ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. Справа№ 910/11570/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025

у справі № 910/11570/24 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

про покладання на ВДВС судових витрат у господарській справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС Центр"

про стягнення 58 591,93 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС ЦЕНТР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 38 864,00 грн. основного боргу та 1 606,78 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншому - відмовлено.

На виконання вказаного рішення судом видано накази від 19.12.2024 та від 20.01.2025.

31.03.2025 від стягувача до Господарського суду міста Києва, через систему «Електронний суд», надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого на виконанні перебувають накази Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 та від 20.01.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено.

15.04.2025 від стягувача до Господарського суду міста Києва, через систему «Електронний суд», надійшла заява про покладення на Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/11570/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладання на ВДВС судових витрат повернуто без розгляду.

Повертаючи без розгляду подану стягувачем скаргу , місцевий господарський суд виходив з того, що стягувачем у відповідності до частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України не долучено докази надіслання поданої заяви боржнику.

Не погодившись із поверненням без розгляду заяви про покладання на ВДВС судових витрат, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» через підсистему «Електронний суд», звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/11570/24 та прийняти нове рішення, яким справу № 910/11570/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладання на Подільський ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу направити до розгляду по суті до Господарського суду міста Києва.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції прийнято рішення, котре не відповідає та порушує правові висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду , викладені у постанові від 30.08.2024 по справі № 908/3731/23 та постанові Касаційного господарського суду від 14.10.2024 по справі №910/19592/23.

За доводами скаржника, місцевий господарський суд допустив правовий пуризм і надмірну процесуальну формальність , не здійснивши при цьому дотримання статті 238 ГПК України та застосування приписів норм ГПК, котрі зокрема містяться в статтях 6, 42, 170 ГПК України.

Скаржник вказував, що дії місцевого господарського суду в даній справі не є послідовними. Так, ТОВ «ТДС ЦЕНТР» відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України було зобов`язане зареєструвати електронний кабінет, проте до цього часу не здійснило цього обов`язку та не зареєструвало електронний кабінет . Отже, у ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» була відсутня процесуальна необхідність у направленні на адресу ТОВ «ТДС ЦЕНТР» примірника скарги із доданими до неї документами за допомогою засобів поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» цінним листом із описом вкладення до нього документів.

Разом з тим, до апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції адвоката Грищенка Олександра Миколайовича.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» у судовій справі № 910/11570/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/11570/24. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції адвоката Грищенка Олександра Миколайовича - задоволено. Розгляд апеляційної скарги призначено на 18.06.2025 о 14:00 год. в режимі відеоконференції.

У судове засідання 18.06.2025 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції). Відповідач у судове засідання 18.06.2025 не з`явився, про розгляд апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріалів справи достатньо для розгляду всіх її обставин та прийняття обґрунтованого рішення; явка учасників справи в судове засідання не визнавалася обов`язковою. При цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

За змістом абз.1 ч. 7 ст. 42 ГПК , якщо цим Кодексом установлено обов`язок учасника справи надсилати копії документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Водночас згідно з абз.2 ч. 7 ст.42 ГПК якщо інший учасник справи відповідно до ч.6 ст.6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Суд зазначає, що відповідно до норм ГПК зареєструвати електронний кабінет зобов`язані не всі суб`єкти. Такий обов`язок законодавець поклав лише вичерпне коло осіб, перелік яких наведений у ч. 6 ст. 6 ГПК.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в ЄСІКС або її окремій підсистемі (модулі) у обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні кабінети у добровільному порядку.

Абзац 1 ч. 7 ст. 42 ГПК передбачає надсилання копій документів у паперовій формі листом з описом вкладення лише тим учасникам справи, які не мають електронного кабінету та відповідно до закону не зобов`язані його реєструвати.

Натомість для учасників справи, які згідно з ч. 6 ст. 6 ГПК зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, однак не зробили цього, законодавець передбачив процесуальну відповідальність у вигляді відсутності обов`язку надсилання цим суб`єктам паперових копій документів.

Приписи абз. 2 ч. 7 ст. 42 ГПК спонукають осіб, перелік яких визначений ч. 6 ст. 6 ГПК, виконати свій обов`язок з реєстрації електронного кабінету, усвідомлюючи, зокрема, можливі негативні процесуальні наслідки його невиконання (у тому числі передбачені абз. 2 ч. 7 ст. 42 ГПК).

Подібні правові висновки щодо відсутності обов`язку із надсилання копій документів учасникам справи, які не мають електронного кабінету, хоча зобов`язані його реєструвати викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 по справі № 908/3731/23.

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про покладення на Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу, в електронній формі з використанням електронного кабінету, а тому у нього відсутній обов`язок із надсилання копії цієї заяви, зокрема, у паперовій формі листом з описом вкладення, відповідачу, який є юридичною особою зареєстрованою за законодавством України, та відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК зобов`язаний був зареєструвати електронний кабінет.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не може погодитися із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення поданої ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заяви про покладення на Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу на підставі положень ч. 2, 4 ст. 170 ГПК України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею заяви до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом пункту 6 статті 275 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/11570/24 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/11570/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/11570/24 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/11570/24 передати до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.06.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко