ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"10" червня 2025 р. Справа № 916/2209/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву акціонерного товариства «Українська залізниця» про видачу судового наказу (вх. №2263/25 від 05.06.2025), пред`явлену до боржника фізичної особи-підприємця Гаращенко Ольги Миколаївни,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі по тексту АТ «Українська залізниця») звернулося до господарського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Гаращенко Ольги Миколаївни (далі по тексту ФОП Гаращенко О.М.) заборгованості у розмірі 646,46 грн.

В обґрунтування поданої заяви АТ «Українська залізниця» посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань за договором компенсації плати сторонніми особами за користування землею залізниці на ділянках, що не мають кадастрових номерів, №ОД/НКМ-12-285дНЮ від 03.04.2012 у 2023-2025 роках.

Заявником на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, копії договору №ОД/НКМ-12-285дНЮ від 03.04.2012, додаткової угоди від 01.08.2014 (лише перша сторінка, яка не містить підпису сторін), додаткової угоди №2 від 09.09.2015, додаткової угоди №3 від 09.07.2018, рахунки-фактури на компенсацію земельного податку за 2023-2025 роки, а також докази їх направлення на адресу боржника.

Розглянувши заяву АТ «Українська залізниця» про видачу судового наказу про стягнення з ФОП Гаращенко О.М. заборгованості у загальному розмірі 646,46 грн, господарський суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У поданій до суду заяві заявник вказує, що додатковою угодою №1 від 01.08.2014 АТ «Українська залізниця» було надано право в односторонньому порядку змінювати розмір плати, який має бути сплачений боржником, у разі зміни розміру земельного податку.

Проте АТ «Українська залізниця» було надано суду лише першу сторінку додаткової угоди №1 від 01.08.2014, яка не містить підписів сторін. Відсутність підписаної між сторонами угоди із зазначеного питання унеможливлює перевірку наявності у заявника права самостійно визначати розмір плати у 2023-2025 роках. Судом враховано, що за змістом договору та інших додаткових угод розмір плати до 2018 року становив від 3,12 грн до 16,40 грн на рік. Розмір вказаної плати істотно відрізняється від заявленої до стягнення плати за 2023-2025 роки у загальному розмірі 646,46 грн.

Викладене вище дозволяє господарському суду дійти висновку, що з поданої заяви не вбачається порушення права грошової вимоги на загальну суму 646,46 грн, що є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно з п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ст. 151 ГПК України у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151- 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити акціонерному товариству «Українська залізниця» у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Гаращенко Ольги Миколаївни заборгованості у розмірі 646,46 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна