СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

19 червня 2025 року м. Харків Справа № 917/977/23

Східний апеляційний господарський суд у складі: суддя Лакіза В.В.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1279 П/2)

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 (повна ухвала складена 12.05.2025, суддя Ореховська О.О.)

у справі № 917/977/23

за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , м. Пирятин, Полтавська область,

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі №917/977/23 провадження у справі №917/977/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) закрито. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни. Скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.12.2023. Скасовано заборону фізичній особі - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) укладати правочини (договори) та розпоряджатися майном, накладену ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.06.2023.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі №917/977/23, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду. Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі №917/977/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 витребувано матеріали справи №917/977/23, із суду першої інстанції.

16.06.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/977/23.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний суд встановив, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України з наступних підстав.

Так, статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з п. п. 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2025 встановлений у розмірі 3 028, 00 грн.

Тлумачення змісту підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" приводить до висновку, що законодавцем визначено необхідність сплати судового збору за подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено вказаним Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Близький за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29.05.2018 у справі №915/955/15.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, судовий збір за подання даної апеляційної скарги підлягає сплаті у розмірі 2 422,40 грн. (3 028 х 0,8).

Між тим, апелянтом заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване зверненням до суду з заявою про його неплатоспроможність, що, на його думку, завідомо свідчить про відсутність достатніх грошових коштів у останнього для сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за попередній рік, відповідно до яких дохід скаржника з попередній рік становив 13 200 грн. Таким чином, вказує, що розмір судового збору за подання апеляційною скаргою перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік.

Апеляційний суд розглянув клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору та дійшов висновку про відмову в його задоволенні з таких підстав.

Статтею 8 Закону "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, при наявності умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною 1 ст. 8 Закону "Про судовий збір" унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті (ч.2 ст.8 Закону "Про судовий збір").

Положення ст. 8 Закону "Про судовий збір" містять виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

У п.37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 зроблено висновок про те, що з аналізу ст.8 Закону "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Положення Господарського процесуального кодексу України та Закону "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п.44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі №757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі №914/1147/20, від 10.11.2021 у справі №922/1429/19, від 06.06.2021 у справі №922/1775/19).

На підтвердження свого фінансового становища скаржник не надав відповідну довідку про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 за 2024 рік, таким чином, не підтвердив свій реальний майновий стан. Матреіали справи таких документів також не містять.

З огляду на це, апеляційний суд за наслідками розгляду клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги дійшов висновку, що зазначені скаржником обставини є необгрунтованими, з огляду на відсутність підтвердження їх належними доказами.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що звернення до суду із заявою про неплатоспроможність завідомо свідчить про відсутність достатніх грошових коштів для сплати судового збору. Так, сам лише факт звернення із відповідною заявою до суду достовірно не підтверджує скрутне фінансове становище особи, обставини щодо наявності/відсутності неплатоспроможності підлягають встановленню та оцінці судом на підставі відповідних доказів.

Крім того Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) містить застереження щодо боржника, який ініціює своє банкрутство, а саме: звертаючись до господарського суду із заявою про неплатоспроможність фізичної особи заявник зобов`язаний мати достатньо майна для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі (ч.5 ст.34, ч.1 ст.113 КУзПБ). Отже, нормами КУзПБ передбачено додаткову вимогу щодо заяви боржника, у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство (неплатоспроможність) - обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Суд апеляційної інстанції зауважує, що законодавець звільнив фізичну особу лише від обов`язку сплати судового збору за подання заяви про неплатоспроможність, проте інших пільг щодо оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, КУзПБ не містить.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст.129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на вищевикладене, клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, апелянтом не було виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідно ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Конопліча Ігоря Георгійовича на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі № 917/977/23 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (2422,40 грн).

3. Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.В. Лакіза