ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 Справа № 917/689/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ», 03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, 3-й поверх, ,

до Приватного підприємства «Українська сервісна бурова компанія-1», 36014, м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 29, оф. 313, ,

про cтягнення 1 186 990,35 грн,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» до Приватного підприємства «Українська сервісна бурова компанія-1» про cтягнення 1 186 990,35 грн, з яких 1 008 950,88 грн заборгованість за договором про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р., 50 447,54 грн пеня, 127 591,93 грн втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.04.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за договором про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (довідка про доставку ухвали від 03.04.2025 р. в електронний кабінет Приватного підприємства «Українська сервісна бурова компанія-1» міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

20.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» та Приватним підприємством «Українська сервісна бурова компанія-1» було укладено договір про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 (а.с. 9-12), відповідно до п. 1.1 якого Замовник (ПП «Українська сервісна бурова компанія-1») замовляє і оплачує, а Виконавець (ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ») бере на себе зобов`язання надати послуги з технічного обслуговування та ремонту обладнання Замовника згідно списку (із зазначенням у ньому типів і моделей, серійних та реєстраційних номерів) вказаною в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.7 вказаного договору після завершення виконання робіт Виконавець оформляє акт виконаних робіт, складений на підставі наряду-замовлення (замовлення на роботу) Виконавця, що повинен бути підписаний уповноваженим представником Замовника. Виконавець направляє Замовнику акт виконаних робіт на його адресу, вказану в даному договорі.

Замовник повертає акт виконаних робіт, підписаний особою, уповноваженою для цього і завірений круглою печаткою Замовника, Виконавцю не пізніше, ніж через 10 календарних днів з дня отримання його від Виконавця.

На виконання зазначеної норми договору № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. сторонами було підписано Акт виконаних робіт № KVWE-005394 від 03.04.2024 р. на суму 2 233 682,35 грн (а.с. 17-20).

Пунктом 4.1 договору визначено, що Замовник може сплачувати рахунки за Сервісне обслуговування та запасні частини на умовах попередньої оплати у розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) та післяплати в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) їх вартості протягом 10 (десяти) календарних днів з дати їх оформлення Виконавцем за фактом виконання сервісного обслуговування та/або поставки Запасних частин та формування Податкової накладної, за умови, що загальна поточна сума заборгованості Замовника за цим договором на дату виставлення відповідного рахунку, та з його урахуванням, не перевищує 2 265 364,34 грн з ПДВ 20 % післяплати.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору за виконану роботу розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Приватного підприємства «Українська сервісна бурова компанія-1» 1 186 990,35 грн, з яких 1 008 950,88 грн заборгованість за договором про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р., 50 447,54 грн пеня, 127 591,93 грн втрати від інфляції.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р., Акт виконаних робіт № KVWE-005394 від 03.04.2024 р., рахунок-фактура № KVZP0476151 від 20.12.2023 р., Акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.10.2024 р., виписки по рахунку ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ» та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Цеппелін Україна ТОВ» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. щодо виконання робіт на суму 2 233 682,35 грн. Так, судом досліджено Акт виконаних робіт № KVWE-005394 від 03.04.2024 р. та встановлено, що він має всі необхідні реквізити, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками, тож приймається судом у якості належного доказу виконання позивачем умов договору № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. на вищевказану суму.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Цеппелін Україна ТОВ» на виконання п. 4.1 договору було оформлено рахунок-фактуру № KVZP0476151 від 20.12.2023 р. на оплату заборгованості за договором № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. в розмірі, вказаному в Акті виконаних робіт № KVWE-005394 від 03.04.2024 р. (а.с. 21-24).

Як стверджує позивач, Приватним підприємством «Українська сервісна бурова компанія-1» не сплачено заборгованість за виконані роботи в розмірі 1 008 950,88 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписав Акт звірки взаємних розрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» та Приватним підприємством «Українська сервісна бурова компанія-1» (а.с. 25), згідно з яким станом на 31.10.2024 р. борг останнього на користь позивача становив 1 100 684,57 грн, а також направив до ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ» лист № 20 від 08.01.2025 р. (а.с. 27), у якому визнав заборгованість ПП «Українська сервісна бурова компанія-1» за договором про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. у вищезазначеному розмірі.

Доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. щодо здійснення оплати у вказаному розмірі відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1 008 950,88 грн заборгованості за договором про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.2 договору про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р. визначено, що за порушення Замовником строків оплати, визначених даним договором, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка була чинною на момент нарахування пені, від суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати, але в цілому не більше 5 % від суми заборгованості.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 50 447,54 грн пені (а.с. 5-6), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 127 591,93 грн, що виникли у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання щодо здійснення оплати за виконані роботи за договором № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р., за період з травня 2024 року по лютий 2025 року (а.с. 6).

У вказаному розрахунку позивачем застосовано загальний індекс інфляції за вказаний період 1.12646.

Водночас, загальний індекс інфляції за період з травня 2024 року по лютий 2025 року розраховується наступним чином: (100,60 (індекс інфляції за травень 2024 року) : 100) x (102,20 (індекс інфляції за червень 2024 року) : 100) x (100,00 (індекс інфляції за липень 2024 року) : 100) x (100,60 (індекс інфляції за серпень 2024 року) : 100) x (101,50 (індекс інфляції за вересень 2024 року) : 100) x (101,80 (індекс інфляції за жовтень 2024 року) : 100) x (101,90 (індекс інфляції за листопад 2024 року) : 100) x (101,40 (індекс інфляції за грудень 2024 року) : 100) x (101,20 (індекс інфляції за січень 2025 року) : 100) x (100,80 (індекс інфляції за лютий 2025 року) : 100) та становить 1.12645504.

У зв`язку з цим суд здійснив перерахунок розміру інфляційних втрат за період з травня 2024 року по лютий 2025 року та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 126 556,75 грн (розрахунок в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Цеппелін Україна ТОВ» в частині стягнення з Приватного підприємства «Українська сервісна бурова компанія-1» 1 008 950,88 грн заборгованість за договором про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р., 50 447,54 грн пеня, 126 556,75 грн втрати від інфляції. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 17 789,33 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Українська сервісна бурова компанія-1» (36014, м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 29, оф. 313, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, 3-й поверх, ) 1 008 950,88 грн заборгованість за договором про сервісне обслуговування № PSR170-1/23 від 20.12.2023 р., 50 447,54 грн пеня, 126 556,75 грн втрати від інфляції; 17 789,33 грн судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 23.06.2025 р.

Суддя О.С. Мацко