ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.06.2025 Справа № 914/3482/23

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Ольги Махник розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмобіл, м. Вишневе Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Лендгруп, с.Теребежі Золочівського району Львівської області

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича, м.Вишгород Київської області

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія Сабсоіл, м.Луцьк,

про: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за участю представників:

позивача: Герасимова Тетяна (в режимі відеоконференцзв`язку),

відповідача: Рудницький Юлій,

третьої особи 1: не з`явився,

третьої особи 2: Крегула Івана Івановича (в режимі відеоконференцзв`язку),

третьої особи 3: Герасимова Тетяна (в режимі відеоконференцзв`язку),

встановив:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмобіл до Товариства з обмеженою відповідальністю Лендгруп, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича, Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія Сабсоіл, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б. ухвалою від 12.12.2023 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Серед іншого, ухвалою від 06.03.2024 суд витребував у Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича копії усіх документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 03.09.2023 року зареєстрованого в реєстрі за № 167.

Ухвалою суду від 27.03.2024 та 17.04.2024 суд повторно витребував у Приватного нотаріуса документи.

Ухвалою суду від 29.05.2024 суд зобов`язав Івано-Франківський обласний державний нотаріальний архів (у строк до 18.06.2024) надати суду належним чином завірені копії нотаріальної справи про посвідчення виконавчого напису від 03.09.2023, зареєстрованого в реєстрі за № 167, та виконавчий напис від 03.09.2023, зареєстрований в реєстрі за № 167.

Ухвалою від 26.06.2024 застосовано заходи процесуального примусу, а саме тимчасове вилучення державним виконавцем доказів у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича для дослідження їх судом; тимчасово вилучення у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича нотаріальну справу про посвідчення виконавчого напису від 03.09.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 167. Вилучення доказів доручено Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а провадження у справі зупинено до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження їх судом.

Вимоги ухвали суду не виконано, оскільки 22.07.2024 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі по тексту рішення - Відділ) винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ скеровано до виконання з порушенням підвідомчості, визначеної чинним законодавством.

25.07.2024 виходячи із зазначеного вище, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та оригінал виконавчого документа, надіслано відповідачу, Товариству з обмеженою відповідальністю «Лендгруп».

Для з`ясування причин зазначення Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендгруп» (відповідача у справі) стягувачем за відповідним виконавчим документом (ухвалою суду від 26.06.2024) і відповідно повернення йому як стягувачу виконавчого документа, суд 10.03.2025 поновив провадження у справі; витребував у відповідача виконавчий документ - ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.06.2024, отриману від Відділу; зобов`язав Відділ надати пояснення причин зазначення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендгруп» (відповідача у даній справі) стягувачем за відповідним виконавчим документом (ухвалою суду від 26.06.2024) і, відповідно, повернення йому як стягувачу виконавчого документа, а не органу правосуддя - Господарському суду Львівської області.

Вимоги ухвали суду від 10.03.2025 не виконано.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.05.2024 № 1300/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я Личука Тараса Володимировича», наказом Міжрегіонального управління від 07.05.2024 № 297/4 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича», з 07.05.2024 припинено нотаріальну діяльність Личука Тараса Володимировича.

24.06.2024 за вх. № 16567/24 від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист № 3921/10-2268 від 18.06.2024, у якому останнім повідомлено, що відповідно до листа в.о. завідувача Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву Катерини Андрусяк № 531а/01-20 від 17.06.2024, документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича до Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву не передані.

Додатково поінформовано, що листом Міжрегіонального управління № 101-44/1925-21 від 07.06.2024 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність виконання умов наказу, в тому числі щодо передачі до Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву всіх документів до нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса.

Листом від 26.06.2024 Івано-Франківський обласний державний нотаріальний архів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання ухвали суду від 29.05.2024 повідомив суд, що справи нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича до Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву на зберігання не передано.

Позивач 03.04.2025 знову подав клопотання про витребування у Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича копії усіх документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 03.09.2023 року зареєстрованого в реєстрі за № 167.

Ухвалою від 16.04.2025 суд витребував y приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича копії усіх документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 03.09.2023 року зареєстрованого в реєстрі за № 167; зобов`язав Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича надати витребувані судом документи невідкладно, але не пізніше 07.05.2025.

Зважаючи на невиконання вимог такої ухвали, суд повторно в ухвалі від 07.05.2025, якою викликав нотаріуса в судове засідання, зазначив про необхідність виконання третьою особою 1 у справі вимог ухвали суду від 16.04.2025 про витребування копій усіх документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 03.09.2023 року зареєстрованого в реєстрі за № 167.

Ухвали суду від 16.04.2025 і від 07.05.2025, надіслані на адресу третьої особи 1 - вул. Донцова, буд.13/42, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл.,76018, повернулися до суду з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання».

На запит суду Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило, що:

- приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва № 8832 про право на зайняття нотаріальною діяльністю за адресою вул. Донцова, буд.13/42,м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл.,76018,

- документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича до архіву не передані, перебувають у володінні та користування приватного нотаріуса.

Ухвалою суду від 05.06.2023 суд застосував до Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд наголошує, що предметом спору у справі є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Івано Франківського міського нотаріального округу Івано Франківської області Личука Тараса Володимировича, що зареєстрований в реєстрі №167, вчинений 03.09.2023.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Як встановив суд, у спірних правовідносинах позивач є заставодавцем, відповідач заставодержателем, а тертя особа 3 боржником згідно з тристороннім договором застави транспортних засобів від 09.04.2020.

Відповідно до п. 1 договору застави заставою забезпечується виконання боржником зобов`язань за договором зберігання нафтопродуктів №29/08/2019 від 29.08.2019, додатковими угодами № 1, 2. Сторонами договору зберігання нафтопродуктів є Товариством з обмеженою відповідальністю «Лендгруп» (поклажодавець згідно з договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл» (зберігач згідно з договором).

У запереченнях на позовну заяву, що надійшли від представника відповідача до суду 13.02.2024, зазначено, що станом на 15.08.2023 загальна сума заборгованості за договором зберігання нафтопродуктів №29/08/2019 від 29.08.2019, додатковою угодою за №1 від 29.08.2019, додатковою угодою за №2 від 09.04.2020, договором застави транспортних засобів від 09.04.2020 за період з 30.08.2020 по 15.08.2023 у позивача перед відповідачем становить 3 722 874, 11 грн, що є самостійною підставою для звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Однак зазначене не позбавляє суд права витребувати у сторони докази у передбаченому ч.4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України випадку.

Зокрема у ч.4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У судовому засіданні 23.06.2025 представник відповідача повідомив про відсутність у відповідача копій усіх документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 03.09.2023 року зареєстрованого в реєстрі за № 167.

Натомість суд наголошує, що відповідач є суб`єктом господарювання та має податкові зобов`язання, зокрема для цілей оподаткування зобов`язаний вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Такий обов`язок передбачено, зокрема, у ст. 44.1. Податкового кодексу України.

Оскільки відповідач посилається на обставину існування боргу у позивача станом на 15.08.2023 у розмірі 3 722 874, 11 грн, як на передумову звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, суд, з метою встановлення обставин наявності або відсутності безспірної заборгованості перед стягувачем (відповідачем) та відповідності виконавчого напису, що оскаржується у справі, вимогам ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», вважає за необхідне витребувати у відповідача докази, що підтверджують підстави заперечень позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд звертає увагу, що будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (ч. ч. 7 - 9 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, суд наголошує на необхідності виконання відповідачем вимог ухвали Господарського суду Львівської області , від 10.03.2025у справі, що розглядається. Зокрема, відповідач зобов`язаний надати суду виконавчий документ - ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у справі №914/3482/23, отриману від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Види заходів процесуального примусу визначено у ст. 132 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Пунктом 3 частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням підготовчого провадження, серед іншого, є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають установленню, та зібрання відповідних доказів.

Тому суд, з метою виконання завдань підготовчого провадження, а також справедливого, неупередженого вирішення спору у справі на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом, вважає за необхідне відкласти підготовче засідання.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 81, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Витребувати y Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендгруп»:

- копії усіх документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 03.09.2023 року зареєстрованого в реєстрі за № 167.

- первинні документи бухгалтерського обліку (видаткові накладні, виписки банківських рахунків, акцизні накладні на зберігача тощо) на підтвердження наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія Сабсоіл» станом на 15.08.2023 боргу в розмірі 3 722 874, 11 грн перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Лендгруп».

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Лендгруп» виконати вимоги ухвали суду від 10.03.2025 та в результаті витребування надати виконавчий документ - ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у справі № 914/3482/23, отриману від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Лендгруп» надати витребувані судом документи невідкладно, але не пізніше 01.07.2025.

4. У випадку невиконання процесуальних обовязків суд може застосувати заходи процессуального примусу, передбачені ст. 132 Господарського процесуального кодексу України.

5. Відкласти підготовче підготовче засдіання до 02.07.2025 до 14:30 год.

6. Явку учасників справи у судове засдіання визнати обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24.06.2025.

Суддя Матвіїв Р.І.