ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Справа № 910/639/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Трушков В.Л.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водгео"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 (повне рішення складено 15.04.2025) (суддя Босий В.П.)

у справі № 910/639/25 Господарського суду міста Києва

за позовом Комунального підприємства "Водгео"

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У січні 2025 року Комунальне підприємство "Водгео" (далі - КП "Водгео", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Північне міжобласне територіальне відділення АМК України, Комітет, відповідач) про визнання недійсним рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірним постановленням Північним міжобласним територіальним відділенням АМК України рішення № 60/194-р/к від 31.10.2024 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", у зв`язку із чим позивач просив суд визнати таке рішення недійсним.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі № 910/639/25 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що дії КП "Водгео" були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в межах, де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать КП "Водгео" на правах оренди та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), адже в такому випадку споживачі мали б можливість обирати між кількома виконавцями, та, у разі ущемлення їх інтересів, обрали б іншого виконавця таких послуг. У випадку ж відсутності конкуренції на відповідному ринку і, як наслідок, відсутності у споживачів альтернативи щодо придбання таких послуг, інакше ніж у КП "Водгео", його дії призвели до настання негативних для споживачів наслідків. Таким чином, доводи КП "Водгео", викладені у позовній заяві, спростовуються зібраними Комітетом під час розгляду антимонопольної справи доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі № 910/639/25, КП "Водгео" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 55, 62 Конституції України, ст. 4, 202-204, 257, 258, 268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 4, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 7, 8, 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 2, 3, 4, 73-80, 86, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом не з`ясовано, на чому ґрунтуються доводи позивача, які обставини є доведеними, яку норму права належить застосувати до них. Порушення судом норм процесуального права мало наслідком ухвалення незаконного рішення. Суд не з`ясував суті відносин позивача із споживачами та їх правову природу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Водгео" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі № 910/639/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2025 об 11:30.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 16.06.2025 об 11:40.

Позиції учасників справи

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду додаткові пояснення у даній справі та клопотання про долучення доказів (листа Міністерства розвитку громад та територій України № 23238/2510-24 від 11.12.2024, копія якого міститься в матеріалах справи, на якій під час передруку втрачено дату документа, що розташована на нижньому полі листа (під штихкодом)).

Явка представників учасників справи

У судове засідання 16.06.2025 з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Усі учасники справи належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника відповідача.

У судовому засіданні представник позивача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням Північного міжобласного територіального відділення АМК України № 60/194-р/к від 31.10.2024 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення): визнано, що КП "Водгео" у період з грудня 2021 року по вересень 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в межах м. Сміла Черкаської області, с. Будки, с. Плоске Балаклеївської об`єднаної територіальної громади та с. Холоднянське Тернівської об`єднаної територіальної громади, де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать КП "Водгео" на правах оренди та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку у нього не було жодного конкурента; визнано дії КП "Водгео", які полягають у стягненні плати за видачу технічних умов на встановлення приладів обліку води, які не передбачені законодавством, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в межах м. Сміла Черкаської області, с. Будки, с. Плоске Балаклеївської об`єднаної територіальної громади та с. Холоднянське Тернівської об`єднаної територіальної громади, де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать КП "Водгео" на правах оренди та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку. За порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини Рішення, накладено на КП "Водгео" штраф у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Звертаючись із позовом у даній справі, КП "Водгео" послалось на те, що покладені в основу Рішення аргументи є необґрунтованими внаслідок помилкового застосування матеріального права.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Комітет зазначив, що при прийнятті Рішення відповідач діяв у межах своїх повноважень, а також у порядку та спосіб, встановлені законом; висновки, викладені в Рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими; Комітетом надано належну оцінку обставинам справи і прийнято законне та обґрунтоване рішення про встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про притягнення позивача як порушника до визначеної законом відповідальності.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

За змістом ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

У статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

За положеннями ст. 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції" доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Під час розгляду справи орган Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважені ними працівники Антимонопольного комітету України, його територіального відділення збирають докази шляхом вчинення процесуальних дій, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, а також отримують докази від інших органів влади.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Апеляційний господарський суд у даному випадку зважає на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 922/1966/18, згідно з якою рішення АМК України має містити усі докази, якими обґрунтовуються його висновки. Неповне з`ясування органом АМК України обставин, які мають значення для справи, недоведення обставин, які мають значення для справи і які безпідставно визнано встановленими, тобто допущені недоліки у здійсненні повного і об`єктивного з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, їх відображення у мотивах прийнятого рішення не можуть бути надолужені зазначеним органом у суді під час розгляду справи про визнання недійсним рішення органу АМК України. Суди не повинні перебирати на себе непритаманні суду функції та самостійно встановлювати, зокрема, обставини інкримінованого порушення.

Так, згідно із частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

До повноважень органів Антимонопольного комітету України віднесено здійснення розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановлення та кваліфікації правопорушення, в тому числі й об`єктивної його сторони. А на суд покладено обов`язок перевірки дотримання органом АМК України вимог законодавства та прийняття ним рішення на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України, та, за наявності/доведеності/ обґрунтованості підстав, передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", - змінити, скасувати чи визнати недійсним рішення АМК України, з урахуванням доводів та меж заявлених позивачем вимог.

Відповідно до пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно із ч. 1-2 ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він (суб`єкт господарювання) не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому, застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Обов`язок із доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на АМК України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду на АМК України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі, крім того, що покладено обов`язок з доведення у суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку, також покладено обов`язок доведення наявності у діях суб`єкта господарювання зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, оскільки саме по собі зайняття монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності, зокрема у вигляді накладення штрафу відповідно до статті 52 Закону "Про захист економічної конкуренції".

Верховний Суд наголошував, що у застосуванні статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" необхідно мати на увазі, що частина перша її містить кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем стосовно необмеженого кола випадків такого зловживання, а частина друга - перелік деяких із числа відповідних випадків, причому цей перелік не є вичерпним. Отже, сама лише відсутність у згаданому переліку вказівки про ті чи інші дії (бездіяльність) суб`єкта господарювання не є перешкодою для кваліфікації таких дій (бездіяльності) за ознаками частини першої даної статті.

Здійснення системної оцінки та кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання, як і уточнення кваліфікації одних і тих самих дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання в межах відповідних (тобто тих, що співвідносяться як загальні та спеціальні) приписів, що містяться в різних частинах статті 13 вказаного вище Закону, відноситься до виключних (дискреційних) повноважень органів АМК України.

Водночас за змістом приписів ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Із змісту Рішення вбачається, що Комітетом було враховано припинення порушення, про що КП "Водгео" листом № 2491/0110 від 30.10.2024 повідомило Комітет та надало копію наказу № 355/01/01-03 від 02.05.2024, яким виключено калькуляцію № 40 для ІІ групи споживачів (бюджетні установи) та калькуляцію № 40 для ІІІ групи споживачів (промисловість та інші) з наказу № 296/01-03 від 29.12.2023 "Про встановлення вартості додаткових платних послуг".

Так, у пункті 130 Рішення зазначено, що КП "Водгео" припинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, з 02.05.2024 (наказ № 354/1/01-03 від 01.05.2024) було скасовано плату за видачу технічних умов на встановлення приладів обліку води для абонентів, які мешкають у багатоквартирних будинках, та для абонентів приватного сектору, однак залишено таку плату для бюджетних установ, промисловості та інших. Тобто дії позивача, які полягали у стягненні плати за видачу технічних умов на встановлення приладів обліку води, які не передбачені законодавством, було частково припинено.

У той же час, як правильно зазначено судом, припинення порушення про захист економічної конкуренції не свідчить про відсутність відповідного порушення та його кваліфікацію з накладанням штрафу.

При цьому статтею 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не передбачено обов`язкового настання наслідків у частині порушення прав споживачів, оскільки остання передбачає факт ущемлення інтересів споживачів, а відтак, встановлення та доведення реальних фактичних понесених наслідків не є обов`язковою умовою.

Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не обов`язкове настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їхніх прав чи інтересів, а достатньо встановлення можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями такого суб`єкта господарювання.

Як обґрунтовано встановлено судом, правовідносини КП "Водгео" із споживачами є договірними та регулюються в межах приватного права - цивільного та господарського законодавства в індивідуальному порядку та не належать до оцінки таких відносин органами АМК України, у зв`язку із чим безпідставним є посилання скаржника на те, що суду слід було дослідити ці правовідносини.

При цьому судом правильно визначено, що продавець (постачальник) товару визнається таким, що займає монопольне становище на ринку товару у відповідних територіальних межах, якщо зміна продавця (постачальника) товару є недоцільною для покупця (споживача), оскільки є неможливою без значних економічних витрат або зміни споживчих характеристик такого товару.

Саме по собі дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері ціноутворення, в тому числі на договірних засадах, не означає відсутності в діях такого суб`єкта господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, або застосування різних цін до рівнозначних угод без об`єктивно виправданих на те причин.

Оцінка договірних відносин не підпадає під дію регулювання конкуренційного законодавства та, відповідно, повноважень Комітету, Рішенням суб`єкта господарювання притягнуто до відповідальності не у зв`язку з укладенням договорів із споживачами, а у зв`язку з діями в частині встановлення та введення в дію калькуляцій відповідно до наказів.

Також, судом правомірно враховано, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 444 від 24.04.2008 "Про внесення змін до рішення виконкому № 661 від 21.06.2007 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді", додаток до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 661 від 21.06.2007 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді" викладено в новій редакції і КП "Водгео" визначено виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а відтак останнє є єдиним надавачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в межах м. Сміла Черкаської області, с. Будки, с. Плоске Балаклеївської об`єднаної територіальної громади та с. Холоднянське Тернівської об`єднаної територіальної громади, де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать КП "Водгео" на правах оренди та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам). Тобто, у споживачів КП "Водгео" відсутня альтернатива придбання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, окрім як у позивача.

Комітетом надано оцінку факту видачі КП "Водгео" технічних умов на встановлення законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки (приладів обліку води) на платній основі.

Зокрема, Комітетом було оцінено та проаналізовано ряд наказів позивача та його дії із встановлення калькуляцій, у результаті чого зроблено висновок, що для встановлення приладу обліку води у м. Сміла Черкаської області, с. Будки, с. Плоске Балаклеївської об`єднаної територіальної громади та с. Холоднянське Тернівської об`єднаної територіальної громади споживачу необхідно отримати від КП "Водгео" технічні умови за плату відповідного розміру, проте нормами діючого законодавства не передбачено видачу технічних умов на встановлення приладів обліку води та, відповідно, не передбачено стягнення плати за такі технічні умови.

Таким чином, Комітетом встановлено, що законодавством не передбачена видача технічних умов на встановлення приладів обліку води та стягнення плати за їх видачу, проте, КП "Водгео", всупереч вимогам законодавства, своїми наказами затвердило вартість видачі технічних умов на встановлення приладів обліку води.

З врахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції правильно погодився з твердженням відповідача про те, що стягнення позивачем плати за видачу технічних умов на встановлення приладів обліку води, які не передбачені законодавством, призвело до ущемлення інтересів споживачів послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, оскільки мало наслідком понесення споживачами додаткових фінансових витрат у зв`язку з отриманням таких технічних умов, а стягнення плати за видачу технічних умов на встановлення приладів обліку води з порушенням вимог чинного законодавства на послуги, на ринку яких такий суб`єкт займає монопольне (домінуюче) становище, за наявності інформації про їх економічну необґрунтованість, правомірно визнано Комітетом порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на відповідному ринку.

Як правильно визначено Комітетом та підтверджено судом, такі дії КП "Водгео" були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в межах, де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать КП "Водгео" на правах оренди та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), адже в такому випадку споживачі мали б можливість обирати між кількома виконавцями, та, у разі ущемлення їх інтересів, обрали б іншого виконавця таких послуг.

Окрім того, за положеннями ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18, який правомірно враховано судом, положеннями статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено лише зупинення примусового виконання рішення органу Комітету у разі його оскарження в двомісячний строк з дня одержання такого рішення, такий строк є присічним і відновленню не підлягає, а Закон України "Про захист економічної конкуренції" не містить положень щодо переривання або зупинення його перебігу.

Отже, суд обґрунтовано погодився з доводами Комітету про порушення КП "Водгео" двомісячного строку оскарження, оскільки, як зазначає сам позивач, Рішення отримано останнім 06.11.2024, а з даним позовом КП "Водгео" звернулось до Господарського суду міста Києва 20.01.2025.

З огляду на викладене, правомірним є висновок Господарського суду міста Києва про відмову в позові.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водгео" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі № 910/639/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна постанова складена - 24.06.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська