ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 червня 2025 року Справа № 903/371/25

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за участю представників сторін:

від позивача: Кухтик В.М. довіреність №1-4042 від 26.08.2024

від відповідача: Козлюк З.Р. довіреність №01Др-1-0125 від 01.01.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/371/25 за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про стягнення 240091134,28 грн,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 представник Акціонерного товариства «Укртрансгаз» сформувала в системі «Електронний суд» позовну заяву до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про стягнення завданих збитків в розмірі 240091134,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані перевищенням обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у період з липня 2018 по лютий 2019 років у об`ємі 22056,510 тис. куб. м, оскільки відповідачем порушене необхідне співвідношення (баланс) у газотранспортній системі, що зумовило вжиття позивачем заходів фізичного балансування для його відновлення шляхом купівлі і подання потрібного обсягу природного газу в систему, з понесенням заявлених до відшкодування витрат.

Позивач вважає, що протиправні дії відповідача призвели до втрати майна та завдання йому збитків у розмірі вартості такого майна, що становить 240091134,28 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2025 позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 29.04.2025 о 12:00 год.

Відповідач ухвалу суду отримав 01.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, строк для подачі відзиву до 16.04.2025.

16.04.2025 представниця відповідача сформувала в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про стягнення 240091134,28 грн. завданих збитків у справі № 903/371/25 - відмовити повністю. Судові витрати залишити за Позивачем. Зазначає, що АТ «Волиньгаз» здійснювало діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, рішення про видачу якої прийнято постановою НКРЕКП №813 від 19.06.2017р. із змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 914 від 31.05.2019. Вказує, що з 01.12.2023 року і на даний час Товариство не здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Волинської області, а тому не виконує функції оператора газорозподільної системи на території Волинської області. Таким чином, Товариство не є оператором суміжної системи як про це зазначено в позові. Доводить, що позивач не довів належними та допустимими доказами сам факт надання відповідачу послуг балансування, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності небалансів в системі у заявлені позивачем періоди, а також вчинення позивачем заходів спрямованих на усунення загрози цілісності газотранспортної системи.

Таким чином, відповідач вказує, що посилання Позивача на здійснення ним придбання 22 056,510 тис.куб.м. природного газу на загальну вартість 240 091 134,28 грн, у липні 2018 лютому 2019 року, які були подані до газотранспортної системи для відновлення порушеного співвідношення обсягів природного газу, з метою вжиття заходів фізичного балансування в частині порушення співвідношення обсягів природного газу, спричиненого внаслідок протиправних дій Відповідача, спростовується також і інформацією, яка була надана Позивачем під час розгляду справи № 903/973/19. Позивачем не надано первинних документів, які б свідчили про реальність надання послуг балансування АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у період з липня 2018 - лютий 2019 року відповідно до положень Кодексу ГТС, з огляду на що складені позивачем односторонні акти врегулювання небалансів не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та, відповідно, вартості послуг балансування газу.

21.04.2025 представник позивача сформував в системі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій вказує, що відзив Відповідача не містить обґрунтованих заперечень по суті предмету позову, Відповідачем не наведено жодних доводів та аргументів щодо правомірності своєї поведінки та належного виконання покладених на нього обов`язків виконання функцій Оператора ГРМ здійснити закупівлю обсягу природного газу для забезпечення ведення своєї господарської діяльності у спірний період, зокрема для покриття виробничо-технологічних витрат у своїй газорозподільній мережі. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження наявності та використання власного ресурсу природного газу, відповідно не спростовано того, що відповідні витрати природного газу понесені за рахунок Позивача, тобто за рахунок обсягів природного газу, якими Позивач підтримував функціонування газотранспортної системи, подаючи в систему природний газ на заміщення такого роду відборів природного газу в межах заходів балансування, внаслідок чого зазнавав збитків. Замість того, всі доводи Відповідача проти позову зводяться до аналізу судової справи № 903/973/19 з іншим предметом та підставами позову, увага суду привертається на локальні моменти, які не мають значення для розгляду справи № 903/371/25, на правову оцінку суду фактів при розгляді справи № 903/973/19, що наразі суперечать актуальній судовій практиці ВС з розгляду справ у подібних правовідносинах. Відповідач свідомо ігнорує, що саме відсутність договірного механізму врегулювання утвореного небалансу є єдиною та головною підставою відмови у задоволені позову у справі № 903/973/19, у зв`язку з чим виник спір у справі № 903/371/25, жодних інших преюдиціальних обставин на підтвердження правомірності дій Відповідача в межах справи № 903/973/19 не встановлено, як і не доводиться Відповідачем зараз в межах справи № 903/371/25.

24.04.2025 представниця відповідача сформувала в системі «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

28.04.2025 представник позивача сформував в системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви в частині додатків, в якій просить суд приєднати до матеріалів справи копії актів приймання передачі природного газу за договорами з постачальниками за липень 2018 лютий 2019.

Протокольною ухвалою від 29.04.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 20.05.2025 о 10.45 год.

Протокольною ухвалою від 20.05.2025 та від 10.06.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представниця відповідача просила в задоволені позову відмовити повністю з підстав наведених у відзиві на позов та в письмових запереченнях на відповідь на відзив.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.240 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі Позивач або Оператор ГТС) до 01.01.2020 виконувало функції оператора газотранспортної системи, суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 19 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про ринок природного газу»).

Діяльність Позивача як Оператора ГТС була врегульована, зокрема, такими нормативно-правовими актами:Законом України «Про ринок природного газу»; Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі Кодекс ГТС, тут і далі посилання на Кодекс ГТС здійснюється в його редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2-3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі Відповідач) є суміжним оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Оператор суміжної системи - оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, оператор іншої газотранспортної системи, який співпрацює з оператором газотранспортної системи (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Суміжна система - інша газотранспортна система, газорозподільна система, газосховище, установка LNG, система суміжного газовидобувного підприємства, інша система, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у правовідносинах із Позивачем є оператором суміжної системи, який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до Ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 19.06.2017 №813 та відповідно до ст. ст. 37, 38 Закону «Про ринок природного газу» повинен забезпечувати здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів; придбавати енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний та прозорий спосіб. Права та обов`язки Відповідача визначаються цим Законом, іншими нормативно правовими актами, Кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Отже, права і обов`язки Відповідача, порядок та умови взаємовідносин на ринку природного газу, зокрема, врегульовано: Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газотранспортної системи, а також Кодексом газорозподільних систем, який затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494.

На спірні правовідносини сторін, що існували протягом серпня 2018 лютого 2019 років, поширюється дія Кодексу ГТС у редакції від 15.06.2018 з урахуванням положень постанови НКРЕКП від 27.07.2018 № 788 «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу» (із змінами внесеними постановою НКРЕКП від 30.11.2018 № 1573), якою визначено, що на період усунення порушень та приведення дій АТ «Укртрансгаз» у відповідність до вимог законодавства, створення та забезпечення функціонування інформаційної платформи, комерційне балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність).

Газорозподільна система, оператором якої є Відповідач, є суміжною системою безпосередньо приєднаною до газотранспортної системи, оператором якої є Позивач, у зв`язку з чим природний газ з газотранспортної системи до вказаної газорозподільної системи фізично надходить через фізичні точки входу/виходу між ними.

Відповідно до положень Кодексу ГТС та чинного законодавства на ринку природного газу надходження обсягів природного газу з газотранспортної системи Позивача до газорозподільної системи Відповідача відбувається з урахуванням наступного.

Згідно пп. 2 п. 1 глави 2 розділу II Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються такі точки входу як віртуальні точки входу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальні точки входу), зокрема, точки входу з газорозподільної системи (місце надходження газу від газодобувних підприємств чи виробників біогазу, підключених до газорозподільної системи), точка входу, в якій відбувається передача природного газу (для операцій купівлі-продажу природного газу).

Відповідно до пп. 1 п. 2 глави 2 розділу II Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються точки виходу з фізичним розташуванням (далі - фізичні точки виходу), зокрема, точки виходу до газорозподільних систем.

У відповідності до пп. 2 п. 2 глави 2 розділу II Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються, зокрема, віртуальні точки виходу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальна точка), зокрема, точки виходу до газорозподільної системи, точка виходу, в якій відбувається передача природного газу (у тому числі для операцій купівлі-продажу природного газу).

В п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначено, що віртуальною точкою є точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, в якій об`єднуються одна чи більше фізичних точок з фізичним розташуванням.

Відповідно до п. 3 глави 2 розділу II Кодексу ГТС для кожної газорозподільної зони оператор газотранспортної системи створює одну віртуальну точку виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи , розташовані на території ліцензованої діяльності оператора газорозподільної системи.

Згідно п. 4 глави 2 розділу II Кодексу ГТС для кожної газорозподільної зони оператор газотранспортної системи створює одну віртуальну точку входу з газорозподільної системи, якщо до газорозподільної системи підключені об`єкти видобування природного газу та/або виробництва біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел.

Віртуальна точка - точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, в якій об`єднуються одна чи більше фізичних точок з фізичним розташуванням (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Віртуальна точка, на якій відбувається передача природного газу, - точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, на якій відбувається передача природного газу (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Кодексу ГРМ надходження природного газу до ГРМ здійснюється в місцях її фізичного з`єднання з: газотранспортною системою; суміжними газорозподільними системами; мережами газодобувних підприємств та виробників біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, об`єкти яких підключені до ГРМ.

З урахуванням вказаних положень Кодексу ГТС загальний обсяг надходження природного газу до ГРМ Відповідача складається з обсягів надходження з газотранспортної системи Позивача у фізичних точках виходу до газорозподільної системи (пп. 1 п. 2 глави 2 розділу II Кодексу ГТС), а також з обсягів перетоків природного газу з суміжної газорозподільної системи у фізичних точках входу/виходу в місцях фізичного з`єднання між ними, які охоплюються створеною в газотранспортній системі Позивача однією віртуальною точкою виходу до газорозподільної системи Відповідача (п. 4 глави 2 розділу II Кодексу ГТС) (за вирахуванням обсягів якщо перетік відбувається в протилежному напрямку з газорозподільної системи в іншу суміжну газорозподільну систему, в такому випадку загальних обсяг надходження природного газу до ГРМ зменшується на обсяг переданого природного газу в суміжну ГРМ), а також з обсягів перетоків природного газу, що фактично передаються газовидобувним підприємством в газорозподільну систему Відповідача у фізичних точках входу/виходу в місцях фізичного з`єднання між ними шляхом заміщення обсягів природного газу, що подаються газовидобувним підприємством до газотранспортної системи Позивача на віртуальну точку входу з газорозподільної системи Відповідача (пп. 2 п. 1 глави 2 розділу II Кодексу ГТС), на обсяги природного газу, що надходять з газотранспортної системи Позивача на віртуальній точці виходу до газорозподільної системи Відповідача (у зустрічному напрямку шляхом документального заміщення зустрічних потоків).

Обсяг надходження природного газу до газорозподільної системи Відповідача з газотранспортної системи Позивача у фізичних точках виходу, які охоплюються однією віртуальною точкою виходу до газорозподільної системи Відповідача підтверджуються актами приймання-передачі природного газу на ГРС, оформленими у порядку підпункту 4 пункту 2 глави 7 розділу III Кодексу ГТС.

Підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу ІІІ цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті (п. 5 глави 2 розділу XII Кодексу ГТС).

На виконання зазначених вимог Кодексу ГТС Позивач та Відповідач підписали акти приймання-передачі газу на ГРС за період липень 2018 лютий 2019, якими підтверджуються загальні обсяги природного газу, передані з газотранспортної до газорозподільної системи.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) в точках виходу до газорозподільних систем оператори відповідних газорозподільних систем зобов`язані подавати оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем (у тому числі побутовим споживачем), об`єкти якого підключені до газорозподільної системи та якому (його точкам комерційного обліку) оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний EIC-код як суб`єкта ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи.

Відповідач, на виконання зазначених обов`язків Оператора ГРМ подав Позивачу:

- алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Волиньгаз» між замовниками послуг транспортування за звітні місяці;

- звіти про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування.

Позивач доводить, що АТ «Укргазвидобування» як газовидобувне підприємство, не маючи фізичного з`єднання з газотранспортною системою Позивача на своїх газовидобувних об`єктах, розміщених у газорозподільній зоні АТ «Волиньгаз», фізично передавало обсяги природного газу в точці підключення до газорозподільної системи Відповідачу, таким чином умовно здійснювало подання відповідних обсягів природного газу до газотранспортної системи Позивача без безпосереднього приєднання до неї на віртуальну точку входу з газорозподільної системи Відповідача.

Передання таких обсягів на віртуальній точці входу газовидобувним підприємством, в свою чергу, для Відповідача означало, що завдяки фізичному отриманню обсягів природного газу від газовидобувного підприємства в місцях фізичного з`єднання між ними, для нього забезпечувалося надходження відповідних обсягів умовно з газотранспортної системи Позивача на віртуальній точці виходу до газорозподільної системи Відповідача.

На підставі звітних даних (звіти про власний видобуток, транспортування та передачу АТ «Укргазвидобування») вбачається, що до газотранспортної системи Позивача, було подано з промислових трубопроводів АТ «Укргазвидобування» через віртуальну точку входу АТ «Волиньгаз» обсяги природного газу, тим самим одночасно з віртуальної точки виходу з газотранспортної системи Позивача шляхом заміщення їх надходження відбулось до газорозподільної системи Відповідача, незважаючи, що фізично такі обсяги природного газу подані у фізичну точку входу до газорозподільної системи Відповідача газовидобувним підприємством.

Щодо віртуальної торгової точки в газотранспортній системі, на якій відбувається передача природного газу. Відповідно до пп. 2 п. 6 глави 7 розділу III Кодексу ГТС оформлення актів приймання передачі природного газу із замовниками послуг транспортування здійснюється відповідно до вимог цього розділу та з урахуванням такого: замовники послуг транспортування, які уклали договори купівлі-продажу природного газу у віртуальній торговій точці, оформлюють акти приймання-передачі природного газу (з урахуванням одного примірника, який залишається в оператора газотранспортної системи) та надають їх оператору газотранспортної системи для узгодження обсягу газу, що передається сторонами.

Згідно п. 11 глави 7 розділу IІІ Кодексу ГТС до 8-го числа наступного місяця замовники послуг транспортування та суб`єкти, які уклали договори купівлі-продажу природного газу у віртуальній точці, в якій відбувається передача природного газу, надають оператору газотранспортної системи:

1) звіт про обсяги газу, які були отримані у віртуальній точці, в якій відбувається передача природного газу (від інших замовників послуг транспортування, суб`єктів двосторонніх договорів, оператора газосховища, газовидобувного підприємства, оператора установки LNG), та передані у віртуальній точці, в якій відбувається передача природного газу іншим замовникам послуг транспортування газу, суб`єктам ринку природного газу, споживачам за цей газовий місяць у розрізі замовників послуг транспортування, регіонів, структурних підрозділів оператора газотранспортної системи, операторів газорозподільних систем, структурних підрозділів газовидобувних підприємств;

2) примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу з іншим замовником послуг транспортування та/або суб`єктом ринку природного газуучасником договору купівлі-продажу природного газу у віртуальній точці, в якій відбувається передача природного газу, оформлений згідно з пунктом 6 цієї глави.

У відповідності до вказаних положень Кодексу ГТС здійснюються торгові операції з купівлі-продажу природного газу в газотранспортній системі з обов`язковим повідомлення Позивача. Такі акти приймання-передачі природного газу за період жовтня 2018 лютого 2019 передані Позивачу.

З урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою АТ «Волиньгаз», що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності. (пункт 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).

Об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу ХІI цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду. Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах (пункт 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» Оператор газорозподільної системи придбаває енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний та прозорий спосіб.

Відповідач в порушення таких обов`язків у період липня 2018 лютого 2019 року не здійснював закупівлю необхідної кількості обсягу природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, відповідно ані сам Відповідач, ані жодний постачальник, не здійснив подання необхідної кількості обсягів природного газу на точку входу до газотранспортної системи для потреб Відповідача, проте з точки виходу з газотранспортної системи Відповідачем здійснено відбір обсягів природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ.

Закуплених Відповідачем обсягів природного газу на віртуальній торговій точці по результатам розрахункових періодів газового місяця було недостатньо для повного покриття власних відборів природного газу АТ «Волиньгаз» як Оператора ГРМ, у зв`язку з чим величина остаточних відборів Відповідача кожного місяця перевищувала обсяги поданого природного газу до газотранспортної системи.

Позивач доводить, що вирахувані дані про відбір обсягу природного газу Відповідача за період липня 2018 лютого 2019 додатково підтверджуються самим Відповідачем у підписаних ним та скріплених печаткою Звітах про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування.

Таким чином, перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу у липні 2018 лютому 2019 у АТ «Волиньгаз» склало 22056,510 тис.куб.м, чим було порушено Відповідачем необхідне співвідношення та зумовлено вжиття Позивачем заходів фізичного балансування для його відновлення шляхом купівлі і подання потрібного обсягу природного газу в газотранспортну систему з понесенням відповідних витрат.

Щодо обставин завдання збитків Позивачу шляхом утворення негативного небалансу Відповідачем відборами обсягів природного газу з газотранспортної системи Позивача, судом враховано наступне.

На Позивача як Оператора ГТС покладено обов`язок здійснення балансування газотранспортної системи, чим згідно з п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС є діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Позивач в рамках здійснення балансування газотранспортної системи здійснює, зокрема, фізичне балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи , а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Цілісність газотранспортної системи - стан газотранспортної системи, за якого тиск фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором газотранспортної системи, що технічно гарантують транспортування природного газу (п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Оператор ГТС вживає заходи фізичного балансування в цілому відносно всього небалансу в газотранспортній системі, що утворюється всіма суб`єктами ринку природного газу, тим самим забезпечується той стан газотранспортної системи, що технічно гарантує транспортування природного газу. Водночас в межах заходів комерційного балансування визначається небаланс кожного конкретного суб`єкта для його врегулювання.

Згідно з п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Правова природа послуг балансування при негативному місячному небалансі полягає у відшкодуванні на договірних засадах вартості спожитих обсягів природного газу Оператору газотранспортної системи, які подаються ним на точку входу в газотранспортну систему в межах заходів фізичного балансування.

Відбори обсягів природного газу з точки виходу з газотранспортної системи без подачі обсягів природного газу на точку входу до газотранспортної системи призводять не лише до порушення необхідного співвідношення та утворення негативного небалансу, а передусім, є свідченням того, що відбір енергоресурсу здійснюється за рахунок технологічного газу, яким наповнена газотранспортна система для підтримання тиску, забезпечення процесу транспортування, належного функціонування системи тощо.

Відбір природного газу у такий спосіб суб`єктами ринку безумовно впливає на рівень тиску в газотранспортній системі, відповідно падіння тиску та його низький рівень технічно не забезпечують гарантію транспортування природного газу, що очевидно стає загрозою цілісності газотранспортної системи. Оператор газотранспортної системи з метою відвернення такої загрози невідкладно вимушений компенсувати падіння тиску в газотранспортній системі подачею додаткових обсягів природного газу, тим самим замістити здійснені з точки виходу відбори обсягів природного газу, що не подавались на точку входу до газотранспортної системи. В цьому полягає мета фізичного балансування. Для цього АТ «Укртрансгаз» здійснюється закупівля необхідного ресурсу природного газу відповідно до підпункту 1 п. 3 розділу ХІІІ Кодексу ГТС.

Якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів, зокрема, купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами (пп.1 п. 3 розділу ХІІІ Кодексу ГТС).

Пунктом 10 розділу XIII Кодексу ГТС встановлено, що Оператор ГТС (Позивач) для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Для вжиття заходів фізичного балансування в частині порушення співвідношення обсягів природного газу, спричиненого внаслідок протиправних дій Відповідача, Позивачем у липні 2018 - лютому 2019 року було придбано 22 056,510 тис.куб.м. природного газу на загальну вартість 240091134,28 грн, які були подані Позивачем до газотранспортної системи для відновлення порушеного співвідношення обсягів природного газу в цій частині.

Таким чином, Позивач витратив 22 056,510 тис.м.куб природного газу. Зазначене призвело до втрати майна Позивача та позбавило можливості використання оператором газотранспортної системи витрачених на балансування ГТС обсягів природного газу та власних коштів в розмірі витрачених коштів на закупівлю спірних обсягів природного газу, що складають 240 091 134,28 гривень.

У межах справи №903/973/19 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" про стягнення 354271337,99 грн. заборгованості по оплаті отриманих на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. послуг балансування обсягів природного газу, судами встановлена відсутність між сторонами договірних зобов`язань у частині надання послуги з балансування в газотранспортній системі в спірному періоді, з огляду на неузгодженість ними істотних умов (непідписання повноважними представниками сторін додатків №1,23 до договору від 17.12.2015 № ), що стало підставою для відмови в задоволенні вимог АТ «Укртрансгаз».

У постанові Верховного Суду 04.08.2021 №903/973/19 зазначено наступне:

«Відсутність додатків 1, 2 до договору № від 17.12.2015 вказує на неузгодженість сторонами при підписанні договору істотних умов договору. Договір № від 17.12.2015 є неукладеним в частині предмету договору, оскільки сторонами не погоджено предмету договору транспортування (потужностей та обсягу транспортування газу).

Враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами негативного місячного небалансу у АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» за спірний період у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням вставленого законодавством порядку, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог».

Обставини встановлені рішенням Господарського суду Волинської області від 20.10.2020 у справі №903/973/19, залишеним без змін за результатами його апеляційного та касаційного перегляду, мають преюдиційне значення, в силу частини 4 статті 75 ГПК України, та не потребують повторного доведення.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в постанові від 28.07.2021 у справі № 927/1041/19, залишаючи без змін судові рішення попередніх інстанцій, звертав увагу (п. 173) на таке: враховуючи відсутність правової підстави для отримання АТ «Чернігівгаз» послуг транспортування природного газу (неузгодження істотних договірних умов на надання послуг балансування), стягнення АТ «Укртрансгаз» коштів може здійснюватись відповідно до положень статті 1212 ЦК України, в разі доведення факту набуття АТ «Чернігівгаз» природного газу, який належав АТ «Укртрансгаз, без достатньої правової підстави або шляхом стягнення суми збитків, якщо газ був придбаний АТ «Укртрансгаз» з метою балансування негативних місячних небалансів, що виникли внаслідок відбирання АТ «Чернігівгаз» природного газу для задоволення власних потреб, і не був компенсований Оператору ГТС через договірні механізми (оплатою послуг балансування).

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 25.04.2024 у справі № 927/977/23:

«50. Разом з тим, Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі скаржник на підтвердження власних доводів та заперечень надав у якості доказів: розрахунок середньозваженої ціни газу згідно з договорами на закупівлю природного газу за липень 2018 - лютий 2019; копії алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу AT "Чернігівгаз" між замовниками послуг транспортування, звітів про поділ фактичного обсягу (об`єму природного газу, відібраного з точки виходу АТ "Чернігівгаз", між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів); звітів про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за період липень 2018 - лютий 2019 року, звітів по точкам входу/ виходу замовника послуг транспортування, складеними AT "Укртрансгаз" за період липень 2018 - лютий 2019 року, а також копії актів приймання-передачі на ГРС природного газу за липень 2018 - лютий 2019, актів прийому-передачі природного газу відповідачем від постачальників у віртуальній торговій точці за липень 2019 лютий 2019 року, копії звітів AT "Укрнафта" за липень 2018 - лютий 2019.

51. Водночас, аналіз змісту судових рішень у справі № 927/1041/19 свідчить про те, що суд у зазначених справах, в межах доводів позивача, лише встановив відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем, а також досліджував такі докази як: договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № , додатки до зазначеного Договору від 17.12.2015 №; односторонні акти про надання таких послуг: № 07-18--БАЛАНС від 31.07.2018, № 08-18--БАЛАНС від 31.08.2018, № 09-18- БАЛАНС від 30.09.2018, № 10-18--БАЛАНС від 31.10.2018, № 11-18 -БАЛАНС від 30.11.2018, № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018, № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019, № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019.

52. Тобто, у цій справі скаржником подано інші докази, ніж ті, які були подані позивачем та були досліджені судом у справі № 927/1041/19, що може свідчити про наявність інших обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі.

53. Водночас, аналіз змісту позовних вимог у цій справі та змісту судових рішень у справі №927/1041/19 свідчить про те, що у зазначеній справі суди не досліджували докази, подані скаржником на підтвердження та обґрунтування позовних вимог у справі № 927/977/23. Також скаржник не доводить наявність договірних відносин, а доводить, з урахуванням поданих інших доказів, наявність збитків, завданих неправомірними діями відповідача.

54. Тобто, суди попередніх інстанцій, зіславшись на обставини, зазначені у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 927/1041/19, не врахували, що у зазначеній справі не було предметом доказування набуття без достатньої правової підстави АТ "Чернігівгаз" природного газу, який належав АТ "Укртрансгаз".

58. Верховний Суд звертає увагу, що обставини надання послуг балансування на підставі договору та завдання збитків внаслідок незаконного відбору газу з газотранспортної системи передбачають відповідний перелік доказів, якими повинні підтверджуватися зазначені обставини. Тобто, якщо в першому випадку суди повинні встановити наявність договірних відносин в частині здійснення балансування системи, то у випадку завдання шкоди суди повинні дослідити в першу чергу причини виникнення збитків, їх наслідки, дії позивача та відповідача та чи наявний взаємозв`язок між діями відповідача та завданими позивачу збитками.»

Виходячи з аналізу висновків Верховного Суду, можна зробити висновки про те, що предметом та підставами у справі № 903/973/19 були вимоги про стягнення боргу за надані послуги балансування на підставі договору та відповідних актів балансування, що лежить у площині комерційного балансування, тоді як у справі № 903/371/25 відповідні обставини щодо надання послуг балансування вже не мають значення та не є підставами позову, а дослідженню на підставі інших доказів підлягають обставини завдання збитків, зокрема, законність набуття Відповідачем природного газу за рахунок АТ «Укртрансгаз», причинно-наслідковий зв`язок неправомірної поведінки Відповідача, які призвели до завдання збитків Позивачу в результаті дій, що не виходить за межі фізичного балансування.

З цього слідує, що при розгляді справи №903/973/19 про стягнення боргу за надані послуги балансування (комерційне балансування) не підлягають доказуванню та дослідженню докази, що стосуються фізичного балансування, зокрема, договори та акти закупівлі природного газу АТ «Укртрансгаз» та понесення у зв`язку з цим витрат, навіть якщо такі докази надані до матеріалів справи, тоді як у справі №903/371/25, що не стосується комерційного балансування, такі докази становлять основу підстав позову та підлягають дослідженню.

Судом враховано, що судді Касаційного господарського суду, у складі Верховного Суду, Кібенко О.Р. та Уркевич В.Ю., у окремій думці (збіжній) до постанови Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, зазначили наступне:

«122. Верховний Суд вважає, що висновок судів попередніх інстанцій про необхідність додаткового доведення оператором ГТС заходів з фізичного балансування ГТС суперечить законодавчому регулюванню спірних правовідносин та Договору.

123. Відповідно до п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

124. Оператор ГТС надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

125. Так, у розд. XIII Кодексу ГТС, який регулює заходи фізичного балансування, передбачено, що якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі; 4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора ГТС.

126. Цілісність газотранспортної системи - стан газотранспортної системи, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором газотранспортної системи, що технічно гарантують транспортування природного газу (п.47 ч.1 ст.1 Закону "Про ринок природного газу").

127. Втім, встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі.

128. Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд. XIII, а розд. XIV Кодексу ГТС.

129. Як вже було зазначено, достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

130. Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу / виходу замовника послуг транспортування (пункти 3-4 гл.4 розд. XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

131. Договір та Кодекс ГТС не передбачають надання оператором будь-яких інших підтверджень факту здійснення ним балансування (в тому числі відповідно до пп.1 п.3 розд. ХІІІ Кодексу ГТС) для того, щоб послуги балансування вважались наданими, а у оператора ГТС виникло право на отримання від замовника оплати.

132. Тому висновки судів попередніх інстанцій про те, оператор ГТС повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокремадоговорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо) є помилковими.»

В подальшому такі висновки знайшли своє підтвердження в численних постановах Верховного Суду при розгляді аналогічних спорів, в тому числі у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №918/686/21:

«Враховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (оператор ГТС) не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі (щодо стягнення заборгованості за врегулювання виниклих місячних/добових небалансів).

Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд. XIII, а розд. XIV Кодексу.

Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

Відтак Об`єднана палата уточнила висновки щодо застосування п. 3 розд. ХІІІ, п. 3 гл. 3 розд. ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 14.12.2021 у справі № 923/909/19, від 19.03.2021 у справі № 922/3987/19, від 04.08.2021 у справі № 903/973/19, від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, вказавши про те, що оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.»

Таким чином в межах справи №903/371/25, передусім, підлягають дослідженню обставини протиправної поведінки Відповідача, що полягає у тому, що з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою АТ «Волиньгаз», що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності. (пункт 1глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).

Об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу ХІI цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду. Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах (пункт 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» Оператор газорозподільної системи придбаває енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний та прозорий спосіб.

Натомість Відповідач в порушення таких обов`язків у спірний період не здійснював закупівлю необхідної кількості обсягу природного газу для покриття виробничо технологічних витрат природного газу в ГРМ, відповідно ані сам Відповідач, ані жодний постачальник, не здійснив подання необхідної кількості обсягів природного газу на точку входу до газотранспортної системи для потреб Відповідача, проте з точки виходу з газотранспортної системи Відповідачем здійснено відбір обсягів природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ.

Позивачем за рахунок придбаних обсягів природного газу були вжиті заходи фізичного балансування газотранспортної системи, в т. ч. для забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраних з точок виходу, яке було порушено внаслідок неподання природного газу у спірний період до газотранспортної системи Позивача на точку входу для потреб Відповідача та відбору ним на точці виходу, що стало наслідком протиправних дій Відповідача.

Предметом та підставами позовних вимог у справі № 903/973/19 були вимоги про стягнення боргу за надані послуги балансування на підставі договору та відповідних актів балансування, що лежить у площині комерційного балансування, тоді як у справі № 903/371/25 відповідні обставини щодо надання послуг балансування вже не мають значення та не є підставами позову , а дослідженню на підставі інших доказів підлягають обставини завдання збитків, зокрема, законність набуття Відповідачем природного газу за рахунок АТ «Укртрансгаз», причинно-наслідковий зв`язок неправомірної поведінки Відповідача, які призвели до завдання збитків Позивачу в результаті дій, що не виходить за межі фізичного балансування.

З врахуванням викладеного, за висновком суду, в межах справи № 903/973/19 не досліджувались докази, надані в обґрунтування вимог, заявлених у справі №903/371/25, не надавалась правова оцінка обставинам, указаним позивачем в обґрунтування позову про стягнення збитків, спричинених Оператором ГРМ протиправним відбором природного газу з газотранспортної системи (за відсутності підтверджених номінацій), з огляду на відмінний предмет доказування в указаних справах.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Виходячи з такого, втрати природного газу, які Позивач був змушений подати до газотранспортної системи при здійсненні фізичного балансування (22 056,510 тис.куб.м. природного газу на загальну вартість 240 091 134,28 грн) є витратами Позивача, які він повинен був зробити для відновлення порушеного права, чим є право Позивача на безпечне функціонування та стабільну роботу газотранспортної системи в умовах збалансованості подач/відборів на точках входу/виходу обсягів природного газу до/з газотранспортної системи.

Відповідно до ст. 16, ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування збитків. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписами ч. 2 ст. 217, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України визначено, що у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Обґрунтовуючи підставу позову, склад цивільного правопорушення має бути обґрунтованим наявністю усіх елементів, а саме: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини.

З врахуванням викладеного, у спірних правовідносинах наявні всі підстави для притягнення Відповідача господарсько-правової відповідальності із застосуванням господарської санкції у вигляді відшкодування (стягнення) збитків, оскільки в таких правовідносинах наявне вчинене Відповідачем правопорушення, про що свідчить наявність складу цивільного правопорушення:

1.Протиправна поведінка Відповідача.

Внаслідок протиправної бездіяльності Відповідач у липні 2018 лютому 2019 року в порушення вимог ст. ст. 37, 38 Закону «Про ринок природного газу» та згідно глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРС, вимог Кодексу ГТС не здійснив закупівлю природного газу в обсягах необхідних для забезпечення виробничо-технологічних витрат за нормованих втрат газорозподільної системи, проте в силу здійснення своєї господарської діяльності протиправно, понад обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (на рівні НУЛЬ куб.м. природного газу), вчинив протиправні дії з відбору та використання для вищезазначених потреб у спірний період 22 056,510 тис. куб. м. природного газу з газотранспортної системи, який належить Позивачу; а також внаслідок протиправної бездіяльності Відповідач в порушення положень законодавства не врегулював негативний небаланс, що виник внаслідок його протиправних дій.

Відповідачем у спірний період порушувалось право Позивача на збереження цілісності, безпечне функціонування та стабільну роботу газотранспортної системи, за надійну та безпечну експлуатацію якої на виключних засадах відповідав Позивач, шляхом перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу в газотранспортну систему та відбором вказаних обсягів Відповідачем, що призводило до порушення необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

Таким чином, відбір Оператором ГРМ природного газу з газотранспортної системи, власником якого є Позивач, свідчить про наявність протиправної поведінки Відповідача, яка завдала шкоди Позивачу.

2. Наявність завданих збитків Позивачу.

Позивач для уникнення порушення співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі, спричиненого внаслідок протиправних дій Відповідача, закупив та здійснив його подання до газотранспортної системи в обсязі 22 056,510 тис.м.куб, загальна вартість якого становить 240 091 134,28 грн, що складають реальні збитки Позивача.

3. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Відповідачів та завданими збитками.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою Відповідача і збитками Позивача полягає у тому, що належний Позивачу на праві власності природний газ в обсязі 22 056,510 тис. куб. м., який було подано Позивачем до газотранспортної системи для відновлення співвідношення в рамках заходів фізичного балансування, був безпідставно відібраний Відповідачем на точці виходу із газотранспортної системи в обсягах, які він не придбавав та не подавав на точку входу до газотранспортної системи для транспортування, та використаний Відповідачем у зв`язку із власною господарською діяльністю під час розподілу природного газу, внаслідок чого Позивач втратив власне майно та зазнав реальних збитків в розмірі вартості втрачених обсягів.

4. Наявність вини Відповідача.

Наявність вини Відповідача полягає у невиконанні ним обов`язку закупити у достатньому обсязі природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) на загальних підставах та ринкових умовах, встановленого п. 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, з одночасним здійсненням відбору обсягів природного газу з газотранспортної системи на точці виходу, відібраних для покриття виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ за відсутності джерел надходження , без подачі у достатньому обсязі природного газу, що мали бути закупленими Відповідачем, до газотранспортної системи на точці входу.

Наявність вини Відповідача полягає у не врегулюванні його небалансу в порядку, визначеному Кодексом ГТС та у фактичному відборі спірних обсягів з ресурсів природного газу Позивача, без підтверджених номінацій.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 217, ч. 1 ст. 218 ГК України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З урахуванням положень ч.3 ст.216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Також, ст. 224 ГК України обумовлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Відповідно до ст. 22 Закону «Про ринок природного газу», на Позивача, з метою виконання функцій, передбачених ч.1 ст. 20 цього Закону, було покладено обов`язки вживати необхідних заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, у тому числі безаварійної та безперебійної роботи газотранспортної системи; здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб; вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газотранспортної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 22 Закону № 329, Оператор газотранспортної системи придбаває енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний і прозорий спосіб та на ринкових умовах.

На виконання обов`язків Оператора газотранспортної системи покладених Законом «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Позивач у період з липня 2018 по лютий 2019 років, здійснив закупівлю природного газу з метою врегулювання негативного небалансу в системі, в тому числі зумовленого діями Оператора ГРМ АТ «Волиньгаз», про що свідчать засвідчені копії договорів про закупку природного газу: від 15.12.2017 №-ВТВ, від 15.12.2017 №-ВТВ, від 15.12.2017 №-ВТВ, від 15.12.2017 №-ВТВ, від 15.12.2017 №-ВТВ, від 15.12.2017 №-ВТВ, від 18.12.2017 № ВТВ, від 22.12.2017 № -ВТВ, від 22.12.2017 №-ВТВ, від 04.01.2018 №-ВТВ, від 28.08.2018 №, від 28.08.2018 № -ВТВ, від 28.08.2018 №-ВТВ, від 28.08.2018 № -ВТВ, від 28.08.2018 №-ВТВ, від 28.08.2018 №-ВТВ, від 28.08.2018 №-ВТВ, від 28.08.2018 № -ВТВ, від 25.09.2018 №, від 25.09.2018 №, від 25.09.2018 №, від 22.11.2018 №, від 22.11.2018 №, від 22.11.2018 № (з додатковими угодами до перерахованих договорів) (укладених з наступними постачальниками: ПАТ НАК Нафтогаз Україна, ТОВ «ЕРУ Трейдінг», ТОВ «Трафігура Юкрейн»); актів приймання передачі природного газу, за період з липня 2018 по лютий 2019 років, складених на виконання умов зазначених договорів; платіжних доручень на підтвердження проведення АТ «Укртрансгаз» оплати у рахунок закупленого природного газу в спірному періоді.

Газорозподільна система, оператором якої є відповідач, є суміжною системою, безпосередньо приєднаною до газотранспортної системи, оператором якої є позивач, у зв`язку з чим природний газ з газотранспортної системи до газорозподільної системи фізично надходить через точки входу / виходу між ними.

Здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться в прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам.

Відповідно до підпункту 4 п. 2 глави 7 розділу ІІІ Кодексу ГТС приймання - передача природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях і оформлюється актами приймання - передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним.

На виконання наведених вимог Кодексу ГТС, сторонами в двосторонньому порядку складені зведені акти приймання передачі газу в період з липня 2018 по січень 2019 років, що підтверджують загальний обсяг природного газу, переданого з газотранспортної до газорозподільчої системи, зокрема: в липні 2018 року в газорозподільчі мережі АТ «Волиньгаз» прийнятий природний газ обсягом 10589311 куб. м; у серпні 2018 року 9943466 куб. м; у вересні 2018 року 17026228 куб. м; у жовтні 2018 року 39341662 куб. м; у листопаді 2018 року 60413737 куб. м; у грудні 2018 року 71531490 куб. м; у січні 2019 року 73441104 куб. м; у лютому 2019 року 53003464 куб. м.

Розмір понесених витрат Позивача на закупівлю безпідставно відібраних Відповідачем із ГТС обсягів природного газу складає 240 091 134,28 грн,

Таким чином, Позивачем за рахунок придбаних обсягів природного газу у липні 2018 лютому 2019 були вжиті заходи фізичного балансування газотранспортної системи, в т. ч. для забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраних з точок виходу, яке було порушено внаслідок неподання до газотранспортної системи Позивача на точку входу 22056,510 тис.м.куб природного газу для потреб Відповідача та відбору ним на точці виходу, що стало наслідком протиправних дій Відповідача.

Виходячи з такого, витрати, які Позивач здійснив на закупівлю природного газу в обсязі 22056,510 тис. куб.м (обсяг відбору природного газу із газотранспортної системи Відповідачем без подання такого обсягу до газотранспортної системи) у липні 2018 лютому 2019 року складають 240091134,28 грн, що є витратами Позивача, які він поніс у спірний період в процесі балансування та підтримання тиску в газотранспортній системі та з метою забезпечення цілісності газотранспортної системи та вимог щодо експлуатації газотранспортної системи, а також витрати на закупівлю втрачених обсягів природного газу.

Такі витрати не були би понесені Позивачем та, відповідно Позивач би не вимушений був нести витрати, на закупівлю природного газу для відновлення порушеного права за умови належного виконання Відповідачем у спірний період обов`язків, відповідно, оператора ГРМ та замовника послуг транспортування із закупівлі спірних обсягів природного газу для власної господарської діяльності, обов`язків із подачі номінацій Позивачу та подачі природного газу до газотранспортної системи, із відбору природного газу з газотранспортної системи в обсягах підтверджених номінацій, із врегулювання негативних небалансів, дотримання обмежень встановлених Договором та Кодексом ГТС, та оплати послуг балансування.

Звіти про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу АТ «Волиньгаз» між замовниками послуг транспортування (постачальниками), звіти про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Волиньгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів), звіти про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за період з липня 2018 по лютий 2019 років, що складені відповідачем, визначають обсяг природного газу використаний на виробничо-технічні витрати Оператором ГРМ, що не розподілявся постачальникам (власникам природного газу), відповідно був використаний відповідачем саме з ресурсу АТ «Укртрансгаз».

Щодо твердження Відповідача про те, що АТ «Волиньгаз» з 01.12.2023 не здійснює діяльність з розподілу природного газу, не виконує функції оператора ГРС та не є оператором суміжної системи, судом враховано наступне.

Позивач наголошує, що спірним періодом у справі № 903/371/25 є липень 2018 лютий 2019 року, а тому та обставина, що статус Відповідача змінився з 01.12.2023, не впливає та не змінює суті правовідносин у відповідний період.

Відповідно до Ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 19.06.2017 № 813, АТ «Волиньгаз» здійснювало діяльність з розподілу природного газу, включно до 01.12.2023 року (постанова НКРЕКП № 2225 від 29.11.2023 року «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Волиньгаз»…»).

Враховуючи наведене, у спірний період липень 2018 лютий 2019, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у правовідносинах із Позивачем було оператором суміжної системи, який здійснював господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до Ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 19.06.2017 № 813 та відповідно до ст. ст. 37, 38 Закону «Про ринок природного газу» повинен був забезпечувати здійснення покладених на нього Законом України «Про ринок природного газу» функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів; придбавати енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний та прозорий спосіб. Права та обов`язки Відповідача визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, Кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Щодо твердження Відповідача про те, що платником у всіх платіжних дорученнях вказано іншу юридичну особу, а не Позивача, тому вказані документи не є належними доказами на підтвердження витрат Позивача, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 62 ГК України підприємство це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому ГК України та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням, ідентифікаційний код та діє на основі статуту, якщо інше не встановлено законом.

Підприємство не має у своєму складі інших юридичних осіб (внутрішня структура підприємства може бути представлена відділами, цехами, відокремленими структурними підрозділами тощо).

Філія відокремлений підрозділ юридичної особи, який розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філія не є юридичною особою. Вона наділяється майном юридичної особи, що її створила, і діє на підставі затвердженого нею положення. Таке визначення містить ч. 1 ст. 95 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України.

Відповідно до Положення про філію «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Філія «ОГТС України» є відокремленим підрозділом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - Товариство), провадить свою діяльність від імені Товариства, не має статусу юридичної особи та здійснює частину функцій Товариства, що відповідає статутним цілям та завданням Товариства, відповідно до чинного законодавства України та цього Положення.

А тому, твердження Відповідача про те, що в платіжних дорученнях вказано іншу юридичну особу спростовується матеріалами справи.

Заперечення відповідача в частині відсутності складу цивільного правопорушення не знайшли підтвердження в ході вирішення спору, тому судом відхилені.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення збитків з відповідача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 240091134,28 грн.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 847840,00 грн відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242, 256-257 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (вул.Франка,12, м.Луцьк, 43000, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Кловський узвіз,9/1, м.Київ, 01021, ) 240091134,28 грн (двісті сорок мільйонів дев`яносто одна тисяча сто тридцять чотири гривні 28 коп) збитків та 847840,00 грн (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок гривень) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення виготовлено 19.06.2025.

Суддя І. О. Гарбар