ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Справа№ 927/86/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

при секретарі Вага В.В.

та за участю представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 13.03.2025 (повна ухвала складена 18.03.2025) про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство

у справі №927/86/25 (суддя Сидоренко А.С.)

за заявою кредитора: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"

до боржника: Селянське фермерське господарство "Промінь"

про відкриття провадження у справі про банкрутство,

УСТАНОВИВ:

Господарський суд Чернігівської області ухвалою від 13 березня 2025 року відмовив у відкритті провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства "Промінь".

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду питання про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства "Промінь".

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про наявність спору про право не відповідають фактичним обставинам, оскільки складеною особисто самим боржником, в особі голови і власника ОСОБА_1 , розпискою від 07.06.2024 підтверджується як наявність у СФГ "Промінь" сплатити СТОВ "Батьківщина" 1 000 000,00 грн за використання орендованих СТОВ "Батьківщина" земельних ділянок, так і наявність у ТОВ "Батьківщина" права вимагати від СФГ "Промінь" виконання цього обов`язку; з боку СФГ "Промінь" не вчинялося жодних дій, спрямованих на оспорення виданої його керівником розписки від 07.06.2024; зазначені у розписці земельні ділянки є саме тими земельними ділянками, орендарем яких є СТОВ "Батьківщина".

СФГ "Промінь" у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що розписка від 07.06.2024 була складена не від імені юридичної особи - СФГ "Промінь", а від імені фізичної особи, яка в момент складання розписки була керівником господарства; розпискою передбачено сплату 1 000 000 грн за використання земельних ділянок, однак між СФГ "Промінь" та СТОВ "Батьківщина" не укладались договори користування земельними ділянками і на СФГ "Промінь" не брало на себе зобов`язання з оплати вартості земельними ділянками на користь СТОВ "Батьківщина", тому апелянтом не доведено безспірність вимог до боржника, що виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки наявний спір про право.

У додаткових поясненнях від 13.06.2025 СТОВ "Батьківщина" вказує, що ОСОБА_1 виступав не як самостійна фізична особа, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства; поведінка боржника є супречливою та спрямована на шкоду кредитору, оскільки у розписці він визнає необхідність сплати грошових коштів за самовільне захоплення і використання належних ТОВ "Батьківщина" земельних ділянок, а наразі діє недобросовісно, ухиляючись від взятих на себе раніше компенсаторних зобов`язань.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів всіх учасників справи.

У судове засідання з`явились: представник СФГ "Промінь" Кенц Р.І. (за ордером) та представники СТОВ "Батьківщина" - Підгорний К.Е. (за ордером), ОСОБА_6 (самопредставництво).

Представники СТОВ "Батьківщина" у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просили її задовольнити.

Представник СФГ "Промінь"у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у лютому 2025 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" (надалі - кредитор) про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства "Промінь" (надалі - боржник).

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на завдання боржником товариству у період 2021 - 2024 роки збитків в загальній сумі 12483041,83 грн, у т.ч.: 7 806 512,61 грн - вартість неотриманого у період 2021-2023 роки врожаю, 1 298 906,58 грн - сплачена товариством у період 2021-2024 роки орендна плата та інші обов`язкові платежі, 3 377 622,64 грн - вартість вивезеного врожаю 2024 року. На думку товариства, завдання збитків є наслідком того, що протягом 2021-2024 років господарство без згоди чи повідомлення орендаря (заявника) використовувало орендовані земельні ділянки та вирощувало сільськогосподарські культури у власних інтересах; натомість тягар сплати орендної плати та податків ліг на кредитора.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2025 вказана вище заява була прийнята до розгляду з призначенням підготовчого засідання на 06.03.2025; крім того: викликано для участі в підготовчому засіданні суду уповноваженого представника Селянського фермерського господарства "Промінь" в якості боржника з одночасним повідомленням останнього про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання; запропоновано боржнику до дати проведення підготовчого засідання надати до господарського суду та заявнику відзив на заяву про відкриття провадження у справі; зобов`язано боржника до початку підготовчого засідання суду надати відомості про середньомісячну заробітну плату керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження у справі.

28.02.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив СФГ "Промінь" від 28.02.2025 на заяву СТОВ "Батьківщина" про відкриття провадження у справі про банкрутство СФГ "Промінь", яким останнє просить відмовити в її задоволенні в силу приписів ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у зв`язку з наявністю між сторонами спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Свої заперечення СФГ "Промінь" мотивує тим, що зобов`язання, в яких господарство є боржником перед СТОВ "Батьківщина", відсутні. Відсутні правочини і первинні документи, які підтверджують грошове зобов`язання, адже вони не подані як докази для відкриття провадження у справі про банкрутство. Відсутнє також будь - яке судове рішення або інше рішення компетентного органу, яке зобов`язує СФГ "Промінь" виконати грошове зобов`язання перед СТОВ "Батьківщина". Розписка про заборгованість підписана фізичною особою, а не юридичною особою - СФГ "Промінь". СФГ "Промінь" не визнає жодних заборгованостей перед СТОВ "Батьківщина" і кредитор не відображає жодних кредиторських заборгованостей на заявлені суми у своїй фінансовій звітності.

На думку боржника, кредитор не виконав свого обов`язку щодо доведення наявності грошового зобов`язання боржника перед ним, оскільки зі змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство вбачається, що на думку кредитора заборгованість виникла з:

- претензійних вимог щодо самовільного зайняття земельних ділянок від 08.10.2024 р. та від 22.10.2024 р.;

- розрахунку завданих збитків від самовільного захоплення орендованих земельних ділянок від 14.10.2024 р.;

- розписки фізичної особи (яка призначена директором СФГ "Промінь") та підписана фізичною особою, а не представником юридичної особи, директором СФГ "Промінь".

При цьому боржник звернув увагу суду на те, що у розписці громадянин ОСОБА_1 зобов`язується сплатити 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 коп., в той же час кредитор заявляє грошову вимогу у вигляді стягнення збитків в розмірі 12 483 041,83 грн.

Визначення розміру збитків не підтверджено належними та допустимими доказами. Фактично вимога кредитора є вимогою у деліктних правовідносинах, в яких повинне бути судове рішення про стягнення збитків або шкоди. Розмір шкоди розрахований кредитором без застосування спеціальних знань, що суперечить вимогам Закону України "Про судову експертизу".

Додатково СФГ "Промінь" зазначає, що подання кредитором даної заяви має на меті приховані цілі, а саме отримання інформації щодо господарської діяльності СФГ "Промінь" та його фінансового і майнового стану. Така інформація є конфіденційною та відноситься до комерційної таємниці і охороняється законом. Отже подання заяви, на думку боржника, спрямовано на здійснення антиконкурентних дій суб`єкта господарювання, який проводить господарську діяльність з вирощування сільськогосподарської продукції в одних адміністративно - територіальних межах з боржником.

06.03.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення від 05.03.2025 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" на відзив Селянського фермерського господарства "Промінь".

На думку товариства, господарство належними засобами доказування не спростувало фактів (обставин), викладених у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство, а всі його доводи є лише спотворенням та перекручуванням дійсних обставин справи.

В обгрунтування своєї позиції товариство зазначає, що заявлені ним вимоги є безспірними, оскільки у розписці від 07.06.2024 ОСОБА_1 , як голова та власник СФГ "Промінь", визнав факт існування зобов`язання в розмірі 1000000,00 грн за використання у відповідний період часу (2021-2023 роки) земель, які знаходяться в оренді СТОВ "Батьківщина", та самостійно визначив строк виконання зобов`язання - до 01 грудня 2024 року. Однак у відповідний строк грошове зобов`язання виконано не було, а тому на думку товариства, господарство тривалий час є неплатоспроможним перед ним щодо сплати коштів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 постановлено, у тому числі, призначити підготовче засідання на 13 березня 2025 року.

До початку підготовчого засідання 13.03.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшло уточнення від 13.03.2025 до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство в якому кредитор повідомляє, що сума безспірних вимог становить 1 000 000,00 грн, що вказано самостійно боржником у борговій розписці від 07.06.2024; дану суму товариство просить суд визнати з включенням її до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

За наслідком підготовчого засідання суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства "Промінь", оскільки між сторонами існує спір про право, тому такий спір повинен розглядатися та вирішуватися господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, а не у підготовчому засіданні у справі про банкрутство.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи визначаються нормами Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУзПБ, право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має боржник.

Положення статті 1 КУзПБ визначають, що неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 34 КУзПБ, заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником або Національним банком України у випадках, передбачених цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи; ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); найменування органу (суб`єкта), уповноваженого управляти державним майном щодо боржника - державного підприємства або господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі; виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

За ч.ч. 1-5 ст. 39 КУзПБ передбачено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (аналогічний висновок викладено в Верховного Суду у від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі № 910/16413/19, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).

При цьому, однією з підстав для відмови у відкритті провадження у справі положення частини 6 статті 39 КУзПБ визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, який за своєю суттю містить елементи суперечності, конфлікту, протиборства сторін.

Разом з тим, поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Вирішуючи питання, чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Таким чином спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Здійснюючи розгляд спорів про право, суд встановлює наявність чи відсутність певних обставин (юридичних фактів). За відсутності цих елементів не може бути спору про право.

Юридичні факти - це певні життєві обставини, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.

Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування такого спору.

Отже, на дату проведення підготовчого засідання усі суперечності між кредитором та боржником з приводу їх прав та обов`язків мають бути ними усунені самостійно або вирішені в судовому порядку з ухваленням судового рішення. Вимоги ініціюючого кредитора до боржника мають бути безспірними, тобто ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили би прострочення виконання грошового зобов`язання боржника. У такому разі безспірність не слід обов`язково пов`язувати (ототожнювати), ставити в залежність, з наявністю судового рішення.

Так, частиною 6 статті 39 КУзПБ визначено, що господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду; заяву подано про порушення справи про банкрутство оптового постачальника електричної енергії.

Частина 6 статті 39 КУзПБ, згідно якої підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство є наявність спору про право, що підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, жодним чином не визначає підставою для такої відмови існування рішень, які набрали законної сили, отже наявність остаточного рішення у цьому спорі не є обов`язковою. У цьому випадку достатнім є сам факт наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора (аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 910/1067/19).

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (висновок викладений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у пункті 71 постанови від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, пункті 51 постанови від 03.09.2020 у справі № 910/4658/20 та постанові від 16.09.2020 у справі №911/593/20).

Отже, встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є необхідною передумовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, а також постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог, без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Крім того такий підхід у справі про банкрутство порушує як права кредиторів, так і права боржника.

Обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх та належних доказів існування та непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (висновок у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

У свою чергу, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 30.03.2000, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000153. Основний вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Селянське фермерське господарства "Промінь" зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 23.12.1992, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000318. Основний вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Засновником (учасником) та керівником СФГ "Промінь" є ОСОБА_1 .

У заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство кредитор посилався на завдання йому боржником збитків в сумі 12 483 041,83 грн, у т.ч. 7 806 512,61 грн - вартість неотриманого у період 2021-2023 роки врожаю, 1298906,58 грн - сплачена товариством у період 2021-2024 роки орендна плата та інші обов`язкові платежі, 3 377 622,64 грн - вартість вивезеного врожаю 2024 року. На думку товариства, завдання збитків є наслідком того, що протягом 2021-2024 років господарство без згоди чи повідомлення орендаря (заявника) використовувало орендовані земельні ділянки та вирощувало сільськогосподарські культури у власних інтересах; натомість тягар сплати орендної плати та податків ліг на кредитора. На підтвердження цих обставин кредитором надано договори оренди землі, відомості щодо нарахування та виплати орендної плати та податків, а також розписку голови СФГ "Промінь", якою боржником визнається сума зобов`язання в розмірі 1 000 000,00 грн.

Як вбачається зі змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та доданих до неї письмових доказів 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені 17 Договорів оренди земельних ділянок загальною площею 47,89 га.

Вказані договори укладені строком на 10 (десять) років. Дата закінчення дії договорів оренди обчислюється від дати їх укладення зазначеної у договорах. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Згідно Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок місцем розташуванням відповідних земельних ділянок значиться Чернігівська область, Прилуцький району, Сухополов`янська сільська рада, за межами населеного пункту с. Білорічиця.

Факт отримання заявником в оренду відповідних земельних ділянок підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі земельних ділянок.

Право оренди земельних ділянок було зареєстровано за товариством 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Як зазначив заявник, боржник протягом 2021-2024 років без згоди чи повідомлення орендаря (СТОВ "Батьківщина") використовував відповідні земельні ділянки, вирощував на них сільськогосподарські культури, тобто використовував їх у власних інтересах.

Надалі СТОВ "Батьківщина" уточнило свої вимоги і просило визнати безспірні вимоги до боржника в розмірі 1 000 000,00 грн, які підтверджуються розпискою від 07.06.2024.

З матеріалів справи вбачається, що у підготовчому засіданні судом першої інстанції було досліджено наданий кредитором оригінал розписки від 07.06.2024.

В цьому документі вказано наступне: "Я, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий АДРЕСА_1 , зобов`язуюсь сплатити 1 000 000 (один мільйон) гривень за використання земельних ділянок мною, як головою та власником СФГ "Промінь", що знаходяться поблизу с. Боротьба та орендуються ТОВ "Батьківщина" код 30875436.

Період компенсації складає 2021-2023р включно. Оплату зобов`язуюсь здійснити до 01 грудня 2024р.

Врожай 2024року на площі 47,89 га передаю без спору ТОВ "Батьківщина" за виключенням витрат на посів та обробіток що були здійснені мною як головою та власником СФГ "Промінь" що буде укладено окремим актом. Розписка написана власноручно. ОСОБА_1 ".

Також у підготовчому засіданні представник кредитора надав пояснення про те, що вимоги до боржника в розмірі 1 000 000,00 грн є збитками кредитора у формі упущеної вигоди.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У пункті 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Правові підстави та умови відшкодування збитків визначені, зокрема положеннями Глави 3 "Захист цивільних прав та інтересів" Розділу І "Основні положення" Книги першої "Загальні положення", Глави 51 "Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання" Розділу І "Загальні положення про зобов`язання" Книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України та Главою 25 "Відшкодування збитків у сфері господарювання" Розділу V "Відповідальність за правопорушення у сфері господарювання" Господарського кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У пункті 4 ч.1 ст. 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За приписами ч.1 ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У частині 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ч. 2 ст. 224, ч.1 ст. 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь - яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, в тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не настає.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-64гс11 та постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20.

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

У частині 3 ст. 623 ЦК України закріплено норму, яка регламентує ціни на товари, роботи, послуги тощо, які використовуються для обчислення збитків, зокрема, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Схожого змісту норми щодо ціни містять частини 3, 4 ст. 225 ГК України, якими визначено, що при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

СТОВ "Батьківщина" вказує, що СФГ "Промінь" протиправно використовувало земельні ділянки, які на праві оренди належать саме кредитору, посилаючись на зміст розписки ОСОБА_1 від 07.06.2024 та на умови договорів оренди від 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021 між СТОВ "Батьківщина" та фізичними особами.

СФГ "Промінь" проти цього заперечує, вказуючи, що зі змісту розписки вбачається, що земельні ділянки використовувалися ОСОБА_1 , а не фермерським господарством.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, між сторонами існує неоднозначність у частині вирішення питання щодо сторін зобов`язання.

Також, як вірно встановив суд першої інстанції, у розписці від 07.06.2024 ОСОБА_1 вказує про використання ним земельних ділянок, що знаходяться поблизу с. Боротьба та орендуються СТОВ "Батьківщина", однак із поданих кредитором Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, які є предметом оренди, вбачається, що місцем розташування відповідних земельних ділянок значиться Чернігівська область, Прилуцький район, Сухополов`янська сільська рада, за межами населеного пункту с. Білорічиця.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, з поданих кредитором доказів неможливо встановити факт використання СФГ "Промінь" саме земельних ділянок, які згідно договорів оренди від 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021 передані в користування СТОВ "Батьківщина".

В уточненнях на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство від 13.03.2025 СТОВ "Батьківщина" просить визнати його грошові вимоги до боржника в розмірі 1 000 000,00 грн (знову ж посилаючись на зміст розписки від 07.06.2024). При цьому, розрахунок збитків в такій сумі в уточненнях на заяву не наведений, що позбавляє можливості суд перевірити його.

Також кредитором не наведено належного обґрунтування наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, зокрема, заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до юридично правильного висновку про те, що між сторонами існує неоднозначність у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості.

Відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника є матеріально - правовою формою вираження наявності спору про право, згідно наведених вище правових висновків Верховного Суду.

Таким чином, за вірним висновком господарського суду першої інстанції, наведені вище обставини беззаперечно свідчать про наявність між сторонами спору про право в розумінні положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства "Промінь", оскільки такий спір повинен розглядатися та вирішуватися господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, а не у підготовчому засіданні у справі про банкрутство.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та зробив юридично правильний висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства "Промінь" за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина".

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані із поданням апеляційних скарг, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 13 березня 2025 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повна постанова складена 23.06.2025.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська