ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Дніпро Справа № 912/1882/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Іванова О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2024р. (суддя Кабакова В.Г., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 29.11.2024р.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", вул. Теліги Олени, 6 літ. В, м. Київ, 04112

до відповідача Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Полтавська, 38, м. Кропивницький, 25015

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ, 03150

про стягнення 51 696,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до Господарському суду Кіровоградської області з позовом до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Філії "Кіровоградська дорожньо - експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з вимогами про стягнення страхового відшкодування за завданні збитки в порядку суброгації, в розмірі 51 696,47 грн., з покладенням на відповідачів судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у ПрАТ "СК "УНІКА" виникло право вимоги в порядку суброгації до відповідача, як роботодавця та як володільця джерела підвищеної небезпеки.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2024р. у справі №912/1882/24 в задоволенні позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки, після настання страхового випадку ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» сплатило потерпілій стороні страхувальнику АТ КБ Приватбанк страхове відшкодування, у розмірі 99 006грн. 60 коп. за ремонт автомобіля «Fiat DUCATO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить останньому, та отримало в порядку регресу від страховика винуватця ДТП 47310грн. 13коп., то відповідно до положень ст.ст.993, 1194 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» має право на відшкодування заявленої в позові суми - 51696 грн. 47 коп. в порядку суброгації з відповідача, який є роботодавцем ОСОБА_1 , визнаного винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, згідно з постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області по справі №393/82/21 від 26.02.2021 р.. Отже, на думку Скаржника, саме Відповідач, як роботодавець особи винної у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 51696 грн. 47 коп.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач та Третя особа не скористалися своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України, не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Іванов О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2024р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/1882/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2024р. у справі № 912/1882/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 912/1882/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.01.2025р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2024р. у справі № 912/1882/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 4542,00 грн..

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.01.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2024р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

Позивач зазначає, що як вбачається з відповіді Національної поліції України, ідентифікатор картки дорожньо - транспортної пригоди в системі НПУ №170432: 16.02.2021р. на автодорозі Н-23 -Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: вантажного "КРАЗ" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Fiat DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно постанови Новгородківського районного суду Кіровоградської області у справі №393/82/21 від 26.02.2021р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 09.03.2023р..

В силу приписів ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За Договором добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" №KGH0CPS-200A6CM від 10.01.2020р. укладеним ПрАТ "СК "УНІКА" (далі - Страховик) та АТ Комерційний банк "Приватбанк" (Страхувальник) майном, що страхується є транспортний засіб Fiat DUCATO (груз) 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 (а.с. 14).

18.02.2021р. потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди - АТ Комерційний банк "Приватбанк", звернувся до ПрАТ "СК "УНІКА" з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки Fiat DUCATO, д.н. НОМЕР_1 , ПрАТ "СК "УНІКА" замовило проведення експертного автотоварознавчого дослідження (оцінки) колісного транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "СЗУ Україна Консалтинг".

Відповідно до Звіту №9917 ТОВ "СЗУ Україна консалтинг" про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17.03.2021р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 131 906,35грн., значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,4025, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 98 087,37 грн., вартість матеріального збитку без урахування ПДВ - 81 739,47 грн..

Згідно рахунку-фактури №133 від 26.03.2021р. ФОП Ковтун Людмили Григорівни, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Fiat DUCATO, р.н. НОМЕР_1 складає 131 915,00 грн., без ПДВ.

На підставі страхового акта №00406003 від 14.04.2021р. виконуючи взяті на себе зобов`язання за Договором, Страховиком - ПрАТ "СК "УНІКА" прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 99 006,60 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ФОП Ковтун Л.Г., за платіжним дорученням №214397 від 15.04.2021р..

На момент скоєння ДТП водій вантажного автомобіля КРАЗ, р.н. НОМЕР_2 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ "УАСК "АСКА" №АО/3745368 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю 260 000,00 грн., за шкоду майну - 130 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн..

Позивач звернувся до ПрАТ "УАСК "АСКА" з заявою на виплату страхового відшкодування на суму 99 006,60 грн..

ПрАТ "УАСК "АСКА" відшкодувало 29.07.2021р. - 7 310,13 грн. та 30.07.2021р. - 40 000,00 грн..

Позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою №177/1-2 від 21.02.2024р., про відшкодування завданих збитків, у розмірі 51 696,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до нього в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду в сумі 51 696,47 грн. (99006,60-47310,13).

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Причиною спору у цій справі стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення невідшкодованої різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має реалізувати право вимоги, шляхом звернення з позовними вимогами, розмір яких не виходить за межі страхового відшкодування, саме до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а не до страхувальника. Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, поданого позивачем до неналежного відповідача.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується зі ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (ст. 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, в межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до ч. 3 ст. 998 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з такою особою у трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 12.09.2018р. у справі №528/894/15-ц та від 17.10.2018р. у справі №1519/9542/12).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Водночас, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (п. 22.1 ст. 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (ст. 9, 12 Закону). Крім того, страховик або Моторно-транспортне страхову бюро України не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (п. 32.4., 32.7. ст. 32 Закону).

Відтак, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування», розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як зазначає Позивач, та про що свідчать матеріали справи, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" №KGH0CPS-200A6CM від 10.01.2020 р. укладеного ПрАТ "СК "УНІКА" (далі - Страховик) та АТ Комерційний банк "Приватбанк" (Страхувальник) були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Fiat DUCATO (груз) 2019 р.в., р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 .

16.02.2021р. на автодорозі Н-23 -Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: вантажного "КРАЗ" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Fiat DUCATO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

18.02.2021р. потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди - АТ Комерційний банк "Приватбанк", звернувся до ПрАТ "СК "УНІКА" з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки Fiat DUCATO, д.н. НОМЕР_1 , ПрАТ "СК "УНІКА" замовило проведення експертного автотоварознавчого дослідження (оцінки) колісного транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "СЗУ Україна Консалтинг".

Відповідно до Звіту №9917 ТОВ "СЗУ Україна консалтинг" про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17.03.2021р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 131 906,35 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,4025, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 98 087,37 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ - 81 739,47 грн.

Згідно рахунку-фактури №133 від 26.03.2021р. ФОП Ковтун Людмили Григорівни, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Fiat DUCATO, р.н. НОМЕР_1 складає 131 915,00 грн., без ПДВ.

На підставі страхового акта №00406003 від 14.04.2021р. виконуючи взяті на себе зобов`язання за Договором, Страховиком - ПрАТ "СК "УНІКА" прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 99 006,60 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ФОП Ковтун Людмили Григорівни, за платіжним дорученням №214397 від 15.04.2021р..

Позивач (який є страховиком потерпілої особи АТ Комерційний банк "Приватбанк") виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком, ПрАТ "УАСК "АСКА" регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з ч. 1 якої, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так, цивільна відповідальність водія транспортного засобу марки КРАЗ, р.н. НОМЕР_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації цього транспортного засобу була застрахована ПрАТ "УАСК "АСКА" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.09.2020р. №АО/3745368. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду життю та здоров`ю 260 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну складав 130 000,00 грн., франшиза за договором 2000,00 грн..

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КРАЗ, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ "УАСК "АСКА", позивач звернувся в порядку суброгації до цієї страхової компанії з вимогою відшкодувати ПрАТ "СК "УНІКА" витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування, на суму 99 006,60 грн.

За положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сХ (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Таким чином, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно-пошкодженого транспортного засобу.

Слід зазначити, що знос нараховується тільки на деталі (а не на роботи) згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, при розрахунку якого враховуються вік транспортного засобу, дані про те, чи автомобіль відновлювався ремонтом (випадки не пов`язані з даним ДТП, до нього), чи є пошкодження кузова (корозія) і таке інше.

Так, з огляду на наведені законодавчі приписи, ПрАТ "УАСК "АСКА" виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сплативши ПрАТ "СК "УНІКА" страхове відшкодування, у сумі 47 310,13 грн., виходячи з розміру вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на деталі - 0,50 та розміру франшизи, що підтверджується розрахунком матеріального збитку ТЗ №F-16180/2 від 15.07.2021р., страховим актом №f-16180/2 від 21.07.2021р. та платіжними інструкціями від 29.07.2021р. та від 30.07.2021р..

Так, із страхового акта №f-16180/2 від 21.07.2021р. та розрахунку суми страхового відшкодування №F-16180/2 від 15.07.2021р., складених ПрАТ "УАСК "АСКА", вбачається, що вартість відновлювального ремонту Fiat DUCATO реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 82 561,18 грн., з яких: 9450,00 грн - вартість робіт, 6609,08 грн - вартість матеріалів, 66502,10 грн. - вартість складових, коефіцієнт фізичного зносу - 0,50, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 49 310,13 грн, франшиза - 2000,00 грн. Отже, розмір страхового відшкодування становить 47 310,13 грн.

ПрАТ "УАСК "АСКА" розраховано та сплачено позивачу вартість матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та розміру франшизи.

Отже, сума збитків, які були відшкодовані потерпілому позивачем і не включені до суми страхової виплати, яка здійснена страховиком винної у ДТП особи ( ОСОБА_1 ), становить 51 696,47 грн. (99 006,60 грн. 47 310,13 грн.).

Як вбачаться з матеріалів справи, винний у вчиненні ДТП водій транспортного засобу марки КРАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 (вина водія відповідача ОСОБА_1 встановлена постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області у справі №393/82/21 від 26.02.2021р., на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з Дочірнім підприємством "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (займав посаду водія) та здійснював керування автомобілем виконуючи трудові обов`язки.

Виходячи із норм ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм.

Тобто, у даному випадку позивачем, як страховиком потерпілої особи, пред`явлено вимогу до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", як особи, відповідальної за заподіяну шкоду у відповідності до ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, про відшкодування непогашеної частини його страховиком повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що згідно висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, які викладені у постановах у справі №333/1050/15-ц від 21.03.2018р., №754/1114/15-ц від 14.02.2018р., №352/1384/18 від 03.12.2020р., №754/5129/15-ц від 11.03.2020р., №331/6395/18 від 04.03.2020р., №753/17977/18 від 21.02.2020р., якщо позивачу недостатньо страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015р. у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений і Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 22.04.2021р. у справі №759/7787/18.

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок.

Вказана позиція підтверджується висновками, наведеними у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2019р. у справі №761/41395/16-ц.

Враховуючи викладене, встановивши, що вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з Дочірнім підприємством "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", перевищує виплачений страховиком винної особи на користь позивача розмір страхового відшкодування, колегія суддів дійшла висновку, що ПрАТ "СК "УНІКА" має право вимагати на підставі ст. 1172 ЦК України стягнення з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим ПрАТ "УАСК "АСКА", з огляду на що позовні вимоги ПрАТ "СК "УНІКА", про стягнення з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" збитків, в розмірі 51 696 грн. 47 коп., є законними та обґрунтованими.

При цьому, заперечення Відповідача про те, що заподіяна майнова шкода не перевищує ліміт відповідальності ТДВ "СК ПрАТ "УАСК "АСКА", як його страховика, тому покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відносини між Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", як власником забезпеченого транспортного засобу, за участю якого сталася ДТП, та його страховиком ПрАТ "УАСК "АСКА" регулюються умовами, визначеними у договорі (полісі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оскільки ПрАТ "УАСК "АСКА" виплатило на користь ПрАТ "СК "УНІКА" страхове відшкодування у розмірі, визначеному ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Колегія суддів зазначає, що у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст.1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків, ця різниця і утворюється саме внаслідок того, що за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.

Відтак, колегія суддів доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача страхового відшкодування за завдані збитки, в порядку суброгації, в розмірі 51 696 грн. 47 коп. підлягають задоволенню.

Щодо заяви Відповідача, про застосування позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом установлено з 12.03.2020 р. на всій території України карантин.

Відповідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), процесуальні строки, продовжуються на строк дії карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023р. № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (СОVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" дію карантину через (СОVID-19) відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року.

У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану, який набрав чинності 17.03.2022р., розділ Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19 наступного змісту У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Зазначена норма Цивільного кодексу не містить жодних застережень чи умов її застосування окрім безпосередньої дії воєнного чи надзвичайного стану.

Разом з тим, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України від 24.02.2022р. № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022р. №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022р.№2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022р.№259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 р. №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022р.№341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022р. №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022р. №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022р.№2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022р.№757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 р.№2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023р.№58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023р. №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023р. №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023р.№3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023р.№451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023р.№3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023р.№734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023р.№3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024р.№3564-ІХ , Указом Президента України від 06.05.2024 р. № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 р. № 3684-ІХ, Указом від 23.07.2024 р. № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 р. № 3891-ІХ, Указом від 28.10.2024 р. № 740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 р. №4024-ІХ, Указом від 15.01.2025 р. № 26/2025, затвердженим Законом України від 15.01.2025 р. строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року на 90 діб, Указом Президента України від 19 квітня 2025 року строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022 р., розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19, згідно з чинною редакцією вказаного пункту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.».

Фактично, законодавцем визначено, що воєнний та надзвичайний стан (введено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022) є загальною всеохоплюючою підставою для зупинки строків позовної давності по усіх відповідних вимогах на строк дії такого стану.

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Оскільки, з огляду на викладене та враховуючи те, що загальнодержавний карантин був запроваджений з 12.03.2020р. та тривав до 30.06.2023р., водночас, з 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 30.07.2024р. (дата надходження позовної заяви до суду та станом на прийняття постанови апеляційним господарським судом) діяв на усій території України, апеляційний господарський суд, беручи до уваги продовження встановленого законом строку позовної давності на період дії карантину та на весь час дії воєнного стану, приходить до висновку, що Позивач звернувся з вимогами до суду першої інстанції в межах строку позовної давності (тобто, є обгрунтованим).

За встановлених обставин, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог суперечить нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам та доводи апеляційної скарги його повністю спростовують.

З огляду на викладене, здійснивши дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються предмета спору з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про доведеність позовних вимог Позивача у сумі 51 696,47 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а зазначене рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення, про задоволення позовних вимог.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.

Судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2024р. у справі № 912/1882/24 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

10. Судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового - про задоволення позову, судовий збір за розгляд позову та апеляційної скарги покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" -задовольнити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2024р. у справі № 912/1882/24 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" збитки, у розмірі 51 696,47 грн., 3028,00 грн. судового збору на подання позову до Господарського суду Кіровоградської області, про що видати наказ.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" 4542,00 грн. судового збору на подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г. Іванов