УХВАЛА

12 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 911/3188/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Кролевець О.А., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА ТОРГПРОМ"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 (головуючий суддя - Руденко М.А., судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.) та рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2025 (суддя Антонова В.М.)

у справі №911/3188/24

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА ТОРГПРОМ"

про стягнення 49 196,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА ТОРГПРОМ" (далі також - ТОВ "ЮА ТОРГПРОМ") про стягнення 49 196,70 грн, з яких: 19 271,70 грн пеня та 29 925,00 грн 7% річних.

Господарський суд Київської області рішенням від 10.02.2025 у справі №911/3188/24, яке Північний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 29.04.2025, позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ТОВ "ЮА ТОРГПРОМ" про стягнення 49 196,70 грн задовольнив. Стягнув з ТОВ "ЮА ТОРГПРОМ" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 19 271,70 грн пені, 29 925 грн штрафу та 3 028 грн судового збору.

ТОВ "ЮА ТОРГПРОМ" звернулося 21.05.2025 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2025 у цій справі і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2025 для розгляду справи №911/3188/24 визначено склад колегії суддів: Бакуліна С.В. головуючий, Студенець В.І., Кібенко О.Р.

Розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 11.06.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/3188/24 у зв`язку з відрядженням судді Кібенко О.Р.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 для розгляду справи №911/3188/24 визначено склад колегії суддів: Бакуліна С.В. головуючий, Студенець В.І., Кролевець О.А.

Перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина сьома статті 12 ГПК визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів на загальну суму 49 196,70 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду (302 800 грн), а тому у розумінні ГПК справа №910/6970/24 є малозначною.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного оскарження.

Як убачається з касаційної скарги, ТОВ "ЮА ТОРГПРОМ" підставою касаційного оскарження вищезазначених судових рішень вказує те, що: (1) ця справа має виняткове значення для скаржника, оскільки обмеження касаційного оскарження призведе до неможливості оскарження спірних судових рішень, та як наслідок значних фінансових витрат, які поставлять під загрозу продовження здійснення підприємницької діяльності та припинення суб`єкта господарської діяльності (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК); (2) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (підпункт "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК). Також скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та недослідження судами попередніх інстанцій зібраних у цій справі доказів (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК, що кореспондується з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК).

Посилання скаржника на обставину, яка, на його думку, доводить випадок, зазначений у пункті "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, за оцінкою Верховного Суду не підтверджує наявності цього випадку - "виняткове значення" справи для учасника; в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення судів тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними. Незгода із судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Що ж стосується обґрунтування випадку про віднесення судом першої інстанції цієї справи до категорії малозначних помилково, то Суд не вважає слушними такі доводи, оскільки предметом позову є стягнення 49 196,70 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини п`ятої статті 12 ГПК). Скаржник не зазначає, що він звертався до суду першої інстанції з клопотаннями про розгляд справи у формі загального позовного провадження, з наведенням аргументів того, що справа не є незначної складності, у яких йому було відмовлено.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що посилання у касаційній скарзі на пункти 3 та 4 частини другої статті 287 ГПК не є доводами, які у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

За змістом статті 7 ГПК правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на відсутність належного обґрунтування наявності обставин, передбачених підпунктами "в" та "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ЮА ТОРГПРОМ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2025 у справі №911/3188/24 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 ГПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА ТОРГПРОМ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2025 у справі №911/3188/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді О. А. Кролевець

В. І. Студенець