ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1260/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

секретар судового засідання Кафланова А.С.

розглянувши справу № 916/1260/25 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Державної установи «Одеський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» /, адреса 65074, Україна, Одеська обл., м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 5А/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» /, адреса 69096, Україна, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11 А/

про стягнення 1 211 524,92 грн

за участі представників учасників справи:

від позивача: адвокат Шилова А.В. на підставі ордеру;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Державна установа «Одеський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. №1293/25 від 31.03.2025/ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» заборгованості за договорами поставки в розмірі 1 211 524,92 грн, з яких: 1 046 016 грн - вартість недоотриманого товару; 165 508,92 грн - штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням ТОВ «Інкам Фінанс» умов договорів про закупівлю дизельного палива (в талонах) від 25.11.2024 року №: 905, 906, 907, 908, 909. Предметом договору закупівлі є постачання пального (нафта та дистиляти), відпуск якого здійснюється на визначених АЗС на підставі пред`явлених талонів. Однак в зв`язку з відсутністю палива на АЗС позивач не зміг отримати паливо. Позивач зазначає, що станом на 25.03.2023 (дата підписання позову) загальна сума невиконаних зобов`язань за Договором становить 1 046 016 грн. (один мільйон сорок шість тисяч шістнадцять гривень), крім того, ні відпуск (передача) товару, ані повернення коштів позивачу не відбулися.

Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 11, 509, 525, 526, 546, 549, 599, 610, 658, 662, 663, 664, 670, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193, 222, 232, ч.1, 6 ст. 265, 343 Господарського кодексу України.

Позивач визначив підсудність даного спору Господарському суду Одеської області у відповідності до ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Ухвалою суду від 03.04.2025 позовну заяву Державної установи «Одеський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» вх. № 1293/25 від 31.03.2025 - залишено без руху та зобов`язано позивача надати суду у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, заяву про усунення недоліків, встановлених при поданні позовної заяви, а саме надати документи, які підтверджують сплату судового збору в розмірі 14 538,30 грн, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

10.04.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків /вх.№11626/25/ разом з платіжною інструкцією №82 від 08.04.2025, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 14 538,30 грн.

Ухвалою суду від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1260/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.05.2025 р. на 10:15.

Встановлено, що у відповідності до ст. 20 ГПК України даний спір розглядається у порядку господарського судочинства та за правилами ч. 5 ст. 29 ГПК України справа підсудна Господарському суду Одеської області.

З довідки про доставку електронного документу вбачається, що документ в електронному вигляді «Ст.176 ч.2 Ухвала про відкриття провадження у справі (загальне)» від 14.04.2025 по справі №916/1260/25 (суддя Петренко Н.Д.) було надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 14.04.25 о 17:29. Вих. № 916/1260/25/20985/25 від 15.04.25.

У судовому засіданні 14.05.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті на 10.06.2025 на 11:00.

З довідки про доставку електронного документу вбачається, що документ в електронному вигляді «Ст.120 Ухвала про повідомлення або виклики» від 15.05.2025 по справі №916/1260/25 (суддя Петренко Н.Д.) було надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 16.05.25 о 18:09. Вих. № 916/1260/25/28015/25 від 19.05.25.

Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

За змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали Господарського суду Одеської області були оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

В судовому засіданні 10.06.2025 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задовольнити

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Від відповідача будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

На підставі ч. ч. 1-3 ст. 202 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

За результатом здійснення публічної закупівлі дизельного палива шляхом застосування процедур відкритих торгів з особливостями UA-2024-10-30-012396-a (Лоти: № 2, 3, 4, 5, 6) Державною установою «Одеський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ») укладено договори від 25.11.2024 року про закупівлю дизельного палива (в талонах) з переможцем аукціонів Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» (Далі - ТОВ «Інкам Фінанс»), а саме:

- № 905 від 25.11.2024 року;

- 906 від 25.11.2024 року;

- 907 від 25.11.2024 року;

- 908 від 25.11.2024 року;

- 909 від 25.11.2024 року - (далі - Договори, а.с.11-35).

Відповідно до пункту 1.1. Договорів, Постачальник (ТОВ «Інкам Фінанс») зобов`язується поставити та передати у власність Замовнику (ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ») товар згідно ДК 021:2015-09130000-9 «Нафта і дистиляти» (пально-мастильні матеріали (талони на дизельне паливо) (далі - Товар) за Лотами 2, 3, 4, 5, 6 (Дизельне паливо (в талонах), місце розташування мережа/и АЗС м. Болград, м. Подільськ, м. Білгород-Дністровськ, м. Березівка, м. Роздільна відповідно, а Замовник (ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ») зобов`язується прийняти та оплатити Товар.

Відповідно до умов Договорів, Замовник (ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ») взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахувавши на рахунок Постачальника (ТОВ «Інкам Фінанс») 1 046 016 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 06.12.2024 року № 441 на суму 138 240, 00 грн., від 06.12.2024 року № 442 на суму 265 420, 80 грн., від 06.12.2024 року № 443 на суму 161 280, 00 грн., від 06.12.2024 року №444 на суму 265 420, 80 грн., від 06.12.2024 року № 445 на суму 215 654, 40 грн.

Постачальник (ТОВ «Інкам Фінанс») передав Замовнику (ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ») талони на отримання дизельного палива (18 шт. по 10 л; 556 шт. по 15 л; 349 шт. по 20 л; 240 шт. по 30 л) на загальну суму 1 046 016 грн., відповідно до видаткових накладних від 06.12.2024 р. № 0010/0002876, від 06.12.2024 р. № 0010/0002877, від 06.12.2024 р. № 0010/0002878, від 06.12.2024 р. № 0010/0002879, від 06.12.2024 р. № 0010/0002880.

Пунктом 5.1.3. Договорів визначено, що Постачальник гарантує Замовнику прийом проданих ним талонів в своїй мережі АЗС і відпуску по ним товару відповідно до номіналу талонів. Номінал талонів визначається вказаними на ньому видом палива і кількістю палива.

Згідно з пунктом 5.2.2. Договорів на постачальника покладається обов`язок зберігання Товару та навантаження (заправка) Товару у транспортний засіб або ємності замовника. Поставка (передача) Товару Замовнику здійснюється на АЗС Постачальника або третіх осіб, визначених Постачальником, шляхом навантаження (заправки) Товару у транспортні засоби або ємності замовника на підставі наданих Замовником талонів на отримання Товару, які Постачальник поставив (передав) Замовнику.

Позивач зазначає, що в процесі отримання Замовником паливо-мастильних матеріалів на АЗС, визначених Договором та які знаходяться в Одеській області (згідно списку АЗС на сайті «АВІАС»), виявилось, що надані постачальником талони в кількості 1163 шт. дизельного палива - 22 700 л, не забезпечені товаром, що унеможливило завантаження (заправку) Товару у транспортний засіб або ємності Замовника.

З метою досудового врегулювання спору ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ» відповідно до статті 222 Господарського кодексу України (далі - ГК України), направлено ТОВ «Інкам Фінанс» Претензію від 07.01.2025 р. № 011/37 (далі - Претензія 1), якою запропоновано відповідачу: замінити поставлений неякісний товар (дизельне паливо (в талонах) на такий, що відповідає вимогам, визначеним у Договорах та сплатити на користь ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ» штрафні санкції у розмірі 20% від вартості неякісного товару, а саме 209 203,20 грн /а.с.39-40/.

На електронну пошту ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ» 09.01.2025 року надійшла відповідь на Претензію 1 від 09.01.2025 року № 5, за підписом директора ТОВ «Інкам Фінанс» О.В. Кириленко , відповідно до якої, ТОВ «Інкам Фінанс» тимчасово не може виконати свої зобов`язання через затримку поставки палива на АЗС та просить надати час на врегулювання питання поставки палива на АЗС та виконання умов Договорів /а.с.42/.

Однак, незважаючи на сплив 30-денного строку, ситуація з відсутністю палива на АЗС не змінилась, на підтвердження фактів неможливості отримання Товару, співробітниками ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ» складено Акти відсутності Товару на АЗС у місцях розташування мережи АЗС згідно умов Договорів, а саме у м. Болград, м. Подільськ, м. Білгород-Дністровськ, м. Березівка, м. Роздільна /а.с.43-46/.

За цей час від представників ТОВ «Інкам Фінанс» не надходило пропозицій щодо врегулювання зазначеної ситуації.

ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ» 18.02.2025 року повторно направлено Претензію від 18.02.2025 року № 011/437 (далі - Претензія 2), з вимогою до відповідача виконати свій обов`язок щодо прийому проданих талонів в мережі АЗС за місцями розташування, зазначеними у Договорах, (м. Болград, м. Подільськ, м. БілгородДністровськ, м. Березівка, м. Роздільна) і відпуску по ним товару відповідно до номіналу талонів відповідно до умов Договорів. А також, у разі неможливості виконати свій обов`язок щодо прийому проданих талонів і відпуску по ним товару, повернути ДУ «Одеський ОЦКПХ МОЗ» перераховані відповідно до умов Договорів грошові кошти у загальному розмірі 1 046 016 грн. (один мільйон сорок шість тисяч шістнадцять гривень) протягом 10 календарних днів з дня отримання зазначеної вимоги /а.с.47-49/.

Проте станом на 18.03.2025 року відповідь щодо результатів розгляду Претензії 2, ТОВ «Інкам Фінанс» не надало.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є заборгованості за договорами поставки в розмірі 1 211 524,92 грн, з яких: 1 046 016 грн - вартість недоотриманого товару; 165 508,92 грн - штрафні санкції.

Суд зазначає, що видатковими накладними від 06.12.2024 р. № 0010/0002876, від 06.12.2024 р. № 0010/0002877, від 06.12.2024 р. № 0010/0002878, від 06.12.2024 р. № 0010/0002879, від 06.12.2024 р. № 0010/0002880 ТОВ «Інкам Фінанс» передало позивачеві дизельне паливо у вигляді талонів на загальну суму 1 046 016 грн., які позивач оплатив у повному обсязі на підставі платіжних доручень від 06.12.2024 року № 441 на суму 138 240, 00 грн., від 06.12.2024 року № 442 на суму 265 420, 80 грн., від 06.12.2024 року № 443 на суму 161 280, 00 грн., від 06.12.2024 року №444 на суму 265 420, 80 грн., від 06.12.2024 року № 445 на суму 215 654, 40 грн.

Предметом договору закупівлі є постачання пального (нафта та дистиляти), відпуск якого здійснюється на визначених АЗС на підставі пред`явлених талонів, тому підписання сторонами видаткових накладних не свідчить про передання відповідачем позивачу товару за договорами, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право позивачу на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором у майбутньому.

Отже, право власності на товар, який був переданий позивачу за видатковими накладними, перейшло до покупця. Товар залишався на зберіганні у покупця. Оплата за товар здійснена у повному обсязі. Талони є способом забезпечення оперативного обліку та фактичного відпуску обсягів пального, продаж (постачання) якого мав відбутись у межах господарських договорів про закупівлю товарів.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами (далі - Правила), згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (абз.2 п.3 Правил).

Згідно з п.9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (надалі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п.п.10.3.3.1); заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП (п.п.10.3.3.2).

Виходячи з наведеного, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частинами 1, 3 статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів про закупівлю товарів за державні кошти від 25.11.2024 року № 905, 906, 907, 908, 909 (далі - Договори).

Договори за своєю правовою природою є договорами поставки. Нормативне регулювання укладення та виконання договору поставки здійснюється на підставі ст.ст. 265 - 271 ГК України та ст. ст. 712, 655 - 697 ЦК України.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 вказаної статті зазначено, що до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено статтею 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Частиною 1 статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (частина 1 статті 664 ЦК України).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 599 ЦК України вказано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено статтею 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець про це поінформований. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно з частиною 1 статті 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права, умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що у розпорядженні позивача перебувають невикористані талони на дизельне паливо, а саме: 2 - 03; 20 - 35; 10 - 69; 90 - 99; 70 - 29; 80 - 87; 30 - 49; 30 - 49; 20 - 37; 50 - 69; 80 - 99; 40 - 49) /а.с.52-81/.

Загальна кількість пального за вказаними вище талонами складає 22 700 літрів, загальна сума його вартості - 1 046 016 грн. (22 700 х 46,08 грн/л).

Враховуючи наведене вище, відповідачем порушено зобов`язання щодо своєчасної передачі позивачу (повернення зі зберігання) товару на загальну суму 1 046 016 грн. - дизельного палива в кількості 22 700 літрів.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частинами першою і другою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частини 2 статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України період нарахування пені починає відраховуватися від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, згідно з пунктом 7.1. Договорів у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 231 ГК, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В позовній заяві позивач просить про стягнення штрафних санкцій, а саме:

- Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 26.11.2024 року по 25.03.2025 - 92 287,80 грн.

- Штраф - 73 221,12 грн.

Так, судом встановлена правильність нарахованих штрафних санкцій, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 1 211 524, 92 грн (ціна+пеня+штраф) підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 14 538,30 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 82 від 08.04.2025.

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 14 538,30 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державної установи «Одеський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» про стягнення 1 211 524,92 грн задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» /, адреса 69096, Україна, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11 А/ на користь Державної установи «Одеський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» /, адреса 65074, Україна, Одеська обл., м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 5А/ заборгованість у розмірі 1 211 524,92 грн /один мільйон двісті одинадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири гривні 92 копійки/, з яких: 1 046 016,00 грн вартість недоотриманого товару, 165 508,92 грн штрафні санкції за Договорами від 25.11.2024 №905, 906, 907, 908, 909, а також судовий збір в розмірі 14 538,30 грн /чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 30 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2025 р.

Суддя Н.Д. Петренко