ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 Справа № 917/507/25

Суддя ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи № 917/507/25

за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорновола 2б», 36003, м. Полтава, вул. Чорновола, 2Б, ,

в особі ліквідатора ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», 36022, м. Полтава, вул. Панянки, 65Б, ,

про розірвання договору

треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ),

ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ),

ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 ),

ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 ),

ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_6 ),

ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_7 ),

ОСОБА_10 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_8 ),

ОСОБА_11 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_9 ),

ОСОБА_12 ( АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_10 ),

ОСОБА_13 ( АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_11 ),

ОСОБА_14 ( АДРЕСА_14 , РНОКПП НОМЕР_12 ),

ОСОБА_15 ( АДРЕСА_15 , РНОКПП НОМЕР_13 ),

ОСОБА_16 ( АДРЕСА_16 , РНОКПП НОМЕР_14 ),

ОСОБА_17 ( АДРЕСА_17 , РНОКПП НОМЕР_15 ),

ОСОБА_18 ( АДРЕСА_18 , РНОКПП НОМЕР_16 ),

ОСОБА_19 ( АДРЕСА_19 , РНОКПП НОМЕР_17 ),

ОСОБА_20 ( АДРЕСА_20 , РНОКПП НОМЕР_18 ),

ОСОБА_21 ( АДРЕСА_21 , РНОКПП НОМЕР_19 ),

ОСОБА_22 ( АДРЕСА_22 , РНОКПП НОМЕР_20 ),

ОСОБА_23 ( АДРЕСА_23 , РНОКПП НОМЕР_21 ),

ОСОБА_24 ( АДРЕСА_24 , РНОКПП НОМЕР_22 ),

ОСОБА_25 ( АДРЕСА_25 , РНОКПП НОМЕР_23 ),

ОСОБА_26 ( АДРЕСА_26 , РНОКПП НОМЕР_24 ),

ОСОБА_27 ( АДРЕСА_27 , РНОКПП НОМЕР_25 ),

ОСОБА_28 ( АДРЕСА_28 , РНОКПП НОМЕР_26 ),

ОСОБА_29 ( АДРЕСА_29 , РНОКПП НОМЕР_27 ),

ОСОБА_30 ( АДРЕСА_30 , РНОКПП НОМЕР_28 ),

ОСОБА_31 ( АДРЕСА_31 , РНОКПП НОМЕР_29 )

Секретар судового засідання ОСОБА_32 .

Представники: згідно протоколу судового засідання

14.03.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорновола 2б» в особі ліквідатора ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про розірвання договору купівлі-продажу електричної енергії № 22306111 від 01.01.2019 р.

Ухвалою від 18.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.04.2025 р., після чого відкладено на 13.05.2025р.

02.04.2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в даній справі від 02.04.2025 р. (вх. № 4374); 08.04.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив від 05.04.2025 р. (вх. № 4704); 30.04.2025р. - заперечення відповідача (вх.№5744 від 30.04.25р.).

Ухвалою від 17.04.2025р. залучено (за їх власними заявами) до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача співвласників ОСББ «Чорновола 2б», які подали до суду відповідні заяви.

Ухвалою від 22.04.2025р. заяву ОСОБА_2 (вх. № 5251 від 21.04.2025 р.) про відвід судді ОСОБА_1 у справі № 917/507/25 визнано необґрунтованою; передано заяву для визначення судді для розгляду заяви про відвід в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України. Ухвалою від 24.04.2025р. (суддя ОСОБА_33 ) у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_1 у справі № 917/507/25 відмовлено.

Ухвалою від 06.05.2025р. заяву ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_1 (вх. № 5882 від 02.05.2025 р.) у справі № 917/507/25 визнано необґрунтованою; передано заяву для визначення судді для розгляду заяви про відвід в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України. Ухвалою від 09.05.2025р. (суддя ОСОБА_33 ) у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_1 у справі № 917/507/25 відмовлено; повторно звернуто увагу заявника на те, що подана ним до суду заява є розповсюдженням недостовірної інформації, яка має на меті приниження честі, гідності та ділової репутації судді та усунення її від розгляду справи №917/507/25.

Ухвалою від 13.05.2025р. відмовлено у задоволенні клопотання представника третіх осіб про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого засідання на 30 днів; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 03.06.2025 11:30 ; явку сторін визнано обов"язковою, третіх осіб необов"язковою.

03.06.2025р. до суду надійшли докази понесення витрат на правову допомогу від позивача з клопотанням про вирішення питання про їх розподіл від 02.06.2025р.

У судове засідання для розгляду справи по суті з"явилися представники сторін та третіх осіб (згідно протоколу судового засідання). Від представника третіх осіб, адвоката ОСОБА_34 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з неможливістю адвоката взяти участь у засіданні через перебування на лікарняному. Заслухавши позиції учасників справи, враховуючи, що явка третіх осіб та їх представників визнана необов"язковою, неподання третіми особами пояснень по суті спору у встановлений судом строк, забезпечуючи розгляд справи у встановлені ГПК України строки, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.

Позовні вимоги обгрунтовані необхідністю розірвати спірний договір у зв"язку з істотною зміною обставин, а саме: ліквідацією ОСББ «Чорновола -2Б» за ріщенням Господарського суду Полтавської області, яке набрало законної сили. Згідно положень договору, споживач має право на розірвання договору, чим і бажає скористатися; продовження договору призведе до накопичення боргів співвласників перед відповідачем. Позивач зазначає, що звертався до відповідача з відповідним листом про розірвання договору від 13.01.2025р. (арк.справи 14, том 1) , однак отримав відмову (лист від 04.02.2025р. - а.с. 15, том 1), що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач у заявах по суті спору проти позову заперечує, посилаючись на те, що обставини, на які спирається позивач (перебування юридичної особи в процесі припинення за рішенням суду) не є підставою для розірвання договору; дане питання (припинення/розірвання договору в разі припинення юридичної особи-споживача) врегульовано законодавчо та у самому договорі; борги за даними договором відсутні, платежі проводяться вчасно, хто саме сплачує відповідні платежі від імені ОСББ «Чорновола 2Б» (оскільки ліквідатор наполягає, що він як єдина особа, яка має право діяти від імені юридичної особи, нічого за договором не сплачував), знаходиться поза зоною контролю та відповідальності відповідача. Крім того, відповідач зазначав, що до нього звернулися співвласники квартир у житловому будинку по АДРЕСА_32 , з проханням не допустити розірвання вказаного договору та поясненнями, що ліквідатор у даному випадку фактично діє всупереч інтересам мешканців (співвласників) та бажає залищити будинок без електропостачання на невизначений термін, що стало підставою для звернення відповідача до суду з заявою про залучення даних осіб до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, письмових пояснень по суті спору у строк, встановлений судом, не надали; у судовому засіданні при розгляді справи по суті проти позову заперечували, вказуючи на ті обставини, які були викладені ними у заявах про залучення третіх осіб. Так, треті особи звертають увагу суду на те, що ліквідатор діє всупереч інтересів співвласників, затягуючи процес припинення ОСББ та використовуючи посаду ліквідатора у власних інтересах на шкоду співвласникам; у разі задоволення позову після набрання рішенням законної сили буде відключено електропостачання до їхнього багатоквартирного будинку, яке здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019р. №22306111, що матиме наслідком: 1) відключення ліфтів; 2) відключення насосів водопостачання; 3) знеструмлення домофонів та замків на дверях під"Їїздів; 4) залишення без освітлення місць загального користування (підвали, сходи, прибудинкова територія) і т.д., адже постачання електричної енергії без договору не допускається. Також треті особи пояснили, що змушені самостійно займатися оплатою поставленої електроенергії за договором, оскільки зацікавлені в її отриманні на підставі цього договору та задля недопущення накопичення боргів, і це не є порушенням умов договору та чинного законодавства.

У судовому засіданні 03.06.2025р. суд розглянув справу по суті та проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи, встановлені судом:

Даний позов подано юридичною особою, яка перебуває в стані припинення за рішенням Господарського суду Полтавської області від 31.10.2019р. у справі №917/971/19 ОСББ «Чорновола 2Б» в особі ліквідатора ОСОБА_2 , який призначений ліквідатором ОСББ за рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.10.2024р. у справі №917/1067/24, яке набрало законної сили 15.11.2024р.

Судом встановлено, що з 01.01.2019 року шляхом подання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЧОРНОВОЛА 2Б" приєдналось до умов договору про постачання електричної енергії споживачу №22306111 (далі - Договір), на умовах комерційної пропозиції №5 (копії заяви-приєднання від 28.12.2018р. та договору - а.с.25-41, том 1).

Як вказує ліквідатор, на даний час, у зв"язку з істотною зміною обставин (проведення процесу ліквідації ОСББ) вказаний договір втратив свій господарський інтерес для позивача, подальше його виконання може призвести тільки до накопичення боргів позивача перед відповідачем. У обґрунтування позовних вимог про розірвання договору позивач посилається на приписи 651,652, 653 ЦК України, ст..907 ЦК України (яка регулює правовідносини за договором з надання послуг), а також на практику Верховного Суду стосовно розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

Розглядаючи дану позовну заяву, суд виходить з наступного:

Згідно ст..11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення.

Згідно статей 651,652 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затв. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. (зі змінами), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

На роздрібному ринкуне допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Судом досліджено договір про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019р. №22306111, укладений між ОБ`ЄДНАННЯМ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЧОРНОВОЛА 2Б" (споживач) та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (постачальник) (арк.справи 36-41, том 1). Так, за його умовами, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, розташованих за адресою: м. Полтава, вул. В`ячеслава Чорновола, 2Б за ЕІС-кодами зазначеним у заяві приєднанні (копія додається), та присвоєним особовим рахунком, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та ПРРЕЕ. Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, фактичного споживання електричної енергії або оплати рахунків за спожиту електричну енергію. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. У частині виконання грошових зобов`язань Договір діє до повного їх виконання.

Відповідно до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22306111 від 01.01.2019 року, договір може бути припинений (розірваний) у випадках, зокрема, отримання постачальником відомостей про припинення або ліквідації суб"єкта господарювання (підп.2 п.15.4 договору). Розірвання договору достроково в цьому випадку відбувається без повідомлення, зазначеного у підп.1 п.15.4 Договору (яким ппередбачено повідомлення Споживача про розірвання догвоору за 20 днів до очікуваної дати розірвання).

Як правомірно наголошує відповідач, аналіз норм законодавства, зокрема, ч.1 ст. 89, 104, 111 ЦК України, ст.ст. 10, 28 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», дозволяє стверджувати, що ліквідація юридичної особи - це встановлена законом процедура, результатом якої є припинення діяльності юридичної особи. Запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа справді припинилася та більше не існує.

За загальним правилом, юридична особа (в т.ч. ОСББ, оскільки Закон не встановлює жодних винятків з цього правила) вважається ліквідовоною з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про її припинення. До цього моменту юридична особа перебуває в процесі ліквідації, а повноваження щодо управління справами юридичної особи переходять до комісії з припинення з моменту призначення комісії (або ліквідатора). При цьому голова комісії, її члени виступають у суді від імені юридичної особи, яка ліквідується.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСББ «Чорновола 2Б» перебуває в стані припинення, а відомості щодо фактичного припинення/ліквідації юридичної особи ОСББ «Чорновола 2б» () та його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відсутні. Під час судового розгляду учасники справи зазначали, що фактично ліквідація ОСББ не закінчена.

Тобто, укладеним договором передбачено його припинення (розірвання) в разі отримання постачальником відомостей про припинення або ліквідації споживача. У цьому випадку, як пояснив у засіданні представник відповідача, у співвласників буде можливість врегулювати свої відносини з постачальником таким чином, щоб забезпечити безперебійне постачання електроенергії до будинку шляхом негайного укладення іншого договору.

В той же час, ліквідатор, посилаючись на істотну зміну обставин, яка мала місце після укладення договору, не надав жодних доказів того, що подальше виконання договору порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору (враховуючи специфіку споживача ОСББ та спірних правовідносин, неможливість отримання електропостачання за відсутності договору, відсутність заборгованості за договором і т.д.). Крім того, позивачем не наведено жодних аргументів у підтвердження того, що якби сторони під час укладення договору могли передбачити, що в майбутньому ОСББ буде ліквідовано, вони не уклади б договір чи уклали його на інших умовах (знову ж таки, враховуючи специфіку договору, який є обов`язковим, та спірних правовідносин, які зачіпають права та інтереси усіх співвласників ОСББ та безпосередньо впливають на можливість використання їхнього спільного майна). Ліквідатор посилається на те, що ст..111 ЦК України на нього покладено обов"язок розривати договори з постачальниками. Судом ці посилання оцінюються критично, оскільки ліквідатором довільно, на свій розсуд трактуються приписи даної норми про те, що положення цієї норми «ліквідатор…закриває рахунки» рівнозначне розірванню договорів з постачальником електроенергії. Саме по собі посилання в договорі на наявність у споживача права на його розірвання (п.10), без урахування інших положень договору у сукупності та фактичних обставин, не свідчить про правомірність позовних вимог. Відтак, ліквідатором не доведено та не обґрунтовано належними і допустимими доказами наявність підстав для розірвання договору у зв"язку з істотною зміною обставин; інших підстав для розірвання даного договору ліквідатор не довів, на наявність таких не посилався. Інші доводи сторін та третіх осіб судом були почуті, однак не мають визначального значення та не змінюють вищевикладених висновків суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Серявін проти України"). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади обов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Стосовно судових витрат:

Згідно ст.129 ГПК України, судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

У першій заяві по суті спору позовній заяві - позивач зазначив про понесення витрат по сплаті судового збору очікуваний розмір витрат на правову допомогу - 5000 грн. 02.06.2025р. позивачем до суду подано клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат, до якого додано докази понесення судових витрат на правову допомогу на загальну суму 17 000,00 грн: договір про надання правничої допомоги від 02.06.2025р., укладений між адвокатом ОСОБА_35 та ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.03.2018р., квитанція про сплату 17 000,00 грн 02.06.2025р., акт наданих правових послуг та виконаних робіт.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України). У даному випадку докази подано до закінчення судових дебатів, про наявність інших доказів понесення втрат на правову допомогу позивач не заявляв, просив вирішити питання про їх відшкодування під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Саме така правова позиція викладена 19 лютого 2024 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 915/1624/16.

Дана заява з доказами подана до суду у паперовій формі, без доказів направлення іншій стороні. Проти відкладення розгляду справи для надання можливості відповідачу ознайомитися з поданими доказами позивач заперечує. З огляду на те, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягають доведенню, ненадсилання копій відповідних доказів іншій стороні фактично матиме наслідком порушення принципу змагальності та неможливість іншого учасника судового розгляду бути ознайомленим з їх змістом. Вказані обставини, у свою чергу, позбавляють іншу сторону можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку (подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/2821/18 та у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №902/844/18, від 15.06.2022 у справі № 910/18646/19).

Неподання стороною копій документів, пов`язаних з наданням правничої допомоги, іншій стороні позбавляє останню можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а Суд можливості надати оцінку їх обґрунтованості, правових підстав та обсягу їх стягнення (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 21.08.2019 №922/2821/18 та у постанові від 15.06.2020 у справі №910/18646/19).

Враховуючи вищевикладене та відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати, понесені позивачем, покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України).

Повне рішення складено 10.06.2025р.

Суддя ОСОБА_1