ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

що підлягає оскарженню

у справі про неплатоспроможність

11.06.2025м. ДніпроСправа № 904/5738/24

За заявою Фермерського господарства "Григоренко В.Г." з грошовими вимогами в загальній сумі 6 714 321,79 грн

до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Товстоп`ятка В.В.

Представники:

від боржника: не з`явився

арбітражний керуючий: Смолов К.В., посвідчення №1950 від 21.12.2018

від кредитора ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО": Бонтлаб В.В., довіреність б/н від 11.09.2024

від кредитора ОСОБА_2 : не з`явився

від кредитора ТОВ "Актив - РЗ": Кислий Є.І., ордер серія АЕ № 1370625 від 20.03.2025

від кредитора ФГ "Григоренко В.Г.": Яланський О.А., ордер серія АР № 1161160 від 31.03.2025

від кредитора ОСОБА_3 : не з`явився

від кредитора АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК": не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 11.02.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів, до 11.06.2025. Призначено керуючим реструктуризацією боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Смолова Костянтина Вікторовича (свідоцтво №1894 від 21.12.18, 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 59, офіс 234). Призначено попереднє засідання суду на 01.04.2025 о 10:00 год.

На виконання ухвали суду від 11.02.2025, господарський суд 11.02.2025 опублікував оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №75282 від 12.02.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

11.03.2025 Фермерським господарством "Григоренко В.Г." подано заяву б/н б/д з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в загальній сумі 6 714 321,79 грн, з яких: 6 708 265,79 грн - основна заборгованість, 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Ухвалою суду від 17.03.2025 заяву Фермерського господарства "Григоренко В.Г." з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в загальній сумі 6 714 321,79 грн, з яких: 6 708 265,79 грн - основна заборгованість, 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника залишено без руху. Зобов`язано заявника протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки заяви, а саме:

- надати інформацію про заінтересованість кредитора стосовно боржника.

19.03.2025 Фермерським господарством "Григоренко В.Г." подано заяву б/н б/д про усунення недоліків заяви про грошові вимоги до боржника, в якій, на виконання вимог ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор повідомив суд, що Фермерське господарство "Григоренко В.Г." не є заінтересованою особою стосовно боржника.

Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято заяву Фермерського господарства "Григоренко В.Г." б/н б/д з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в загальній сумі 6 714 321,79 грн, з яких: 6 708 265,79 грн - основна заборгованість, 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в попередньому засіданні.

01.04.2025 від ОСОБА_2 надійшло заперечення б/н від 31.03.2025 проти грошових вимог Фермерського господарства "Григоренко В.Г.".

08.04.2025 кредитором Фермерським господарством "Григоренко В.Г." подано пояснення б/н б/д щодо листа арбітражного керуючого Смолова К.В. вих.№02-22/96 від 24.03.2025 про відмову у визнанні заявлених кредиторських вимог.

08.04.2025 кредитором Фермерським господарством "Григоренко В.Г." подано пояснення б/н б/д щодо заперечення ОСОБА_2 проти грошових вимог ФГ "Григоренко В.Г.".

23.04.2025 Фермерським господарством "Григоренко В.Г." подані додаткові пояснення б/н б/д щодо заявлених грошових вимог.

09.05.2025 від арбітражного керуючого Смолова К.В. надійшли додаткові пояснення щодо грошових вимог Фермерського господарства "Григоренко В.Г."

13.05.2025 Фермерським господарством "Григоренко В.Г." подані додаткові пояснення б/н б/д щодо заявлених грошових вимог.

20.05.2025 Фермерським господарством "Григоренко В.Г." подані додаткові пояснення б/н б/д щодо заявлених грошових вимог.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У попереднє засідання, призначене на 11.06.2025, з`явились представники кредиторів ТОВ "Актив - РЗ", ФГ "Григоренко В.Г.", ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" та арбітражний керуючий Смолов К.В.

В матеріалах справи міститься повідомлення вих.№02-22/96 від 24.03.2025 арбітражного керуючого Смолова К.В. щодо розгляду грошових вимог Фермерського господарства "Григоренко В.Г.", в якому керуючий реструктуризацією боргів Смолов К.В. відхилив грошові вимоги кредитора в повному обсязі.

Представник кредитора ФГ "Григоренко В.Г." підтримав заявлені грошові вимоги до боржника.

Арбітражний керуючий Смолов К.В. відхилив грошові вимоги Фермерського господарства "Григоренко В.Г." в повному обсязі.

Представник кредитора ТОВ "Актив - РЗ" не заперечив проти визнання грошових вимог Фермерського господарства "Григоренко В.Г.".

Представники кредиторів ОСОБА_3 та ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" залишили розгляд грошових вимог Фермерського господарства "Григоренко В.Г." на розсуд суду.

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 (далі - «Зберігач», Боржник), з однієї сторони, та ФГ "Григоренко В.Г." (платник єдиного податку 4 групи, в особі голови Григоренко Ірини Григорівни, що діє на підставі Статуту, далі - «Поклажодавець», «Кредитор»), було укладено Акт приймання-передачі зерна на зберігання, про наступне: Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на зберігання на території критого току, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Кочережки, вул. Зарічна, 4а, зерно у такій кількості: ячмінь - 78,0 тонн, соняшник - 246,86 тонн, кукурудза - 603,78 тонн.

Таким чином, факт передачі зерна у кількості: ячмінь - 78,0 тонн, соняшник - 246,86 тонн, кукурудза - 603,78 тонн зафіксовано вищезазначеним Актом.

Підписанням цього Акту Зберігач підтвердив факт одержання від Поклажодавця ячменя у кількості 78,0 тонн, соняшника - 246,86 тонн, кукурудзи - 603,78 тонн на зберігання, та своє зобов`язання щодо повернення зерна у схоронності на вимогу Поклажодавця (копія Акту додається до матеріалів Заяви).

Крім того, вищезазначений Акт було складено також Боржником власноруч, з засвідченням його змісту своїм підписом, та зазначенням всіх обов`язкових реквізитів документа (копія додається).

На неодноразові звернення Кредитора до Боржника щодо повернення переданого на зберігання ячменя - 78,0 тонн, соняшника - 246,86 тонн, кукурудзи - 603,78 тонн, Боржник не надавав інформації щодо дати повернення зерна, у кількості, зазначеній у Акті приймання-передачі зерна на зберігання.

Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено ФГ «Григоренко В.Г.» про те, що у власності ОСОБА_1 вже не перебуває критий тік, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а зерно, передане за Актом від 01.10.2023 продано ним без погодження з Кредитором, оскільки ОСОБА_1 має грошові зобов`язання перед іншими фізичними та юридичними особами, які повинен був виконати.

У зв`язку з чим, Кредитором було застосовано заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу Боржника листа-вимоги про повернення зерна у визначеній Актом кількості, або про здійснення грошової компенсації за передане майно, та попереджено Боржника про те, що у разі невиконання ним взятих на себе зобов`язань, Кредитор буде змушений звернутись до Суду з відповідною позовною заявою.

Факт звернення ФГ «Григоренко В.Г.» з вимогою про повернення зерна у визначеній Актом кількості, або про відповідну грошову компенсацію за неповернуте зерно, отримане від Кредитора, підтверджується Листом-Вимогою, з доказами його направлення за допомогою поштового зв`язку, на адресу місця реєстрації Боржника, копія якого долучена до матеріалів даної заяви.

Додатково копію Листа-вимоги було направлено на електрону адресу Боржника, та за допомогою інтернет месенджерів.

Проте, на вказану вимогу жодної відповіді від Боржника не надійшло, всі спроби Кредитора зв`язатися з Боржником були проігноровані останнім.

Станом на дату звернення Кредитора з даною заявою до Суду відповіді на Лист-вимогу не надходило, Боржником не було повернуто Поклажодавцеві у схоронності зерно, у визначеній Актом кількості, та не компенсованого його вартість.

Додатково Кредитор зазначив, що 01.10.2021 між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ), в подальшому іменуються "Орендодавець)", з однієї сторони, та ФГ «Григоренко В.Г.», іменоване надалі «Замовник», платник єдиного податку 4 групи, в особі голови Григоренко І.Г., що діє на підставі Статуту, в подальшому іменується «Орендар», з другої сторони, в подальшому разом іменуються «Сторони», а окремо - «Сторона», було укладено Договір оренди нежитлових приміщень.

А саме, у тимчасове платне користування було передано об`єкт нерухомого майна: частину критого току, залізобетонного, площею 300 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Об`єкт оренди надавався Орендареві для тимчасового зберігання та очищення зерна.

Однак, враховуючи строк дії Договору оренди нерухомого майна, а саме, до 01.10.2023, між Сторонами було укладено Акт приймання-передачі зерна саме на зберігання до ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, Кредитор дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив своє зобов`язання щодо зберігання переданого нами зерна за вищезазначеним Актом, та повернення його у визначеній кількості, за вимогою.

Разом з цим, факт отримання на зберігання зерна підтверджено підписом Боржника у Акті, наявністю оригіналу Акту у Кредитора, складеного Боржником власноруч.

До теперішнього часу ОСОБА_1 зерно не повернуто у визначеній кількості, та не компенсовано його вартість у грошовому еквіваленті.

Жодних розрахунків з Поклажодавцем проведено не було.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було повідомлено ФГ «Григоренко В.Г.» про те, що у власності ОСОБА_1 вже не перебуває критий тік, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а зерно, передане за Актом від 01.10.2023 продано ним без погодження з Кредитором, та кошти, одержані від продажу зерна Поклажодавця передані Боржником Кредитору не були, Кредитор звертається з вимогою про компенсацію у грошовому еквіваленті вартості зерна, переданого за Актом від 01.10.2023.

Відповідно до даних Головного управління статистики у Дніпропетровській області Лист №08-06/711-25 від 10.03.2025) станом на 2023 рік середня ціна за тонну ячменю складала - 4 849,5 гри, за тонну соняшника - 12 290,0 грн за тонну кукурудзи -5 459,1 грн.

Таким чином, до складу грошового зобов`язання Боржника входить: 378 261,00 грн (ціна за 78,0 тонн ячменю) + 3 033 909,40 грн (ціна за 246,86 тонн соняшника) + 3 296 095,39 грн (ціна за 603,78 тонн кукурудзи) = 6 708 265,79 грн.

Заперечуючи проти грошових вимог Фермерського господарства "Григоренко В.Г." арбітражний керуючий Смолов К.В. констатував неможливість визнання грошових вимог ФГ "ГРИГОРЕНКО В.Г." до боржника без надання кредитором додаткових документів на підтвердження грошових вимог у зв`язку з тим, що:

- наданий кредитором Акт приймання-передачі зерна на зберігання від 01.10.2023 складений між ФГ "ГРИГОРЕНКО В.Г." та Душкою М. М. як фізичною особою - зберігачем, однак Душка М. М. за даних обставин не є суб`єктом господарювання, у тому числі зерновим складом, який надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та який в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно, як це передбачено Законом України "Про зерно та ринок зерна в Україні";

- статтею 7 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" передбачено, що суб`єктами зберігання зерна також є суб`єкти виробництва зерна, які зберігають його у власних або орендованих зерносховищах, однак, як зазначено кредитором у заяві, 01.10.2021 між Душкою М.М. як орендодавцем та ФГ "ГРИГОРЕНКО В.Г." як орендарем було укладено Договір оренди нерухомого майна, за яким Душкою М.М. було передано ФГ "ГРИГОРЕНКО В.Г." у тимчасове платне користування частину критого току для тимчасового зберігання та очищення зерна, дія якого закінчилась 01.10.2023;

- договір складського зберігання зерна, в якому були б передбачені всі істотні умови зобов`язання зі зберігання зерна, між ОСОБА_1 та ФГ "ГРИГОРЕНКО В. Г." не укладався;

- наданий кредитором Акт приймання-передачі зерна на зберігання не містить усіх необхідних реквізитів, передбачених для складських документів, що видаються зерновим складом власнику зерна на підтвердження прийняття зерна на зберігання, зокрема відсутнє зазначення року збирання урожаю, посилання на державний стандарт або нормативний акт, якому відповідає прийняте на зберігання зерно, якісних характеристик зерна з посиланням на документ, що їх засвідчує, тобто наданий кредитором акт приймання-передачі зерна на зберігання не містить всіх обов`язкових реквізитів первинного документу даного типу;

- необґрунтованим є посилання кредитора на лист Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 08-06/711-25 від 10.03.2025 як на підставу для визначення вартості зерна, оскільки, по-перше, сам лист містить застереження, що наведена у листі середня ціна призначена для статистичних цілей (розрахунків індексів цін, індексів обсягів реалізації продукції сільського господарства тощо) і не може використовуватись для інших цілей, а отже середня ціна реалізації сільськогосподарських культур не може використовуватись для обрахунку вартості зерна, нібито переданого на зберігання боржнику, а у долученому листі наведено інформацію щодо середніх цін реалізації сільськогосподарських культур підприємствами Дніпропетровської області у 2023 році, однак Акт приймання-передачі зерна на зберігання не містить зазначення року збирання урожаю та будь-яких інших відомостей, які б давали змогу встановити рік, станом на який доцільно здійснювати розрахунок вартості зерна у кількості, що зазначена кредитором;

- заява кредитора також не містить інформації про походження зерна, нібито переданого на зберігання боржнику, зокрема, але не виключно доказів його придбання у відповідній кількості або вирощування відповідної кількості зерна, що відповідно підтверджує рух активів та реальність відповідних господарських операцій;

- актом приймання-передачі зерна на зберігання не передбачено розміру плати за зберігання зерна та строків її внесення, а також строку, на який зерно передається на зберігання, або застереження, що зерно прийняте на зберігання до запитання;

- керуючий реструктуризацією дійшов висновку, що Акт приймання-передачі зерна на зберігання від 01.10.2023 не є допустимим доказом наявності між кредитором і боржником правовідносин зі зберігання зерна;

- до поданої заяви з грошовими вимогами не додано жодних доказів наявності у власності кредитора зерна (ячменю, кукурудзи, соняшника) станом на момент його передання на зберігання за Актом приймання-передачі зерна на зберігання від 01.10.2023 в обумовленій у ньому кількості.

Відповідно до ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України суб?єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання) Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання.

Так, щодо твердження про відсутність правовідносин зі зберігання зерна між ФГ "Григоренко В.Г." і Боржником, суд зазначає наступне.

11 серпня 2022 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №916/546/21, досліджувала питання стосовно виключної правової проблеми щодо визначення правової природи акту приймання-передачі як правочину чи як доказу у справі.

Мотиви, з яких виходить Велика Палата Верховного Суду, постановляючи ухвалу були наступні.

«Стосовно виключної правової проблеми щодо визначення правової природи акта Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду посилається на існування різних підходів у вирішенні питання щодо правової природи акта приймання-передачі, а саме: 1) як правочину, 2) як доказу у справі, документа первинного бухгалтерського обліку - залежно від конкретних обставин справи.

Однак різна оцінка, яка надається судами акту приймання-передачі в залежності від конкретних обставин справи, сама по собі не може свідчити про існування у справі виключної правової проблеми щодо визначення правової природи цього акта.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що, залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як "акт приймання-передачі", може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків.

Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи.

Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту.

З огляду на різні обставини справ суди доходять різних висновків щодо правової природи акта приймання-передачі. Такі висновки можуть відрізнятись один від одного, однак, зважаючи на різний контекст справ, у яких відповідні висновки зроблені, це не свідчить про їх суперечність один одному.».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №916/379/23, зауважено, що залежно від установлених судами обставин конкретної справи документ, який сторони справи іменують як "акт приймання-передачі", може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків (п. 93).

Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як його змісту, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок із цього приводу в разі його необхідності для вирішення справи повинен робити суд у межах кожної окремої справи (п. 94).

Таким чином, суд досліджує акт у кожному конкретному випадку та надає йому оцінку залежно від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи створює він горидичні наслідки (п. 95).

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 207 Цивільного кодексу України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, правочин це правомірна вольова дія. Правомірність правочину означає, що він є юридичним фактом, який породжує ті правові наслідки, наступу яких бажають сторони і які відповідають вимогам закону. Своєю правомірністю правочини відрізняються від правопорушень (деліктів) - вольових дій, що суперечать вимогам закону та тягнуть за собою правові наслідки, які сторони не бажали отримати. Згідно із законом правочин завжди є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, суд зазначає, що між Фермерським господарством «Григоренко В.Г.» та ОСОБА_1 виникли правовідносини у момент передачі зерна на зберігання оформленого актом приймання-передачі зерна, що у свою чергу являється правочином.

Акт приймання-передачі зерна на зберігання від 1 жовтня 2023 року укладений між Фермерським господарством «Григоренко В.Г.» та ОСОБА_1 являється правомірним та не визнаний судом недійсним.

Сам факт передачі зерна на зберігання сторонами (Кредитором та Боржником) не заперечується.

Крім того, відповідно до Довідки від 27.12.2024 щодо копій документів про вчинені боржником правочини, наданої ОСОБА_1 до Господарського суду Дніпропетровської області разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, встановлено що фізичною особою ОСОБА_1 було вчинено правочин щодо належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме продаж нежитлової будівлі - критого току (залізобетонний, загальною площею 1251,8 кв. м), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2023, укладеного з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю. В. та зареєстрованого в реєстрі за №1128, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №356379630 від 29.11.2023.

Таким чином, дана угода підтверджує, по-перше, наявність у ОСОБА_1 місця (нежитлова будівля - критий тік) для зберігання зерна, на момент укладання Акту приймання-передачі зерна на зберігання і, по-друге, імовірність того, як зазначав Кредитор у поданій заяві, що ОСОБА_1 продав, разом із критим током, зерно яке було передано Фермерським господарством «Григоренко В.Г.» на зберігання Душці М.М.

Щодо надання Кредитором доказів щодо наявності у власності Фермерського господарства "Григоренко В.Г." зерна (ячменю, кукурудзи, соняшника) станом на момент його передання на зберігання за Актом приймання-передачі зерна на зберігання від 01.10.2023 в обумовленій у ньому кількості, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом господарської діяльності Фермерського господарства «Григоренко В.Г.» є 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Відповідно до Наказів Державної служби статистики України №№133 від 06.07.2018, 165 від 08.06.2022 «Про затвердження форм державного статистичного спостереження щодо площ, валових зборів та урожайності сільськогосподарських культур», юридичні особи, відокремлені підрозділи юридичних осіб, які здійснюють сільськогосподарську діяльність зобов?язані подавати звіт про посівні площі сільськогосподарських культур за формою №4-сг (річна) до територіального органу Держстату.

Відповідно до Наказів Державної служби статистики України №№133 від 06.07.2018, 52 від 20.01.2020, 161 від 25.06.2021, 110 від 14.03.2023 «Про затвердження форм державного статистичного спостереження щодо площ, валових зборів та урожайності сільськогосподарських культур», юридичні особи, відокремлені підрозділи юридичних осіб, які здійснюють сільськогосподарську діяльність зобов?язані подавати звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду за формою №29-сг (річна) до територіального органу Держстату.

Так Фермерським господарством «Григоренко В.Г.» до територіального органу Держстату були подані наступні звіти:

- Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року за формою №4-cг (річна), а саме посівна площа кукурудзи на зерно становила 80 га, соняшника - 82, 19 га,

- Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року за формою №4-cг (річна), а саме посівна площа соняшника становила 162,15 га;

- Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2021 року за формою №4-сг (річна), а саме посівна площа кукурудзи на зерно становила 162,15 га;

- Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2023 року за формою №4-cг (річна), а саме посівна площа ячменю ярого становила 100 га;

- Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 1 грудня 2019 року за формою №29-сг (річна), а саме у 2019 році зібрано 240 тонн кукурудзи на зерно, 172,515 тонн соняшника;

- Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році за формою №29-сг (річна), а саме у 2020 році зібрано 189,716 тонн соняшника,

- Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід 1 винограду у 2021 році за формою №29-сг (річна), а саме у 2021 році зібрано 519,5 тонн кукурудзи;

- Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2023 році за формою №29-сг (річна), а саме у 2023 році зібрано 70,2 тонн ячменю ярого.

Вказані вище документи містяться в матеріалах з грошовими вимогами до боржника.

Відтак, вказані вище документи підтверджують наявність у власності Кредитора зерна (ячменю, кукурудзи, соняшника) станом на момент його передання на зберігання Боржнику за Актом приймання-передачі зерна на зберігання від 01.10.2023 в обумовленій у ньому кількості, та спростовують доводи арбітражного керуючого Смолова Костянтина Вікторовича з цього приводу.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 наведено висновок про застосування норм права, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Такий висновок про застосування норм права викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі №911/2498/18.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до п.4 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку та черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду (ч.6 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства). За результатами розгляду зазначених заяв суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства - вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

З огляду на обґрунтованість вимог, викладених в заяві Фермерського господарства "Григоренко В.Г.", суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором з грошовими вимогами до боржника в сумі 6 714 321,79 грн, яка підлягає погашенню у такому порядку:

- 6 056,00 грн (судовий збір за подання заяви) - відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 6 708 265,79 грн (основна заборгованість) - 2 черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги Фермерського господарства "Григоренко В.Г." () до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 6 056,00 грн (судовий збір за подання заяви) - відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, в сумі 6 708 265,79 грн (основна заборгованість) - 2 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 11.06.2025 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 254-258 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 19.06.2025.

Суддя А.Є. Соловйова