ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" червня 2025 р. м. Черкаси Справа № 925/594/25

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянувши заяву Фермерського господарства "Нектар" про забезпечення позовної заяви у справі

за позовом Фермерського господарства "Нектар",

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоекспресагро",

про стягнення 1 440 294,84 грн,

УСТАНОВИВ:

27.05.2025 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Нектар" (далі - ФГ "Нектар") з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоекспресагро" (далі - ТОВ "Автоекспресагро") 1 440 294,84 грн заборгованості.

Разом із позовною заявою ФГ "Нектар" подало заяву про забезпечення позову з вимогою накласти арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Автоекспресагро" в банківських установах у межах суми 1 440 294,84 грн.

Ухвалою від 29.05.2025 суд у задоволенні заяви ФГ "Нектар" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою відмовив.

Ухвалою від 05.06.2025 суд відкрив провадження у справі №925/594/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 23.06.2025 о 15:00.

18.06.2025 ФГ "Нектар" подало заяву про забезпечення позовної заяви з вимогою накласти арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Автоекспресагро" в банківських установах у межах суми основного боргу, тобто 1 300 500 грн.

В обґрунтування поданої заяви ФГ "Нектар" зазначає, що 11.03.2025 сторони уклали договір поставки №11/03, відповідно до п. 5.1. якого, покупець здійснює оплату за товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунку-фактури у порядку та строки, що визначені у додатках, які є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 3.10 договору, у разі ненадання постачальнику транспортної інструкції на відвантаження товару протягом 10 календарних днів з дати надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, постачальник зобов`язаний повернути зазначені грошові кошти покупцеві.

Згідно рахунку відповідача №16 від 11.03.2025 позивачем 11.03.2025 сплачено відповідачу за товар грошові кошти в сумі 1 300 500 грн згідно платіжної інструкції №45 від 11.03.2025.

Так позивач вважає, що оскільки позивач протягом 10 календарних днів в письмовій формі відповідачу транспортну інструкцію не надав, то останній з огляду на вказане був зобов`язаний після 21.03.2025 повернути позивачу сплачені за товар грошові кошти в сумі 1 300 500 грн, проте, не виконав взяті на себе зобов`язання. Позивач стверджує, що 16.04.2025 звернувся з листом-претензією до відповідача в якій вимагав повернути грошові кошти, у розмірі зазначеному в згаданих в цьому листі платіжної інструкції або поставити товар, який не був поставлений відповідно до умов договору №11/03 від 11.03.2025. Окрім того, позивач стверджує, що направив відповідачу транспортну інструкцію про поставку товару 17.05.2025 з використанням програмного забезпечення "M.E.Doc", яка була отримана відповідачем в цей же день. Проте, за твердженням позивача, його вимоги відповідач залишив без задоволення та станом на 27.05.2025 товар фактично не поставив, про причини неможливості поставки не повідомив та грошові кошти не повернув.

З огляду на вказане позивач 27.05.2025 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення заборгованості в сумі 1 440 294,84 грн, в тому числі штрафних санкцій в сумі 139 794,84 грн. У подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та судом 05.06.2025 відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовною заявою позивач скерував до суду заяву про її забезпечення в задоволенні якої 29.05.2025 судом відмовлено. Відмовляючи в забезпеченні позовної заяви суд вказав, що відповідач не є товариством, яке систематично не виконує договірні зобов`язання, оскільки щодо нього наявні відомості про розгляд лише однієї господарської справи - №925/460/25, строк спірного договору - до 31.12.2025, тобто договір є чинним, а також нетривалий строк, що сплив після останнього дня, коли відповідач, за твердженням позивача, мав поставити товар.

Позивач стверджує, що з огляду на вказане 03.06.2025 повторно звернувся з листом-претензією до відповідача в якій вимагав повернути грошові кошти, у розмірі зазначеному в платіжній інструкції або поставити товар, який не був поставлений відповідно до умов договору №11/03 від 11.03.2025. Окрім того, позивач повідомляє, що направив відповідачу транспортну інструкцію про поставку товару 05.06.2025 з використанням програмного забезпечення "M.E.Doc", яка, за твердженням позивача, була отримана відповідачем в цей же день, що підтверджується відповідною квитанцією. Також вказану інструкцію позивач направляв відповідачу на поштову адресу та скерував її на вказану у договорі електронну адресу відповідача, що підтверджується накладною поштового відправлення № 716, описом вкладення до відправлення, трекінгом поштового відправлення, а також фото екрана.

Проте, за твердженням позивача, вимоги позивача відповідач залишив без задоволення та станом на 17.06.2025 товар фактично не поставив, про причини неможливості поставки не повідомив та грошові кошти не повернув.

Вказані обставини, на переконання позивача, свідчать про недобросовісність відповідача та його небажання виконувати взяті на себе зобов`язання, незалежно від строку дії договору та строків позовної давності для захисту порушеного права позивача, адже відповідач зобов`язаний був їх виконати, в частині повернення грошових коштів, починаючи вже з 21.03.2025 впродовж майже 3-х місяців, а в частині поставки товару - 1-го місяця, що спричиняє позивачу відповідні збитки. При цьому позивач зауважує, що для зазначеного висновку достатньо лише одного випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань в межах дії певного договору, а відповідач допустив їх щонайменше два, а саме в указаній справі та в справі № 925/460/25, в якій заяву ТОВ "ФГ Поділля Агробізнес" про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти, що належать ТОВ "Автоекспресагро" та знаходяться на рахунках товариства в банківських установах у межах суми 3913579,44 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України)

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч. 4 ст. 137 ГПК України)

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії. (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21)

Предметом позовних вимог ФГ "Нектар" є стягнення коштів у сумі 1 440 294,84 грн.

Як на підставу для забезпечення позову заявник вказує на те, що ТОВ "Автоекспресагро" не виконало зобов`язання з повернення попередньої оплати добровільно та останнє має можливість розпоряджатися коштами, які знаходяться на його рахунках, через що у заявника наявні припущення, що можливе ускладнення або унеможливлення виконання в майбутньому рішення суду у разі задоволення позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 4 ст. 236 ГПК України)

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. (таких висновків дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22)

Тобто наведений підхід передбачає необхідність доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову, обґрунтування заявником відомих йому обставин або тих обставин, про які він об`єктивно може дізнатися, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову. (подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.12.2024 у справі № 910/3268/22)

У справі, що розглядається припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову ґрунтується на тому, що відповідач має можливість вільно розпоряджатися грошовими коштами.

Суд зауважує, що такі обставини не є достатніми для підтвердження наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення.

Суд бере до уваги, що можливість відповідача у будь-який момент розпорядитися наявними на його рахунках грошовими коштами є беззаперечною, а тому таке розпорядження в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За вказаних умов вимога про надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

При визначенні необхідності прийняття справи № 917/1610/23 до свого розгляду Об`єднана палата Касаційного господарського суду в ухвалі від 01.03.2024 проаналізувавши правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, зазначила таке:

"Разом із тим, у пункті 23 цієї постанови зазначено таке: "Верховний Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін".

Таким чином, наведений зміст постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду засвідчує, що у ній взагалі відсутні правові висновки, про які стверджує колегія суддів (про те, що у питанні застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача/зацікавленої особи, позивач (заявник) звільняється від доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову)."

Із вказаного суд доходить висновку, що не підлягає доказуванню лише обставина можливості відповідачем розпоряджатися своїми коштами, проте це не позбавляє заявника (позивача) обов`язку доводити наявність обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову із наданням доказів на підтвердження такої необхідності.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення. (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі №91013310/23, від 15.09.2023 у справі № 910/6804/23, від 18.10.2023 у справі № 922/1864/23)

Таким чином, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

В ухвалі від 29.05.2025, відмовляючи в задоволенні заяви ФГ "Нектар" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою, суд дослідив наявну в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформацію за запитом про відповідача за його власною назвою товариства - "Автоекспресагро" і встановив, що наявні відомості про розгляд лише однієї господарської справи - №925/460/25 за участю ТОВ "Автоекспресагро" в якості відповідача. Вказане свідчить, що ймовірно відповідач не є товариством, яке систематично не виконує договірні зобов`язання, що б спричинило відповідну кількість звернень його контрагентів за захистом своїх прав до суду.

Далі, як зазначає позивач, строк спірного договору - до 31.12.2025, тобто наразі такий строк не сплив, договір є чинним.

Позивач зазначає, що попередню оплату він здійснив 11.03.2025, проте лише 13.05.2025 він направив відповідачу транспортну інструкцію для відвантаження продукції. Позивач стверджує, що поставка не відбулась і тому він після спливу декількох днів подає даний позов і заяву про забезпечення позову.

Суд дійшов висновку, що нетривалий строк, який сплив після останнього дня, коли відповідач, за твердженням позивача, мав поставити товар, на дату подання заяви про забезпечення позову не є достатнім для висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення у разі задоволення позову буде утруднене.

Так позивач стверджує, що у зв`язку з викладеним, 03.06.2025 повторно звернувся з листом-претензією до відповідача в якій вимагав повернути грошові кошти, у розмірі зазначеному в платіжній інструкції або поставити товар, який не був поставлений відповідно до умов договору №11/03 від 11.03.2025. Окрім того, направив відповідачу транспортну інструкцію про поставку товару 05.06.2025 з використанням програмного забезпечення "M.E.Doc", яка була отримана відповідачем в цей же день, що підтверджується відповідною квитанцією. Також вказану інструкцію позивач направляв відповідачу на поштову адресу та скерував її на вказану у договорі електронну адресу відповідача, що підтверджується накладною поштового відправлення № 716, описом вкладення до відправлення, трекінгом поштового відправлення, а також фото екрана. Проте, обґрунтовані вимоги позивача відповідач залишив без задоволення та станом на 17.06.2025 товар фактично не поставив, що підтверджується відсутністю первинних документів, про причини неможливості поставки не повідомив та грошові кошти не повернув.

На підтвердження викладених обставин позивач надав транспортну інструкцію від 02.06.2025 про поставку товару 05.06.2025 та лист-претензію (повторно) вих. № 22 від 02.06.2025.

З наданих позивачем доказів випливає, що відповідно до скриншоту екрану із програмного забезпечення "M.E.Doc", позивач 03.06.2025 о 16:47 контрагенту - ТОВ "Автоекспресагро" надіслав лист.

Згідно з листом, наданим позивачем, що за його твердженням, є квитанцією про отримання відправлення, документ (MULTIDOC) Універсальний документ, ім`я файла - 04C13EEE-32A5-48B7-A5DD-A406DB4E206E.XML доставлено одержувачу - 45274275 Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоекспресагро" 06.06.2025 14:00 (тобто на наступний день після заявленої позивачем дати поставки).

Згідно зі скриншотом екрану із програми gmail 03.06.2025 о 10:39, позивач надіслав на електронну адресу файли: заявку про відвантаження та лист претензію.

04.06.2025 о 14:10, відповідно до опису-вкладення до листа 716, позивач надіслав ТОВ "Автоекспресагро" заявку вих. № 23 від 02.06.2025 та лист-претензію (повторно) вих. № 22 від 02.06.2025. Згідно з наданим позивачем витягом з сайту АТ "Укрпошта", поштове відправлення за трек-номером 716 вручено за довіреністю 17.06.2025 (тобто через 12 днів після заявленої позивачем дати поставки товару).

Проаналізувавши досліджене, суд доходить висновку, що непоставка товару відповідачем за транспортною інструкцією, отриманою після спливу заявленого позивачем строку поставки товару, не є достатньою підставою вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення у разі задоволення позову буде утруднене.

Суд звертає увагу, що вказаний аналіз проведено лише з тверджень позивача і судом не здійснюється розгляд справи по суті.

Крім того, суд зауважує, що викладені позивачем обставини свідчать про вірогідне невиконання в добровільному порядку відповідачем зобов`язань за спірним Договором, проте, не доводять того факту, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення у разі задоволення позову буде утруднене у примусовому порядку.

Враховуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку про відсутність можливості пересвідчитись у наявності обґрунтованої необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Підсумовуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви ФГ "Нектар" про забезпечення позовної заяви.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. (ч. 8 ст. 140 ГПК України)

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234, 235, 239, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фермерського господарства "Нектар" про забезпечення позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Копію ухвали надіслати сторонам за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА