РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2025Справа № 910/638/20 (910/2996/25)
За позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул. Пилипчука,17, ідентифікаційний номер 44070171)

до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533)

про стягнення 1 283 034,99грн.

в межах справи №910/638/20

Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака,16, ідентифікаційний номер 40904740)

до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/638/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко".

До Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" про стягнення податкового боргу у розмірі 1 283 034,99грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Так, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету позивача 15.03.2025 о 00:15 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 15.03.2025.

Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача 15.03.2025 о 00:15 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 15.03.2025.

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2025, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За даними контролюючого органу за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 1 283 034,99 грн., який виник по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Так, за відповідачем виник податковий борг згідно з розрахунком у частині об`єктів нежитлової нерухомості (Додаток 2 до Податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 14.02.2020) в сумі 55 127,44 грн.

Крім того, відповідно до розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості (Додаток 2 до Податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 16.02.2021), за відповідачем утворився податковий борг 29.04.2021 року в сумі 70 032,75 грн.; 29.07.2021 року в сумі 70 032,75 грн.; 29.10.2021 року в сумі 70 032,75 грн.; 31.01.2022 року в сумі 70 032,75 грн.

Згідно з розрахунком у частині об`єктів нежитлової нерухомості (Додаток 2 до Податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 18.02.2022), за відповідачем рахується податковий борг із 29.04.2022 року в сумі 75 868,81 грн.; 29.07.2022 року в сумі 75 868,81 грн.; 31.10.2022 року в сумі 75 868,81 грн.; 30.01.2023 року в сумі 75 868,82 грн.

Також, відповідно до розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості (Додаток 2 до Податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 20.02.2023), заборгованість із податкового боргу згідно дати нарахування становить 01.05.2023 року в сумі 78 203,24 грн.; 31.07.2023 року в сумі 78 203,24 грн.; 31.10.2023 року в сумі 78 203,24 грн.; 29.01.2024 року в сумі 78 203,23 грн.

До того ж, згідно з розрахунком у частині об`єктів нежитлової нерухомості (Додаток 2 до Податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 16.02.2024), податковий борг відповідача складає 29.04.2024 року в сумі 82 872,09 грн.; 29.07.2024 року в сумі 82 872,09 грн.; 29.10.2024 року в сумі 82 872,09 грн.; 29.01.2025 року в сумі 82 872,09 грн.

Дані суми податкового боргу відповідача підтверджуються також розрахунком суми заборгованості, витягом з інтегрованої картки платника податків, інформацією про наявність/відсутність податкового боргу у платника по Україні в цілому станом на 18.02.2025.

Із метою досудового врегулювання спору боржнику направлено податкову вимогу форми «Ю» від 10.02.2021 № 4319-13, однак відповідач погашення податкового боргу не здійснив.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПКУ) платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість в загальній сумі 1 283 034,99 грн. із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Із матеріалів справи слідує, що позивачем виставлено Приватному акціонерному товариству "Райз - Максимко" податкову вимогу форми «Ю» від 10.02.2021 № 4319-13, однак відповідач погашення податкового боргу не здійснив.

Пунктом 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, з г-. за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, шо реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Ураховуючи відсутність доказів сплати підтвердженої матеріалами справи заборгованості відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення податкового боргу в розмірі 1 283 034,99 грн.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень частини 1 статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Відповідно до пункту 27 частини 1 статті 5 Законоу України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з частиною 2 статті 129 судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533) на користь Головного управління ДПС у Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул. Пилипчука,17, ідентифікаційний номер 44070171) 1 283 034 (один мільйон двісті вісімдесят три тисячі тридцять чотири) грн. 99 коп. податкового боргу.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533) у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 19 245 (дев`ятнадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн. 52 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.06.2025

Суддя Д.В. Мандичев