ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1860/25
Господарський суд одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

секретар судового засідання Кафланова А.С.

розглянувши справу № 916/1860/25 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України /, адреса 01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 14/ в особі відокремленого підрозділу одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація одеського морського порту) /, адреса м. Одеса, пл. Митна, 1/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Зоосфера /, адреса 65020, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 2/

про стягнення 11 669,21 грн

за участі представників учасників справи:

від позивача: Полубоярова К.В. та Вербицький Є.В. в порядку самопредставництва;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1797/25/ до Товариства з обмеженою відповідальністю Зоосфера про стягнення заборгованості в розмірі 11 669,21 грн, з яких сума основного боргу (заборгованість за причальний збір) 10 493,55 грн, 3% річних 184,14 грн та інфляційні втрати 991,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати причального збору, в т.ч. посилаючись на умови Договору 3005-П-ОДФ-20 від 11.08.2020.

Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 193, 230, 231, 232 ГК України.

Ухвалою суду від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1860/25; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.06.2025 р. о 10:00

Ухвала суду по справі № 916/1860/25 про відкриття провадження у справі від 19.05.2025 направлялась учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві (65045, Одеська обл., Одеський район, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 76, офіс 2, яка є місцезнаходженням відповідача, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

29.05.2025 на адресу суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з ухвалою суду від 19.05.2025 з відміткою відділення поштового зв`язку Укрпошта "адресат відсутній за вказаною адресою" від 27.05.2025.

Суд звертає увагу, що положеннями ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового засідання зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою в вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за відповідною адресою не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/15442/17 від 16.05.2018 року).

В судовому засіданні представники позивача Полубоярова К.В. та Вербицький Є.В. позовні вимоги підтримали та просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки представників суду невідомі. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

На підставі ч. ч. 1-3 ст. 202 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація одеського морського порту) і товариством з обмеженою відповідальністю «Зоосфера» 11.08.2020 укладено Договір 3005-П-ОДФ-20, до якого в подальшому також були укладені додаткові угоди /а.с.10-31/.

Предметом Договору є надання Користувачу послуг з користування об`єктами портової інфраструктури (далі - Послуги), які закріплені за Адміністрацією та знаходяться на її балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу, та які зазначені в Додатках №1-2, №1-4 (далі - об`єкти інфраструктури), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 8.1. Договору зі змінами, внесеними Додатковою угодою № 9 від 31.03.2022, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2022 року, але у будь -якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 1.2. визначено, що Користувач сплачує Адміністрації за надані Послуги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.3. Оплата за користування об`єктами інфраструктури здійснюється на підставі рахунку Адміністрації та Акту наданих Послуг.

Відповідно до п. 1 Додатка №1-4 Адміністрація надає послуги Користувачу з надання права експлуатації Користувачем гідротехнічної споруди Адміністрації для відстою біля гідротехнічної споруди суден, плавзасобів та іншого майна Користувача (судна «Зоосфера»). Послуги по експлуатації гідротехнічної споруди для відстою біля гідротехнічної споруди суден, плавзасобів та іншого майна не застосовуються у разі виконання навантажувально-розвантажувальних робіт та бункерування (налив рідкого палива). Послуги по експлуатації гідротехнічної споруди для відстою суден, плавзасобів та іншого майна тощо надаються Користувачу біля гідротехнічної споруди «Доковий пірс (причали № 15-16 з)» (інв. № 102097).

Згідно п.2.1 Додатку № 1-4 до Договору нарахування плати за послуги суднам, плавзасобам та іншому майну здійснюється Адміністрацією за вільними тарифами, якщо інше не передбачене вимогами Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Після закінчення строку дії Договору судно Відповідача продовжує відстій біля гідротехнічної споруди «Доковий пірс (причал № 15-16-з)» (інв. № 102097) Одеського морського порту. Листом від 05.06.2023 № 12/1 товариство гарантувало оплату нарахованих сум по причальному збору щодо відстою свого плавзасобу «Зоосфера».

Приймаючи до уваги положення п. 8.1. Договору та додаткових угод до нього від 30.06.2021 та 30.07.2021, 31.08.2021, 29.10.2021, 31.01.2022 тощо щодо строку дії договору до 31.12.2022, але у будь-якому разі до повного виконанання Сторонами своїх зобов`язань", враховуючи, що плавзасіб - судно "Зоосфера" не виведено до теперішнього часу з акваторії Одеського морського порту, суд під час ухвалення рішення враховує, що зобов`язання за договором не виконані у повному обсязі.

Плата за причальний збір із суден, що здійснюють відстій у межах морського порту, нараховується відповідно до Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 «Про портові збори» (далі - Порядок). Нарахування плати за причальний збір здійснюється за ставками, зазначеними у Додатку 5 до Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженому цим наказом.

Відповідно до п. 5.1. Порядку, причальний збір справляється із суден, які перебувають біля причалу.

Так, з січня по грудень 2024 року за використання причалу нараховано товариству причальний збір на загальну суму 10 493,55 грн з ПДВ.

Адміністрацією було виставлено товариству до сплати рахунки зі сплати причального збору, які було направлено на адресу Товариства /а.с.32-43/:

- Рахунок № 620014 від 31.01.2024 на суму 833,99 грн з ПДВ (Рахунок відправлено товариству на поштову адресу 13.02.2024. № 19-03-09.04/96 від 12.02.2024, повідомлення про повернення від 29.02.2024 за закінченням терміну зберігання) та Акт виконаних робіт від 31.01.2024 (Акт відправлено товариству на поштову адресу 15.02.2024, №19-03-09.04/105 від 14.02.2024, повідомлення про повернення від 01.03.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620035 та Акт виконаних робіт від 29.02.2024 на суму 787,04 грн з ПДВ (відправлено товариству на поштову адресу 19.03.2024, № 19-03-09.04/157 від 18.03.2024, повідомлення про повернення від 04.04.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620056 та Акт виконаних робіт від 31.03.2024 на суму 863.54 грн з ПДВ (відправлено товариству на поштову адресу 09.04.2024, № 19-03-09.04/201 від 08.04.2024, повідомлення про повернення від 28.04.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620082 та Акт виконаних робіт від 30.04.2024 на суму 845,22 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 14.05.2024. № 19-03-09.04/253 від 10.05.2024, повідомлення про повернення від 10.06.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620103 та Акт виконаних робіт від 31.05.2024 на суму 891,74 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 13.06.2024, № 19-03-09.04/303 від 13.06.2024, повідомлення про повернення від 04.07.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620117 та Акт виконаних робіт від 30.06.2024 на суму 863,72 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 09.07.2024. № 19-03-09.04/318 від 04.07.2024, повідомлення про повернення від 02.08.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620147 та Акт виконаних робіт від 31.07.2024 на суму 903,32 грн з ^ ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 13.08.2024. № 19-03-09.04/388 від 12.08.2024, повідомлення про повернення від 29.08.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620169 та Акт виконаних робіт від 31.08.2024 на суму 907,00 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 12.09.2024, № 19-03-09.04/436 від 10.09.2024, повідомлення про повернення від 28.09.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620201 від 30.09.2024 на суму 877,18 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 15.10.2024, № 19-03-09.04/486 від 11.10.2024, повідомлення про повернення від 31.10.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620217 від 31.10.2024 на суму 908,93 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 12.11.2024, № 19-03-09.04/535 від 11.11.2024, повідомлення про повернення від 28.11.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620250 від 30.11.2024 на суму 886,33 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 12.12.2024, № 19-03-09.04/602 від 11.12.2024, повідомлення про повернення від 28.12.2024 за закінченням терміну зберігання);

- Рахунок № 620269 від 31.12.2024 на суму 925,54 грн з ПДВ (відправлено Товариству на поштову адресу 10.01.2025, № 19-03-09.04/9 від 07.01.2025, повідомлення про повернення від 25.01.2025 за закінченням терміну зберігання).

Однак нарахований причальний збір за період з січня по грудень 2024 року до теперішнього часу залишається не сплаченим відповідачем.

Згідно з розрахунком позивача загальна сума заборгованості становить: 11 669,21 грн, з яких сума основного боргу (заборгованість причального збору) - 10 493,55 грн, 3% річних - 184,14 грн та інфляційні втрати - 991,52 грн.

Адміністрацією вживались заходи досудового врегулювання, а саме, на адресу відповідача 24.09.2024 було направлено претензію № 1799/19-03-09/Вих від 18.09.2024 з вимогою сплатити заборгованість, а також повторно рахунки разом з актами виконаних робіт (повідомлення про повернення від 09.10.2024 за закінченням терміну зберігання), але відповідь протягом встановленого ч. 6 ст. 222 Господарського кодексу України строку не надходило.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є заборгованості в розмірі 11 669,21 грн, з яких сума основного боргу (заборгованість за причальний збір) 10 493,55 грн, 3% річних 184,14 грн та інфляційні втрати 991,52 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у 7-ми (семиденний) строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства: при цьому виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення своїх цивільних прав та інтересів, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу (ст. 15 ЦК України).

Згідно зі ч. 1 ст. 625 України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем зобов`язання за договором не виконані, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані позивачем послуги виділення місця для стоянки плавзасобу «Зоосфера» біля причалу порту.

В позовній заяві позивач вказує, що згідно з пунктом 11 розділу 2 главою XIII облікової політики державного підприємства «Адміністрація морських портів України», затвердженої наказом ДП «АМПУ» № 172/10 від 27.09.2024, для портових зборів, послуг із забезпечення лоцманського проведення суден, послуг з регулювання руху суден первинним документом є рахунок.

Позивач зазначає, що за таких обставин з вересня 2024 року оформлення Актів виконаних робіт не потрібне, тобто відповідачу надсилалися лише рахунки.

Суд критично ставиться до наведених доводів позивача, оскільки умовами договору, погодженими сторонами, чітко визначено, що оплата за користування об`єктами інфраструктури здійснюється на підставі рахунку Адміністрації та Акту наданих Послуг (п. 2.3. Договору). При цьому суд звертає увагу на те, що жодною додатковою угодою змін щодо наведеної умови до договору не вносилось. Окрім того, матеріали справи не містять жодних повідомлень позивача, надісланих відповідачу, щодо пропозиції внести зміни до договору в зв`язку зі змінами облікової політики державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Частиною 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що Акти виконаних робіт надсилались відповідачу лише за період з січня 2024 року по серпень 2024 року /а.с.44-51/. Відтак, враховуючи умови п. 2.3. Договору та наявність рахунків та актів виконаних робіт лише за період з січня 2024 року по серпень 2024 року, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог лише за вказаний період, а саме на суму заборгованості в розмірі 7 883,04 грн, що складається з суми основного боргу (заборгованість за причальний збір) 6 895,57 грн, 3% річних 155,32 грн та інфляційних втрат 832,15 грн. В частині стягнення заборгованості за період з вересня по грудень 2024 року належить відмовити, оскільки відсутні акти виконаних робіт за вказаний період, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з вимогами про стягеннян вказаних сум за зазначений період.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази оце ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76-79 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 755 від 24.04.2025.

Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, а саме 68% від заявленої суми, підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 2059,04 грн, що становить 68% від судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю Зоосфера про стягнення 11 669,21 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Зоосфера /, адреса 65020, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 2/ на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України /, адреса 01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 14/ в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) /, адреса м. Одеса, пл. Митна, 1/ суму заборгованості в розмірі 7 883,04 грн /сім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні 04 копійки/, з яких сума основного боргу (заборгованість за причальний збір) 6 895,57 грн, 3% річних 155,32 грн та інфляційні втрати 832,15 грн, а також судовий збір в розмірі 2059,04 грн /дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень 04 копійок/.

3. В іншій частині позовних вимог Державного підприємства Адміністрація морських портів України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 червня 2025 р.

Суддя Н.Д. Петренко