РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2025Справа № 910/2800/25
Господарський суд міста Києва у складі:

Судді - Бондаренко-Легких Г. П.

за участю секретаря - Боровик В.В.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи №910/2800/25.

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5) в особі філії «Ваговий оператор» акціонерного товариства «Українська залізниця» (03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32)

до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1) в особі філії «Пирятинськй комбінат хлібопродуктів» акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (37000, Полтавська обл., м. Пирятин, вул. Соборна, буд. 52)

про стягнення неустойки у розмірі 320 139, 90 грн

За участі представників сторін:

Від позивача: не прибув.

Від відповідача: Михайлик Л.Г. (в залі суду) - адвокат, довіреність №497 від 26.12.2024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Ваговий оператор» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії «Пирятинськй комбінат хлібопродуктів» акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» стягнення неустойки у розмірі 320 139, 90 грн на підставі пункту 6.4. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024.

11.03.2025 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/2800/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.03.2025 відповідачем в систему «Електронний суд» сформовано відзив на позовну заяву, який зареєстрований в суді 27.03.2025. В зазначеному відзиві відповідач просить розгляд справи здійснювати з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2025 клопотання відповідача, яке викладене у відзиві про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін задоволено. Розгляд справи №910/2800/25 ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 27.05.2025.

12.05.2025 засобами поштового зв`язку від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 27.05.2025 прибув представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не прибув. Суд на місці ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні по суті до 29.05.2025.

29.05.2025 через відділ канцелярії суду та через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло дві заяви про відвід судді аналогічно змісту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2025 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід судді від розгляду справи №910/2800/25.

В судове засідання 29.05.2025 прибув представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не прибув. В судовому засіданні представник відповідача подав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

15.04.2024 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі директора філії «Ваговий оператор» акціонерного товариства «Українська залізниця», як виконавцем (позивач) та Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі директора філії «Пирятинський комбінат хлібопродуктів» акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», як замовником (відповідач) укладено договір про надання послуг, пов`язаних з перевіркою метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговуванням №136/2024-д-ЦВОЮ.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його припинення (пункт 13.1. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024).

Згідно пункту 1.1. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, цей договір регламентує взаємовідносини між виконавцем і замовником щодо надання послуг, пов`язаних з перевіркою метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговуванням. Виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги за цим договором, а замовник зобов`язується оплатити надані виконавцем послуги в порядку та розмірі, які визначені цим договором.

У відповідності до пункту 5.1. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, загальна ціна договору на момент його підписання складає 384 167, 88 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ 64 027, 98 грн.

Відповідно до пункту 1.2. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, перелік зважувальних приладів, за якими надаються послуги за цим договором передбачений у Додатку 1 до договору, який є невід`ємною частиною цього договору. Перелік послуг, що надаються за цим договором, графік надання послуг та їх вартість передбачені у Додатку 2 до договору, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно Додатку 2 до договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 сторони узгодили наступні послуги, графік їх надання та вартість:

(1) Перевірка метрологічних характеристик зважувальних приладів - 07.08.2024 - 119 374, 20 грн з ПДВ;

(2) Технічне обслуговування зважувальних приладів з перевіркою метрологічних характеристик - 07.05.2024 - 264 793, 68 грн з ПДВ.

Згідно підпункту 4.1.10. пункту 4.1. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, замовник зобов`язаний наперед повідомляти виконавця про відмову від послуги із зазначенням підстав.

Пунктом 13.2. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 передбачено, що договір припиняється, зокрема, у зв`язку з односторонньою відмовою від договору, у випадках та в порядку, прямо передбачених договором, або з підстав, визначених законодавством.

Згідно пункту 13.3. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, кожна із сторін має право відмовитись від договору в односторонньому порядку шляхом відправлення повідомлення про односторонню відмову від договорі іншій стороні за 30 (тридцять) днів до дати розірвання договору. Договір вважається розірваним по закінченню тридцятиденного строку з дня одержання іншою стороною відповідного повідомлення.

Відповідач листом вих.№372 від 26.09.2024 повідомив позивача про розірвання договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 в односторонньому порядку та зазначив, що договір вважається розірваним по закінченню 30-ти денного строку з дня одержання позивачем зазначеного повідомлення.

Пунктом 6.4. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 встановлено, що замовник зобов`язується сплачувати виконавцю неустойку, у розмірі вартості послуги згідно з Додатком 2 договору у разі повідомлення замовника про відмову від отримання послуги або зменшення їх кількості.

Пунктами 13.4. та 13.6. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 встановлено:

- усі правовідносини за цим договором, що розпочалися до дати припинення дії договору регулюються положеннями цього договору до повного здійснення розрахунків та виконання інших зобов`язань сторін:

- припинення договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, зокрема завершення розрахунків за надані послуги, що виникли до такого припинення.

Позивач листом вих.№ЦВО-23/1390 від 19.11.2024 повідомив відповідача, що у зв`язку з односторонньою відмовою останнього від договору, відповідач згідно пункту 6.4. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 зобов`язаний сплатити позивачу неустойку у розмірі 384 167, 88 грн з ПДВ у строк до 03.12.2024.

Усі спірні питання, які виникають під час виконання цього договору вирішуються шляхом переговорів. Претензії з приводу виконання договору направляються на поштові адреси сторін для листування, зазначені в розділі 15 цього договору (пункт 8.1. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024).

У зв`язку з нездійсненням відповідачем сплати неустойки у строк встановлений в листі вих.№ЦВО-23/1390 від 19.11.2024, позивач надіслав відповідачу претензію вих.№ЦВО-23/1467 від 11.12.2024, в якій просив відповідача виконати зобов`язання щодо сплати неустойки згідно пункту 6.4. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024.

Однак, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, позивач не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату неустойки.

Якщо спірні питання, які виникли у зв`язку з виконанням цього договору, не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони передаються за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору на розгляд суду в порядку, передбаченому законодавством України (пункт 8.2. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024).

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі вартості послуги встановлених умовами договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 та його Додатками без ПДВ у розмірі 320 139, 90 грн.

ІІ. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього неустойки у розмірі 320 139, 90 грн., передбачену пунктом 6.4 договору, за відмову від отримання послуги або зменшення їх кількості.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Відповідач в односторонньому порядку відмовився від договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, а відтак, відмовився від отримання передбачених договором послуг, у зв`язку з чим останній зобов`язаний позивачу сплатити неустойку, передбачену пунктом 6.4. договору.

IV. Заперечення відповідача у справі.

(1) відповідачем фактично не надавались послуги, а відтак, доводи позивача щодо відмови відповідача від отримання послуг (не можна відмовитись від послуги, яка не пропонувалась до надання) та застосування штрафу є безпідставними;

(2) відсутні правові підстави для застосування штрафу до відповідач за дострокове розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки таке право надано як законом, так і умовами договору, і це не може вважатися порушенням зобов`язання відповідача, а отже не можуть наступати правові наслідки у вигляді застосування неустойки.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стала не сплата відповідачем на користь позивача неустойки, у зв`язку з односторонньою відмовою від договору, що на думку позивача є зменшенням кількості раніше замовлених послуг до нуля.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, проте з застосуванням права суду на зменшення штрафних санкцій, виходячи з наступних підстав.

Як підтверджено матеріалами справи, 15.04.2024 між сторонами укладено договір №136/2024-д-ЦВОЮ про надання послуг, пов`язаних з перевіркою метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговуванням, згідно умов якого позивач приймає на себе зобов`язання надати послуги за цим договором, а відповідача оплатити надані позивачем послуги в порядку та розмірі, які визначені цим договором.

Договір, укладений між сторонами, є договором надання послуги, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509, 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 стаття 901 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України внормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 633 Цивільного кодексу України, сторони пунктом 5.1. узгодили загальну ціну договору на момент його підписання, яка складає 384 167, 88 грн, у тому числі ПДВ 64 027, 98 грн.

В пункті 1.2. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 вказано, що перелік послуг, що надаються за цим договором, графік надання послуг та їх вартість передбачені у Додатку 2 до договору, який є невід`ємною частиною цього договору, і судом встановлено, що в даному додатку встановлено вид послуги, зважувальні пристрої щодо яких надаються дані послуги, їх кількість, строк надання (07.-08.2024 року та 07.05.2024 року відповідно) та цін послуг з ПДВ та без ПДВ

Відтак, позивач зобов`язався надати наступні послуги відповідача, а відповідача оплати послуги:

- 07.05.2024: технічне обслуговування зважувальних приладів з перевіркою метрологічних характеристик; ціна: 220 661, 40 грн без ПДВ та 264 793, 68 грн з ПДВ.

- 07.08.2024: перевірка метрологічних характеристик зважувальних приладів; ціна: 88 478, 50 грн без ПДВ та 119 374, 20 грн з ПДВ.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 стаття 631 Цивільного кодексу України).

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (стаття 907 Цивільного кодексу України).

В розділі 13 договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його припинення. Зокрема, договір припиняється, у зв`язку з односторонньою відмовою від договору, у випадках та в порядку, прямо передбачених договором, або з підстав, визначених законодавством.

За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо в договорі.

Відтак, одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже, є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин.

Пунктом 13.3. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 передбачено, що кожна із сторін має право відмовитись від договору в односторонньому порядку шляхом відправлення повідомлення про односторонню відмову від договорі іншій стороні за 30 (тридцять) днів до дати розірвання договору. Договір вважається розірваним по закінченню тридцятиденного строку з дня одержання іншою стороною відповідного повідомлення.

Пунктом 4.1.10 договору встановлено, що відповідач як замовник зобов`язаний наперед повідомляти виконавця про відмову від послуги із зазначенням підстав.

Таким чином, відповідач листом вих.№372 від 26.09.2024, який направив позивачеві 27.09.2024, повідомив позивача про розірвання договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 в односторонньому порядку та зазначив, що договір вважається розірваним по закінченню 30-ти денного строку з дня одержання позивачем зазначеного повідомлення вже після спливу строку надання послуги, які були встановлені у травні та серпні 2024 року.

Натомість, в пунктах 13.4. та 13.6. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 містяться застереження, що усі правовідносини за цим договором, що розпочалися до дати припинення дії договору регулюються положеннями цього договору до повного здійснення розрахунків та виконання інших зобов`язань сторін; припинення договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, зокрема завершення розрахунків за надані послуги, що виникли до такого припинення.

Пунктом 6.4. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 встановлено, що замовник зобов`язується сплачувати виконавцю неустойку, у розмірі вартості послуги згідно з Додатком 2 договору у разі повідомлення замовника про відмову від отримання послуги або зменшення їх кількості.

Отже, на переконання суду одностороння відмова відповідача від договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, яка вчинена вже після настання строку надання такої послуги, є по суті відмовою від послуги або зменшення таких замовлених послуг до нуля.

Судом враховується, що відповідно до системного аналізу мов договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, послуги за цим договором надаються ваговими поїздами у складі спеціального рухомого складу та локомотива вагового поїзда та для надання такої послуги виконавцем використовується спеціальний рухомий склад.

Суд також зазначає, що договір укладений сторонами та послуги замовлені відповідачем як замовником були обов`язкові для нього в рамках виконання вимог ч. 2 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою КМУ від 4 червня 2015 р. № 374, які пердбачали регулярну повірку автоматичних зважувальних приладів (залізничні платформні ваги тощо) та неавтоматичних зважувальних приладів.

Отже, враховуючи діяльність на ринку перевезення залізничним транспортом, відповідач мав укласти договір про надання послуг з перевірки метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговування та здійснити оплату наданих послуг в порядку та розмірі, які визначені договором.

Суд зазначає, що пунктом 3 договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 було передбачено порядок та строк надання послуг.

Так, п. 3.1 договору вказано, що виконавець згідно графіку надання послуг (додаток № 2 ) здійснює попередній розрахунок вартості послуги і повідомляє суму попередньої оплати на електронну адресу відповідача, зазначену в розділі 15 Договору, у вигляді інформаційного листа. Відповідач як замовник не пізніше ніж за 30 днів до дати надання послуги (07.07.2024 та 07.08.2024 року ) оплачує 100 % вартості послуг згідно з попереднім розрахунком.

Суд вважає, що відповідачем не виконано зобов`язання зі здійснення передплати у встановленому договором розмірі та у строки, передбачені договором.

Заперечення відповідача про те, що він не міг виконати такі зобов`язання через надання йому позивачем Інформаційного листа суд відхиляє, оскільки ціна послуг чітко встановлена у додатку № 2 договору та була погоджена сторонами та відома відповідачем. Разом з тим, суд вказує, що в порушення погодження умов договору, відповідачем у розділі 15 не було зазначено електронної адреси, на який позивач міг би направити Інформаційний лист.

Суд оцінює укладення та підписання сторонами додатку № 2, в якому чітко зазначено ціна послуг як можливість здійснити передплату відомої ціни посли за реквізитами позивача, визначеними у розділі 15 договору.

Відповідно до пункту 3.12 позивач може розпочати надання послуг після отримання від відповідача передплати у розмірі 100%, а відповідач має оплачувати послуги з сум пнесменої передплати зі свого спеціального рахунку (п.4.1.1.).

Проте, відповідач в передбачені строки не здійснив передплату, як те передбачено умовами договору, а позивач не розпочинав надання послуг по договору.

Після того, як строк надання послуг, який був встановлений додатком № 2 до договору, сплив, відповідач з порушенням п. 4.1.10 договору, який зобов`язував відповідача наперед повідомляти виконавця про відмову від послуг із зазначенням підстав, надіслав повідомлення від 26.09.2024 (направлене засобами поштового зв`язку 27.09.2024) про розірвання договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.202, в зв`язку з минуванням потреби в придбанні послуг.

Оцінюючи дій сторін по договору, суд вважає, що відповідачем не в повній мірі було належним чином та сумлінно виконано зобов`язання по договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 в частині своєчасності повідомлення про відмову від послуг, а також здійснення попередньої оплати, передбаченої договором у визначеній сумі та визначені строки.

При цьому, суд оцінює, що таким чином розірвання договору в односторонньому порядку відповідачем є фактично відмовою від послуг за договором або зменшення їх кількості до нуля, за що передбачено неустойка, встановлена п. 6.4 договору.

Судом враховується специфічний характер правовідносин сторін в сфері залізничного перевезення та надання послуг, пов`язаних з залізничним перевезенням та виконання філією позивача функцій з обслуговування, монтажу, ремонту та реконструкції вагових приладів, в тому числі перевірка дотримання нормованих метрологічних характеристик за допомогою робочих еталонів (обладнання вагоповірочних вагонів) - п. 3.3.1 Положення про філію "Ваговий оператор" АТ "Українська залізниця".

Враховуючи специфіку правовідносин, суд вважає, що несвоєчасне повідомлення про відмову від послуги ( така відмова вчинена шляхом розірвання договору в односторонньому порядку), навіть ще не наданої позивачем через не виконання обов`язку здійснення відповідачем передплати, є порушенням умов укладеного між сторонами договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин (частина 2, 4 стаття 217 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями у цьому Кодексі (Господарський кодекс України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 546, частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України слідує, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, щодо якого правочин вчиняється у письмовій формі.

У зв`язку з відмовою відповідача від договору про надання послуг №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024, що в свою чергу спричинило відмову від послуг (або зменшення їх кількості до нуля) та узгодженням між сторонами в договорі умови, що у випадку зменшення кількості послуг або відмови від отримання послуги, він (замовник) зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі вартості послуг, вимога позивача заявлена в даному позові є правомірною.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на практику Верховного суду, яка викладена у постанові КЦС ВС від 21.04.2021 року у справі № 552/6997/19 як на таку, що підтверджує те, що до відповідача не може бути застосована неустойказа правомірну відмову від договору.

Суд вважає, що висновки, зроблені у постанові КЦС ВС від 21.04.2021 року у справі № 552/6997/19 стосуються правовідносин, яке не є подібними (релевантними) до правовідносин у даній господарській справі, оскільки предметом спору у вказаній цивільній справі є визнання недійсним пункту 4.8. договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, який укладений між фізичною особою та ТДВ «Полтавтрансбуд», та дані правовідносини стосуються та регулюються, в тому числі Законом України "Про захист прав споживачів". крім того, згідно обставин цивільної справи, було встановлено виконання зобов`язань фізичної особи щодо сплати суми договору в частині оплати коштів, а отже за обставинами вказаної справи фізична особа дійсно правомірно відмовилась від договору, не порушуючи умов щодо оплати ціни договору.

Як зазначає КЦС ВС у постанові від 21.04.2021 року" по своїй суті неустойка - це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2 глави 49 ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка (штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. Це підтверджується застосуванням таких понять та словосполучень, як «забезпечення зобов`язання», «порушення зобов`язання». Тому недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору", тобто Верховний суд каже про правомірну відмову від договору у відповідності до умов такого договору.

За результатами вивчення фактичних обставин у даній справі, суд констатує, що хоч умовами договору та і нормою закону і надано право на односторонню відмову від договору про надання послуг, однак суд має констатувати, що така відмова вчинена правомірно, тобто без порушення до цього стороною, яка розриває договір умов такого договору.

Сума неустойки, яка заявлена позивачем до стягнення становить 320 139, 90 грн, що відповідає загальній ціни послуг узгоджених сторонами в Додатку 2 до договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024 без урахування суми ПДВ.

Відтак, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Разом з тим, в судовому засіданні 29.05.2024 року представником відповідача заявлено про зменшення розміру штрафних санкцій до 0, 00 грн на підставі статті 233 Господарського кодексу України.

Так, в обґрунтування поданої заяви відповідач звертає увагу, що позивачем не доведено понесення будь-яких збитків, у зв`язку з відмовою відповідача від договору. Просить врахувати, що договір був розірваний з об`єктивних причин через відсутність наміру подальшого здійснення діяльності, а саме наміру передати цілісний майновий комплекс своєї філії в оренду. Окрім цього, відповідач просив врахувати скрутне матеріальне становище відповідача .

Розглянувши подану заяву про зменшення розміру збитків, суд приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Норма частини третьої статті 551 ЦК України передбачає дві умови для зменшення розміру неустойки, а саме: (І) якщо він значно перевищує розмір збитків, (ІІ) наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них (постанова Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц).

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (частина перша статті 233 ГК України).

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (постанова Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18).

Положення статей 233 ГК України та 551 ЦК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій є універсальними у правозастосуванні (пункт 8.26. постанови Верховного Суду від 09.03.2023 у справі № 902/317/22)

Реалізуючі свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд. оцінивши наявні у справі докази, а також специфіку правовідносин, що регулюються укладеним між сторонами договором, враховуючи порядок виконання, тобто не сумлінного в повній мірі виконання всіх зобов`язань по договору обома сторонами, зважаючи, що розмір неустойки дорівнює вартості послуги, що очевидно є надмірно великим розміром неустойки порівняно з вчиненим порушенням, враховуючи скрутний майно стан відповідача, а також об`єктівн обставини, з яких відповідач відмовився від договору (розірвав його в односторонньому порядку), а також з огляду на баланс інтересів обох сторін спору, вирішив зменшити розміру заявленої неустойки на 90%.

За таких обставин, заява відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню неустойка у розмірі 32 013, 99 грн, що становить 10% від заявленої позивачем суми неустойки.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з тим, що у випадку якби суд не задовольнив заяву відповідача та не зменшив розмір неустойки (штрафних санкцій), позов підлягав повному задоволенню, тому суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Ваговий оператор» акціонерного товариства «Українська залізниця» до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії «Пирятинськй комбінат хлібопродуктів» акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про стягнення неустойки у розмірі 320 139, 90 грн - задовольнити (з урахуванням зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій)).

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1; ідентифікаційний код: 37243279) в особі філії «Пирятинськй комбінат хлібопродуктів» акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (37000, Полтавська обл., м. Пирятин, вул. Соборна, буд. 52; ідентифікаційний код: 37568498) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі філії «Ваговий оператор» акціонерного товариства «Українська залізниця» (03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32; ідентифікаційний код: 45232900) неустойку у розмірі 32 013 (тридцять дві тисячі тринадцять) грн 99 коп. (з урахуванням зменшення судом розміру пені на 90 %) та судовий збір у розмірі 4 802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн 10 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.06.2025.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких