп., а також сплатив 19грн99коп. в якості штрафу за прострочення. Загальна сума за першім платежем згідно пунктом 3 додаткової угоди №9 до договору дорівнювала 20018грн91коп.

Суд роз`яснив відповідачу право у строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Суд попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2025 надсилалась на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 49087, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Калинова, буд.64, кв.191.

Відділення поштового зв`язку повернуло поштове відправлення з ухвалою суду від 11.03.2025 із застереженням про закінченням терміну зберігання.

Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 11.03.2025 доставлена до електронної скриньки відповідача, зазначеної відповідачем у розділі інформація для здійснення зв`язку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ().

Положеннями частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З огляду на викладене, суд здійснені всі можливі заходи задля повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач відзив на позовну заяву до суду не надавав, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

З урахуванням режиму воєнного стану та повітряних тривог у суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Справу розглянуто у розумні строки, враховуючи вищевказані обставини та факти, а також беручи до уваги перебування судді у відпустці та необхідність надання сторонам часу для реалізації своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» (далі оператор) та фізичною особою-підприємцем Кутенковою Ольгою Олександрівною (далі користувач) укладено договір від 14.10.2019 №14102019-3 приєднання до Регламенту авторизованого електронного майданчику «Держзакупівлі.Онлайн» (далі договір від 14.10.2019).

Відповідно до пункту 1.1 договору від 14.10.2019 користувач на підставі вільного волевиявлення приєднався до умов договору в цілому та повністю, у тому числі, до Регламенту авторизованого електронного майданчику Держзакупівлі.Онлайн, який розміщено за адресою: https://www.dzo.com.ua/info/rules (далі - Регламент), який є його невід`ємною частиною, а оператор зобов`язався надавати користувачу доступу до онлайн-сервісів з правом користування програмною продукцією електронним майданчиком, за призначенням, з метою участі користувача в процедурах закупівель за допомогою мережі Інтернет, в режимі онлайн.

Пунктами 2.1, 2.2 договору від 14.10.2019 визначено, що будь-яка особа, що отримує доступ до онлайн-сервісів, застосовує та/або використовує електронний майданчик як користувач, замовник та/або учасник, приймає таке рішення на власний розсуд та під свою відповідальність. Використання електронного майданчику та його електронних сервісів з метою участі в процедурах закупівель за допомогою мережі Інтернет здійснюється користувачем через особистий кабінет, після його реєстрації в електронній системі закупівель через електронний майданчик.

Користувач несе відповідальність за свої дії, які вчиняються ним в електронній системі закупівель, та дії осіб, які вчиняються від його імені з використанням його даних персональної ідентифікації. Користувач несе відповідальність за зміст інформації, яка оприлюднюється в електронній системі закупівель. Оператор електронного майданчика має право здійснювати контроль за інформацією, що розміщується користувачем, та повідомляти йому, а також комісії щодо розгляду питань діяльності електронної системи закупівель про факт розміщення користувачем інформації неналежного змісту.

Згідно з пунктами 2.3 - 2.6 договору від 14.10.2019 реєстрація в електронній системі закупівель через електронний майданчик здійснюється одним із наступних способів ідентифікації/ авторизації за допомогою:

- ідентифікації через отримання електронним майданчиком банківського платежу від користувача. Оператор надає рахунок користувачу для оплати. Користувач здійснює оплату отриманого рахунку з власного поточного рахунку з обов`язковим зазначенням реквізитів, зазначених у рахунку. Після перевірки оператор електронного майданчика може або повернути платіж користувачу, або зарахувати його як плату за реєстрацію в електронній системі закупівель через електронний майданчик відповідно до умов договору.

- ідентифікації через підписання договору між користувачем та оператором електронного майданчика.

Здійснення користувачем одним із способів, визначених п.2.3 договору ідентифікації/авторизації в електронній системі закупівель через електронний майданчик, є повним та безумовним акцептом оферти на укладення договору. При застосуванні способу ідентифікації/авторизації, передбаченого п.2.3.1 договору, ідентифікація/авторизація користувача саме як замовника здійснюється оператором після одночасного направлення таким Користувачем відповідного звернення на електронну адресу оператора: .

Користувач електронного майданчику замовник, з метою здійснення процедур закупівель, повинен авторизуватись як замовник, тим самим підтверджуючи правомірність застосування ним електронної системи закупівель в якості замовника.

Користувач, який має намір прийняти участь в оголошеній процедурі закупівлі як постачальник товару (товарів), надавач послуги (послуг) та/або виконавець робіт, повинен авторизуватись як учасник, одним із способів, зазначених у п.2.3 договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору від 14.10.2019 реєстрація в електронній системі закупівель та доступ до визначених онлайн-сервісів електронної системи закупівель надається електронним майданчиком замовнику безкоштовно у випадках, прямо передбачених договором та законодавством у сфері закупівель.

Пунктом 3.4 договору від 14.10.2019 встановлено, що за надання оператором користувачу доступу до онлайн-сервісів Електронного майданчику для їх використання за призначенням та надання користувачу права користування електронним майданчиком з метою участі в процедурах закупівель в електронній системі закупівель через Інтернет, в режимі онлайн, оператор має право на винагороду.

Відповідно до пункту 6-1 Порядку формування та використання електронного каталогу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2020 №822 (із змінами та доповненнями), за надання доступу до електронного каталогу та інших електронних сервісів, пов`язаних з його користуванням в електронній системі закупівель, оператором авторизованого електронного майданчика з переможця відбору, з яким замовник уклав договір, справляється плата в розмірі, що становить:

- 3% ціни пропозиції переможця відбору, з яким укладається договір, якщо вартість закупівлі становить не більш як 50тис.гривень;

- 2% ціни пропозиції переможця відбору, з яким укладається договір, але не більш як 3400гривень, якщо вартість закупівлі становить не більш як 200тис.гривень;

- 1% ціни пропозиції переможця відбору, з яким укладається договір, але не більш як 3400гривень, якщо вартість закупівлі становить більш як 200тис.гривень.

Розмір плати, встановлений у цьому пункті, визначений з урахуванням усіх податків і зборів (крім податку на додану вартість), що сплачуються у випадках, передбачених законодавством, та є однаковим для всіх операторів авторизованих електронних майданчиків і не може встановлюватися операторами авторизованих електронних майданчиків самостійно.

Згідно з пунктом 3.10 договору від 14.10.2019 первинні документи, що підтверджують здійснення господарської операції належним чином складаються оператором в односторонньому порядку на суму коштів, що нараховані як винагорода оператора. Відповідний акт складається оператором в електронній формі, скріплюється кваліфікованим електронним підписом та надається учаснику до 10 числа місяця, що слідує за місяцем проведення електронного аукціону.

Пунктом 8.1 договору від 14.10.2019 визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення (підписання) сторонами або акцепту його публічної оферти і діє до повного виконання обов`язків сторонами.

У підписаній сторонами додатковій угоді від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 зазначено, що внаслідок несплати користувачем винагороди оператора на умовах статті 3 договору від 14.10.2019 (із змінами внесеними до договору) у період з 31.07.2022 по 30.06.2024 загальна сума заборгованості користувача становить 119933грн52коп. Сторони погодились провести реструктуризацію заборгованості.

Пунктами 2, 3 додатковій угоді від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 встановлено, що користувач визнає та підтверджує існування заборгованості перед оператором у загальній сумі 119933грн52коп.

Сторони погодили, що заборгованість буде погашено рівними щомісячними платежами у розмірі 19988грн92коп за наступним затвердженим графіком погашення заборгованості:

Перший платіж до « 20» жовтня 2024 року;

Другий платіж до « 20» листопада 2024 року;

Третій платіж до « 20» грудня 2024 року;

Четвертий платіж до « 20» січня 2025 року;

П`ятий платіж до « 20» лютого 2025 року;

Шостий платіж до « 20» березня 2025 року.

Згідно з пунктом 5 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 користувач зобов`язується виплатити зазначену в пунктах 1 та 2 додаткової угоди суму у повному обсязі згідно із графіком погашення заборгованості, затвердженому в пункті 3 додаткової угоди. Користувач має право на дострокове погашення заборгованості.

Відповідно до пунктів 6, 8 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019, у разі прострочення користувачем строків виплати платежів, визначених в п. 3 додаткової угоди, користувач зобов`язується на вимогу оператора сплатити штраф у розмірі 0,1% від суми щомісячного платежу 19988грн92коп за кожен день такого прострочення.

Зобов`язання користувача за додатковою угодою вважаються виконаними за умови надходження на рахунок оператора всієї суми боргу, яка визначена цією додаткової угодою, у строки та сумах, що встановлені графіком погашення заборгованості.

Відповідно до платіжної інструкції від 21.10.2024 №1434 відповідачка перерахувала позивачу суму в розмірі 20008грн91коп.

Згідно з поясненнями позивача сума в розмірі 20008грн91коп частково була спрямована на сплату штрафу у розмірі 19грн99коп. Оскільки був порушений строк оплати першого платежу на 1день (оплата відбулась 21.10.2024 замість 20.10.2024), на підставі пункту 6 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 позивач нарахував штраф у розмірі 19грн99коп. Решта суми у розмірі 19988грн92коп була спрямована на погашення першого платежу.

Позивач вказав, що відповідачка погодилась сплатити штраф у розмірі 19грн99коп за прострочення строку оплати першого платежу.

Позивач направляв на адресу відповідачки претензію від 28.01.2025 з вимогою сплатити суму боргу у розмірі 99944грн60коп, залишену без відповіді.

Стверджуючи про порушення відповідачем зобов`язання зі сплати суми боргу у розмірі 99944грн60коп, штрафу у розмірі 4577грн56коп за період з 21.11.2024 до 03.03.2025, позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалось раніше, пунктом 6 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 встановлено, що у разі прострочення користувачем строків виплати платежів, визначених у п. 3 додаткової угоди, користувач зобов`язується на вимогу оператора сплатити штраф у розмірі 0,1% від суми щомісячного платежу 19988грн92коп за кожен день такого прострочення.

Враховуючи викладене, у пункті 6 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 сторони передбачили нарахування саме пені, а не штрафу.

Відповідно до частини 2 статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У частині 2 статті 252 Цивільного кодексу України вказано, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичного виконання зобов`язання не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №927/1091/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди від 10.10.2024 №9 до договору від 14.10.2019 перший платіж у розмірі 19988грн92коп мав бути здійснений до 20.10.2024. Тобто останній день платежу припадав на вихідний день (20.10.2024 неділя).

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи викладене у позивача були відсутні підстави для нарахування пені у розмірі 19грн99коп за один день прострочення.

З урахуванням здійсненого платіжною інструкцією від 21.10.2024 №1434 платежу на суму 20008грн91коп, станом на 25.06.2025 залишається невиконаним зобов`язання з оплати суми боргу у розмірі 99924грн61коп (119933грн52коп - 20008грн91коп).

Відповідач не надав доказів погашення суми боргу у розмірі 99924грн61коп, доводи позивача щодо вказаної суми заборгованості не спростував.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 99924грн61коп та відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу у розмірі 19грн99коп.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок пені за порушення строків оплати решти платежів.

Позивач не врахував положень статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 №543/96-ВР, згідно з якою розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи визначені позивачем періоди нарахування пені (21.11.2024 03.03.2025, 21.12.2024 03.03.2025, 21.01.2025 03.03.2025, 21.02.2025 03.03.2025), за розрахунком суду правомірний та обґрунтований розмір пені становить 3515грн41коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 1062грн15коп? слід відмовити.

При зверненні до господарського суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028грн. Зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою.

Згідно з пунктом 1 частини 2, частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При розгляді питання щодо наявності підстав для застосування коефіцієнту 0,8 суд враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.

Даний позов був сформований в системі «Електронний суд», тому наявні підстави для застосування положень частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями) при розрахунку суми судового збору.

Належний розмір судового збору дорівнює 2422грн40коп. (3028грн х 08). Розмір надлишково сплаченого судового збору становить 605грн60коп. (3028грн 2422грн40коп.).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема у разі, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На момент вирішення спору клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору на адресу суду не надходило.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд покладає на відповідачку витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2373грн95коп.

Позивач заявив про стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 20000грн.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач додав до матеріалів справи копії: договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024; додаткової угоди №2 від 25.02.2025 до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2025.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» у справі здійснював адвокат Сєдов Ігор Володимирович на підставі ордеру серія АЕ №1839199 від 04.03.2025.

Між адвокатом Сєдовим Ігорем Володимировичем (далі представник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» (далі клієнт) укладений договір про надання правничої допомоги від 15.11.2024 (далі договір від 15.11.2024).

Пунктом 1.1 договору від 15.11.2024 визначено, що клієнт доручає, а представник приймає на себе обов`язки з надання правничої допомоги та представництву інтересів клієнта у господарських та цивільних спорах та спорах з контролюючими органами в адміністративних судах, в тому числі з органами фіскальної служби; представництву інтересів клієнта перед фізичними та юридичними особами будь-якої форми власності, в тому числі з метою ведення переговорів.

Відповідно до пункту 1.2 договору від 15.11.2024 представник уповноважується договором діяти в інтересах клієнта, без обмеження використовуючи всі права, які надані клієнту та його представнику Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кримінальним процесуальним кодексом України, іншими нормативними актами для захисту прав та законних інтересів клієнта.

Згідно з пунктом 3.2 договору від 15.11.2024 клієнт оплачує роботу представника у розмірах та у строки, передбачені договором або додатковими угодами до договору.

Пунктом 4.1 договору від 15.11.2024 передбачено, що за надання правничої допомоги клієнт сплачує представнику гонорар та відшкодовує фактичні видатки представника, які пов`язані з виконанням договору, в розмірах, які будуть обумовлені в додатковій угоді до договору.

Пунктом 7.1 договору від 15.11.20245 визначено, що договір набирає чинності з дня підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань або до припинення договору на підставах встановлених законодавством, Правилами адвокатської етики та договором.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №2 від 25.02.2025 до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024 (далі додаткова угода від 25.02.2025) клієнт доручає, а представник приймає на себе зобов`язання з надання юридичних послуг (правничої допомоги) з представництва прав та законних інтересів клієнта у правовідносинах, які випливають із додаткової угоди №9 від 10.10.2024 до договору приєднання до Регламенту авторизованого електронного майданчику «Держзакупівлі.Онлайн» №14102019-3 від 14.10.2019, укладеного клієнтом з ФОП Кутенковою Ольгою Олександрівною, та фактом несплати ФОП Кутенковою Ольгою Олександрівною заборгованості.

Згідно з пунктом 1.2 додаткової угоди від 25.02.2025 клієнт доручає представнику здійснити всі заходи та дії, які спрямовані на захист його прав та законних інтересів, які пов`язані із поданням позову про стягнення боргу за додатковою угодою №9 від 10.10.2024 з ФОП Кутенкової Ольги Олександрівни, а саме: здійснювати представництво інтересів клієнта перед будь-якими фізичними та юридичними особами, державними органами та судами, подати до компетентного суду позов про стягнення боргу за додатковою угодою №9 від 10.10.2024 з ФОП Кутенкової Ольги Олександрівни та мати процесуальні права та обов`язки в обсязі відповідно до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 25.02.2025 сторони погодили, що за надані послуги клієнт сплачує представнику гонорар з наступного розрахунку - 20000грн складання позовної заяви та інших процесуальних документів, підготовка їх для подачі до суду, направлення копії позову відповідачу, подання позову до суду.

Пунктом 3 додаткової угоди від 25.02.2025 встановлено, що гонорар представника сплачується клієнтом представнику двома платежами:

- 5000грн авансовий платіж, що сплачується клієнтом протягом 10-ти днів з дня підписання додаткової угоди;

- остаточні розрахунки в сумі 15000грн за складання позовної заяви та інших процесуальних документів і подання їх до суду, а також суми гонорару, розрахованої від кількості годин витрачених представником для представництва інтересів клієнта в судових засіданнях, здійснюються протягом 10-ти днів з дати винесення рішення судом першої інстанції на підставі звіту та рахунку представника.

Оплата здійснюється шляхом перерахування на картковий рахунок представника, номер якого зазначено у додатку до договору.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вирішує питання щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 19600грн (20000грн х 0,98).

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Також суд виходить з того, що ЄСПЛ (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України так і у частинах п`ятій-сьомій статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, Верховний Суд дійшов висновків, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме - пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; враховуючи кількість виготовлених представником позивача документів та їх зміст, суд також дійшов до висновку не розподіляти витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 2600грн. Суд покладає на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 17000грн. Решта витрат на професійну правничу допомогу залишається на позивачеві.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 2, 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 237, 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» до фізичної особи-підприємця Кутенкової Ольги Олександрівни про стягнення суми боргу у розмірі 99944грн60коп, пені у розмірі 4577грн56коп. - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Кутенкової Ольги Олександрівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» (ідентифікаційний код: 39008321; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 56, поверх 4) суму боргу в розмірі 99924грн61коп., пеню у розмірі 3515грн41коп, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2373грн95коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу у розмірі 19грн99коп, пені у розмірі 1062грн15коп

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова