ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2025 р. Справа№ 925/952/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Ворожбянов А.М. (в залі суду);

від відповідача: Шевченко Ю.В. (поза межами приміщення суду);

від третьої особи: Рижай А.А. (поза межами приміщення суду);

при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024, повний текст рішення складено 15.11.2024

у справі № 925/952/24 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут»

про усунення перешкод в користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Заявлено позов про зобов`язання акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» усунути позивачу перешкоди користування майном, а саме: нежитловими будівлями та територією по вул. Максима Залізняка, 142, м. Черкаси, шляхом зняття обмежень щодо доступу до вказаних нежитлових будівель та території та забезпечити позивачу надання вільного доступу до вказаних нежитлових будівель та території.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 у позові відмовлено повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти до розгляду цю апеляційну скаргу. Скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що договір оренди рухомого та нерухомого майна від 30.10.2024 № 149-РД/23 не укладений між ТОВ «Газорозподільні мережі України» та АТ «Черкасигаз» з підстав не засвідчення підписами і печатками сторін аркушів Договору з його істотними умовами і відсутність по сьогоднішній день погодженого обома сторонами розміру орендної плати, що є обов`язковим (як вимагає ст. 180 ГК України) при укладенні договору. Договір оренди рухомого та нерухомого майна від 30.10.2024 № 149-РД/23 підписаний керівниками ТОВ «Газорозподільні мережі України» та АТ «Черкасигаз» та скріплений печатками цих юридичних осіб. Враховуючи наведене, з моменту підписання ТОВ «Газорозподільні мережі України» та АТ «Черкасигаз» договору оренди рухомого та нерухомого майна від 30.10.2024 № 149-РД/23 він вважається укладеним і на підставі цього договору у сторін виникли права та обов`язки. Разом з цим, вимогами чинного законодавства не передбачений обов`язок сторін договору підписувати кожен аркуш письмового договору, а отже і висновок суду першої інстанції про те, що у зв`язку із відсутністю підписів сторін договору на кожному його аркуші є підставою для визнання такого договору, як неукладеного є помилковим.

Скаржник зазначає, що на виконання договору оренди рухомого та нерухомого майна від 30.10.2024 № 149-РД/23 АТ «Черкасигаз» передало, а ТОВ «Газорозподільні мережі України» прийняло в оренду нежитлові, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання передачі індивідуально визначеного рухомого та нерухомого майна, що передається в оренду від 01.12.2023 до договору від 30.10.2023 № 149-РД/23. Отже, сторони почали виконувати договір, що спростовує висновок суду першої інстанції про те, що такий договір є неукладений. Неправильний висновок суду першої інстанції про те, що договір оренди рухомого та нерухомого майна від 30.10.2024 № 149-РД/23 за відсутності його виконання є неукладеним призвів до прийняття незаконного рішення.

Також, на думку скаржника, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відсутність по сьогоднішній день погодженого обома сторонами розміру орендної плати, що є обов`язковим (як вимагає ст. 180 ГК України) при укладенні договору, є підставою для визнання такого договору як неукладеного, оскільки у разі, коли в договорі найму (оренди) не визначений розмір орендної плати, «вмикається» той інструментарій (спосіб визначення плати), що закріпив законодавець у другому реченні частини першої статті 762 ЦК України. Тому навіть у тому разі якщо сторони не домовилися про розмір плати у договорі найму (оренди) - це не «знищує» такий договір. Варто підкреслити, що договір, і зокрема договір найму (оренди) вчиняється для того щоб «породити» відповідний результат, а не для того щоб згодом констатувати його неукладеність, вочевидь для того щоб не виконувати обов`язки, які «з`явилися» з такого договору.

Скаржник вважає, що договір від 01.07.2015 № 24 відповідно до п. 1.1. якого, АТ «Черкасигаз» (Орендодавець) передало, а ТОВ «Черкасигаз Збут» (Орендар) прийняло у тимчасове платне користування невід`ємну частину нежитлових приміщень загальною площею 63,74 м. кв. розташованих за адресою: м. Черкаси, вулиця Громова, будинок 142, не може бути доказом в розумінні ст. 76 ГПК України оскільки на підставі цього договору не можливо встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Черкасигаз Збут», як орендар за договором від 01.07.2015 № 24 реалізував своє переважне право та уклав з АТ «Черкасигаз» новий договір оренди майна на новий строк. На переконання скаржника, укладення між АТ «Черкасигаз» та ТОВ «Черкасигаз збут» договору від 28.02.2024 № 233 не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Такий договір був укладений виключно для створення начебто правових підстав для незаконного захоплення АТ «Черкасигаз» будівель, які на законних підставах перебувають в користуванні позивача.

Скаржник зазначає про те, що початок строку оренди розпочався з моменту отримання ТОВ «Газорозподільні мережі України» ліцензії виданої постановою НКРЕКП від 29.11.2023 № 2224.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що наданий позивачем документ, який іменується «договір оренди рухомого та нерухомого майна № 149-РД/23» від 30.10.2023, яким останній обґрунтовує своє право користування майном відповідача по перше, суперечить статутній діяльності та інтересам відповідача, а по друге підписаний особою, яка ніколи не мала права вчиняти дії від імені відповідача. Відсутність у Денисової Т. О. повноважень на підписання вказаного договору підтверджувалася відповідачем рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 по справі № 580/10024/23, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 по справі № 580/8736/23 та ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2024 у справі № 925/589/23.

Відповідач вважає, що Господарським судом Черкаської області обґрунтовано встановлено, що передача в оренду майже всього майна відповідача без визначення Орендодавцем плати за користування власним адміністративно-виробничим комплексом суперечить цілям статутної діяльності АТ «Черкасигаз» та не відповідає його інтересам. Крім того, суд першої інстанції встановив, що з жовтня 2023 року апелянт не сплачує жодної плати за користування майном АТ «Черкасигаз», водночас наполягаючи на своїх правах користування всім майном Відповідача та вважаючи таку ситуацію правомірною. При цьому Апелянт повністю покладає відповідальність за відсутність плати на АТ «Черкасигаз». Крім того, матеріали справи не містять доказів виконання умов договору обома сторонами, крім самого лише факту складення додатку № 1 до Начебто договору оренди з переліком орендованого майна підписаного зі сторони АТ «Черкасигаз» неуповноваженою особою - Денисовою Т.О., що на час розгляду справи судом першої інстанції була працівником апелянта - керівником Черкаської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Відповідач зазначає, що НКРЕКП ніколи не видавало апелянту ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Черкаси та Черкаської області (крім міста Умань, Уманського району Христинівського та Маньківського районів Черкаської області).

Відповідач вказує на те, що 01.07.2015 між Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» укладено договір № 24 оренди невід`ємної частини нежитлових приміщень обладнане офісними меблями та технікою за адресою : м. Черкаси вул. Громова, 142 (з урахуванням перейменування об`єктів топоніміки в м. Черкаси - вул. Максима Залізняка,142) строком до 31.12.2015. В подальшому, з урахуванням додаткового договору № 1 від 31.12.2015, додатковим договором № 2 від 29.12.2017 внесено зміни до розділу 7 Договору «Строк дії Договору» та викладеного його у наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та укладається на строк до 31 грудня 2018 року, включно. Якщо за 30 днів до дати закінчення договору, жодна із Сторін не попередила у письмовій формі іншу Сторону про припинення його дії, даний Договір вважається автоматично продовженим на наступний календарний рік». Згідно п. 8.1. Договору, першочергове право переукладання договору на орендоване приміщення надається Орендарю, який належним чином виконував умови договору. Станом на 27.02.2024 Сторонами ініційовано припинення дії договору з 28.02.2024, з метою укладення договору оренди на цілісний комплекс нежитлових будівель за вищезазначеною адресою, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О. Я., зареєстрованого в реєстрі за № 233 та підписано двосторонній акт приймання передачі об`єкту оренди. Зазначені обставини були досліджені судом першої інстанції і знайшли своє відображення в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Третя особа, у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти доводів апеляційної скарги, вказала на те, що відсутність у Денисової Т.О. повноважень на підписання вказаного договору підтверджувалася відповідачем рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 у справі № 580/10024/23, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі № 580/8736/23 та ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2024 у справі 925/589/23. Позиція щодо відсутності повноважень у підписанта вказаного договору та відсутності подальшого схвалення вказаних дій підтверджено відповідачем у суді. Як і ту обставину, що право оренди за договором оренди рухомого та нерухомого майна у позивача не виникло.

Третя особа наголошує на тому, що судом встановлено обставини невиконання Відповідачем умов договору, зокрема положень п. 4.2. наданого примірника договору, що зобов`язує відповідача як орендодавця на підставі рецензованого звіту про визначення розміру ринкової (справедливої) орендної плати провести за його рахунок протягом трьох місяців визначення ринкової орендної плати та рецензування звіту. Вказане свідчить про відсутність наступного схвалення відповідачем вказаного правочину та підтверджує обставину неукладеного договору. У матеріалах справи також відсутні докази виконання позивачем обов`язків за договором, що підтверджує висновок суду про неукладеність правочину.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц суд констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Вказані обставини мали місце у даній справі під час розгляду вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном. Поняття неукладеного договору позначає ситуацію, коли згоди щодо всіх істотних умов договору досягнуто не було. У такому разі договір прямо не створює жодних правових наслідків, оскільки він розглядається як такий, що не відбувся. Неукладеність, є наслідком непогодження істотних умов договору між сторонами та за загальним правилом не спричиняє будь-яких правових наслідків.

Третя особа зазначає про те, що договір оренди невід`ємної частини нежитлових приміщень № 24 від 01.07.2015, укладений між АТ «Черкасигаз» та ТОВ «Черкасигаз Збут» згідно із п. 7.1. договору набрав чинності з дати його підписання та скріплення печатками та діяв до 31.12.2015. Додатковими угодами № 1 від 31.12.2015, № 2 від 29.12.2017 сторони погодилися продовжити строк дії договору до 31.12.2018 та внесли зміни до умов договору щодо автоматичного продовження договору на наступний календарний рік за умови якщо за 30 днів до дати закінчення договору жодна із сторін не попередила у письмовій формі іншу сторону про припинення його дії (п. 7.1. договору оренди). Підписана сторонами додаткова угода № 3 від 17.04.2020 до договору також свідчить відсутність поданих будь-якою зі сторін вимоги про припинення відносин. 27.02.2024 на підставі додаткової угоди № 4 до договору оренди сторони домовилися припинити дію договору оренди з 28.02.2024, що свідчить про наявність договірних відносин між сторонами даного договору до дати їх припинення, в тому числі і станом на 30.10.2023. З 28.02.2024 відносини між ТОВ «Черкасигаз Збут» та АТ «Черкасигаз» щодо строкового платного користування нежитловою будівлею за адресою: м. Черкаси, вул.Максима Залізняка, буд. 142 регулюються умовами Договору оренди нежитлових будівель, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О. Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 233.

Узагальнені доводи додаткових пояснень

Позивач у поясненнях, поданих до суду 25.03.2025, повідомив, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.06.2024 у справі № 925/643/24 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено. Отже, висновки суду першої інстанції, про те що позов у справі № 925/952/24, слід вирішувати стосовно АТ «Черкасигаз» та ТОВ «Черкасигаз Збут» як до двох відповідачів, які претендують кожен зі своїх підстав (власник та орендар) на правомірне користування спірним майном спростований враховуючи постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 925/643/24.

Відповідач у додаткових письмових поясненнях, поданих до суду 31.03.2025, зазначив про те, що наданий позивачем договір оренди, яким останній обґрунтовує своє право користування майном відповідача: 1. суперечить статутній діяльності та інтересам відповідача, оскільки основною метою (цілями) діяльності відповідача є отримання прибутку, створення високо конкурентного бізнесу; збільшення ефективності роботи, спрямованої на ріст прибутковості та збільшення ринкової капіталізації Товариства. Цілями створення і діяльності Товариства є: підвищення прибутковості виробництва, збільшення вартості Товариства; забезпечення ефективного функціонування і розвитку системи стійкого забезпечення споживачів природним та/або скрапленим газом; розвиток газового комплексу, збереження існуючих і створення нових виробничо-технічних і технологічних зв`язків; підвищення конкурентоспроможності та рівня надання послуг з розподілу природного газу, технічного рівня газорозподільної системи, освоєння нових ринків збуту продукції; ведення виробництва відповідно до сучасних екологічних норм і правил; - відповідність обліку діяльності Товариства міжнародним стандартам та правилам аудиту (п. 2.1.2. Статуту відповідача). 2. порушує права АТ «Черкасигаз» як власника майна на право вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, закріпленого ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України та положеннями Конвенції про захист прав і основних свобод людини. 3. підписаний особою, повноваження на вчинення у якої дій від імені відповідача відсутні. Відсутність повноважень у Денисової Т. О. на підписання вказаного договору підтверджуються: 1. рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 у справі № 580/10024/23; 2. ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі № 580/8736/23; 3. ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2024 у справі № 925/589/23. 4. рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2024 у справі № 320/16011/24. 4. з урахуванням положень ст. ст. 203, 207, 627, 638 ЦК України, ст. 180, 184, 189, 284 ГК України є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Докази реального виконання договору оренди рухомого та нерухомого майна позивачем відсутні. Неукладений правочин не створив жодних правових наслідків для сторін такого правочину та обов`язку для його виконання.

Відповідач вказав на те, що право оренди у позивача згідно з документом, який іменується договором оренди не виникло. НКРЕКП ніколи не видавало апелянту ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Черкаси та Черкаської області (крім міста Умань, Уманського району Христинівського та Маньківського районів Черкаської області).

Станом на 30.10.2023 невід`ємна частина нежитлових приміщень обладнана офісними меблями та технікою за адресою: м. Черкаси, вул.Максима Залізняка, буд. 142, вже перебувала в оренді у ТОВ «Черкасигаз збут», що виключає можливість передачі орендованого майна в користування третім особам. Надані апелянтом 25.03.2025 додаткові письмові пояснення з посиланням на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 925/643/24, якою скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.06.2024 у справі № 925/643/24, жодним чином не спростовує висновків суду у справі № 925/952/24.

Третя особа у додаткових поясненнях, поданих до суду 31.03.2025, зазначив про те, що твердження апелянта, що за відповідачем залишено право користування лише частиною нежитлового приміщеннями третього поверху за № 301, 302, 303, 304, 305, 306, 307, 308, 316 площею 161,4 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Максима Залізняка, буд.142 в м. Черкаси, а інше майно - перебуває у користуванні апелянта не узгоджується договірними відносинами між відповідачем та третьою особою. З урахуванням висновків суду першої інстанції про неукладеність так званого договору оренди рухомого та нерухомого майна № 149-РД/23 від 30.10.2023, підстави стверджувати, що ТОВ «Черкасигаз збут» має право використовувати лише нежитлові приміщеннями третього поверху за № № 301, 302, 303, 304, 305, 306, 307, 308, 316 площею 161,4 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. Максима Залізняка, буд. 142 в м. Черкаси відсутні. Договір, укладений між АТ «Черкасигаз» та ТОВ «Черкасигаз Збут» є чинним та підтверджений обома учасниками договірних відносин.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/952/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн;

20.12.2024 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію № 12227 від 18.12.2024, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24. Призначити справу № 925/952/24 до розгляду у судовому засіданні 18.02.2025.

У судовому засіданні 18.02.2025 оголошувалась перерва до 01.04.2025 та продовжено строк розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про відкладення розгляду справи № 925/952/24. Відкладено розгляд справи № 925/952/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 на 06.05.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 задоволено заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 поновлено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» процесуальний строк на долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які подані 31.03.2025 та 01.05.2025 та долучити їх до матеріалів справи. Задоволено клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» від 31.03.2025 та 01.05.2025 про поновлення строку на подання доказів та долучення їх до матеріалів справи. Долучено до матеріалів справи № 925/952/24 копію рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2024; копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі № 320/16011/24; копію рішення Господарського суду Черкаської області від 20.11.2024; копію постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 у справі № 925/643/24.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що надані докази мають інформаційний характер.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 925/952/24 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання та позиція учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 06.05.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 06.05.2025 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 30.10.2023 укладено договір оренди рухомого та нерухомого майна № 149-РД/23, відповідно до п. 1.1. якого, відповідач, за договором орендодавець, передає, а позивач, за договором орендар, приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене рухоме та нерухоме майно (далі - Майно), зазначене у додатку 1 до цього договору.

Пунктом 1.2. договору від 30.10.2023 № 149-РД/23 передбачено, що відповідач заявляє, що Майно, яке передається позивачу на підставі цього договору, належить йому на праві власності, в іпотеку/заставу не передано.

Згідно з п. 15.1. договору від 30.10.2023 № 149-РД/23 договір укладається строком на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності).

Відповідно до додатку № 1 до договору від 30.10.2023 № 149-РД/23 нежитлові будівлі за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вулиця Залізняка Максима, будинок 142 передані в оренду позивачу.

Пунктом 8.2. договору від 30.10.2023 № 149-РД/23 встановлено, що відповідач зобов`язується не вчиняти дій, які б перешкоджали позивачу користуватися Майном на умовах цього договору.

Як зазначає позивач, 02.07.2024 нежитлові будівлі за адресою: Черкаська обл., Черкаси, вулиця Залізняка Максима, будинок 142 захопили невідомі особи, які представилися як працівники ТОВ «Черкасигаз збут», а на теперішній час там перебувають працівники АТ «Черкасигаз», у зв`язку із чим позивач не може використовувати орендоване майно, що порушує права позивача, як орендаря та є порушенням з боку відповідача умов договору від 30.10.2023 № 149-РД/23, що і стало причиною звернення до суду із даною позовною заявою.

В свою чергу, відповідач вважає, що з даного договору не виникають права та обов`язки для АТ «Черкасигаз», оскільки цей договір від імені товариства-відповідача підписала не уповноважена особа Т.Денисова.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і, як наслідок, відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням від 22.12.2023 у справі № 80/10024/23 Черкаського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою від 09.04.2024 Шостого апеляційного адміністративного суду, встановлено, що:

29.09.2023 о 14:59:59 на підставі рішення Наглядової ради акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» (протокол від 27.09.2023 № 13/23-ГП) була проведена реєстрація змін до відомостей про акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» (ідентифікаційний код 03361402) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (реєстраційний запис №091001179), згідно з якими керівником акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» зареєстровано Дімітрія Шульца.

На виконання ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі №580/8736/23 про забезпечення позову, 29.09.2023 о 15:55:54 була проведена державна реєстрація змін до відомостей про акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» (ідентифікаційний код 03361402) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (реєстраційний запис №092001179), згідно з якими в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були відображені відомості про заборону вносити зміни щодо керівника акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на час розгляду справи № 580/8736/23.

29.09.2023 о 20:10:16 державним реєстратором Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Слобожаником Д.А. була проведена реєстрація змін до відомостей про АТ «Черкасигаз» (ідентифікаційний код 03361402) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (реєстраційний запис №093001179), згідно з якими керівником Акціонерного товариства «Черкасигаз» є - Денисова Тамара Олексіївна.

Вищезазначений реєстраційний запис було оскаржено з боку АТ «Черкасигаз» та за рішенням адмінсуду визнано його протиправним і скасовано.

Як вбачається із матеріалів справи, у період чинності у ДР запису про те, що керівником АТ «Черкасигаз» є Голова правління Денисова Т., цією особою було підписано Договір оренди рухомого та нерухомого майна № 149-РД/23 від 30.10.2023 із ТОВ «Газорозподільні мережі України», яким і обґрунтовано позов.

В подальшому, Денисова Т. у липні 2024 року виконувала обов`язки в.о. директора позивача - Черкаської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» і особисто підписувала звернення до поліції про перешкоджання діяльності позивача на території відповідача.

За правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За правилами ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Так, договір від 30.10.2023 нотаріально не посвідчений, укладений строком на 2 роки та 11 місяців з моменту його підписання уповноваженими представниками (п. 15.1 договору).

Як вже зазначалось, відповідач вважає, що з даного договору не виникають права та обов`язки для АТ «Черкасигаз», оскільки цей договір від імені товариства-відповідача підписала не уповноважена особа Т.Денисова.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що зазначена обставина - підписання договору не уповноваженою особою, є підставою є визнання договору недійсним за позовом зацікавленої особи відповідно до ст. 215 та 203 ЦК України, а не для оцінки даного договору, як нікчемного.

За правилами ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідач вказує на те, що договір № 149-РД/23 товариством не схвалювався і не виконувався, про цей договір чинному керівництву АТ «Черкасигаз» стало відомо із позовних матеріалів у справі.

Водночас, позивач вказує, що сторони належним чином підписали додатки до договору у вигляді переліків майна, яке передається в оренду позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що оскільки договір, яким обґрунтовано позовні вимоги, не містить на його аркушах, де вказані його істотні умови, підписів та печаток сторін, що б усунуло сумніви в укладенні цього договору саме у наданій до суду редакції, з урахуванням конфлікту між сторонами з приводу доступу до приміщень всього комплексу АТ «Черкасигаз» за місцем його реєстрації у м. Черкаси та ведення статутної діяльності, та явної суперечності цього договору статутним інтересам АТ «Черкасигаз», необхідно досліджувати питання фактичного виконання договору № 149-РД/23 сторонами спору на умовах цього договору.

Так, з додатку № 1 до договору вбачається, що в оренду відповідач передає позивачу всі свої нежитлові будівлі з реєстраційним номером 01, крім нежитлових приміщень третього поверху № 301,302,303,304,305,306,307,308,316 загальною площею 161,4 кв.м. літ А-4 пд. (п. 1 Додатку № 1).

В.о. голови правління АТ «Черкасигаз» у заяві від 09.10.2024 повідомив суду, що станом на 31.10.2023 колектив АТ «Черкасигаз» складав 2032 особи.

Починаючи 30.11.2023 трудовий колектив інформувався Денисовою Т., що товариство ліквідовується і працівникам рекомендовано працевлаштуватися до ЧФ «Газородподільні мережі України», яка здійснюватиме функції та повноваження АТ «Черкасигаз» після своєї ліквідації.

Станом на 30.06.2024 в АТ «Черкасигаз» рахується працівниками лише 150 осіб.

Водночас, позивачем не надано до матеріалів справи доказів про власні трудові відносини із особами, які на виконання умов договору здійснювали користування всіма приміщеннями, майном та виробничими потужностями на території місця розташування АТ «Черкасигаз».

За умовами п. 2.4. договору позивач засвідчує, що у нього є в наявності необхідна чисельність працівників відповідного освітнього та кваліфікаційного рівня для обслуговування та належної експлуатації орендованого у відповідача майна.

Відповідачем не надано суду доказів, що на виконання умов договору ним фактично надавалися послуги з розподілу природного газу на виробничих потужностях АТ «Черкасигаз» та отримувалася за це плата від споживачів.

Відповідно до п. 3.6. примірника договору оренди рухомого та нерухомого майна від 30.10.2023 перебіг строку оренди починається з дати отримання позивачем Ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Черкаси та Черкаської області (крім міста Умань, Уманського району Христинівського та Маньківського районів Черкаської області), згідно територіальних меж визначених постановою НКРЕКП та закінчується в останній день строку дії Договору, у який Майно підлягає поверненню Орендарем відповідно до цього Договору на підставі Акту приймання Майна з оренди.

Позивач доводить, що така ліцензія ним отримана, про що суду надано підтверджуючі документи з сайту НКРЕКП з судовим рішенням щодо зупинення та поновлення дії ліцензії, справа № 320/16011/24.

Однак, відповідач вказує на те, що передбачену п. 3.6. договору ліцензію, НКРЕКП ніколи не видавало позивачу, на право провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу в межах зазначених територій.

Згідно із додатком до наданої позивачем копії постанови НКРЕКП № 2224 від 29.11.2024 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу» територія здійснення діяльності Черкаською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» становить: Черкаський район, у тому числі місто Черкаси; Звенигородський район; Золотоніський район; Уманський район: місто Жашків; місто Монастирище; село Соколівка; село Лемищиха; село Бузівка; село К. Хутори; село Олександрівка; село Острожани; село Тетерівка; село Сорокотяга; село Баштечки; село Скибин; село Нагірна; село Конела; село Королівка; село Безпечна; село Конельська; село Пугачівка (Жашківська МГ); село Литвинівка; село Житники; село Охматів; село Кривчунка; село Цибулів; село Антоніна; село Бачкурино; село Долинка; село Зарубенці; село Зюбриха; село Івахни; село Княжа Криниця; село Княжики; село Копіювата; село Лесько; село Лукашівка; село Матвіїха; село Новосілка; село Попудня; село Сатанівка; село Теолин; село Халаїдово; село Шарнопіль.

Ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах всієї території, визначеної п. 3.6. договору оренди, позивачем не отримана.

У зв`язку із чим відповідач вважає, що перебіг строку оренди за договором № 149-РД/23 для позивача не розпочався взагалі.

Згідно із п. 4.1. договору від 30.10.2023 розмір орендної плати за користування майном встановлюється додатковою угодою до цього договору, який розраховується на підставі рецензованого звіту про визначення розміру ринкової (справедливої) орендної плати, складеної суб`єктом оціночної діяльності, що визначений ст. 5 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Як вже зазначалось, за правилами ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Однак, як вбачається із договору від 30.10.2023 ціна оренди залишилася невизначеною - умови договору лише містять спосіб її визначення, також відсутні докази того, що відповідач після підписання договору вживав заходи щодо якнайшвидшого визначення ціни оренди на підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності, що відповідно до п. 4.2. договору мало бути проведено протягом трьох місяців після підписання договору і за рахунок відповідача, водночас, передача в оренду майже всього свого майна і при цьому не встановлення Орендодавцем плати за користування власним адміністративно-виробничим комплексом явно суперечить цілям статутної діяльності відповідача та не відповідає його інтересам.

При цьому позивач з жовтня 2023 року не сплачує ніякої плати за користування майном АТ «Черкасигаз», одночасно наполягаючи на своїх правах на користування всім майном відповідача та на правомірності такої ситуації, вину за що повністю покладає на відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що включення до договору від 30.10.2023 умов п. 4.1. про майбутнє визначення орендної плати, яка залежить від додаткових значних фінансових витрат відповідача на замовлення і виготовлення рецензованого звіту суб`єктом оціночної діяльності для встановлення ринкової (справедливої) орендної плати по всьому нерухомому та рухомому майну відповідача (додаток № 1 з переліком якого складає 7806 пунктів) безумовно свідчить про порушення балансу інтересів сторін при укладенні договору.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що явне і завідоме невиконання умов п. 4.1. та 4.2. договору, невжиття заходів колишнім керівництвом АТ «Черкасигаз» щодо замовлення звіту, є доказом надання явної та штучної переваги у вказаному договорі від 30.10.2024 на користь позивача. Позивач за умовами договору отримав у фактичне безоплатне користування майже на три роки весь адміністративний і виробничий комплекс АТ «Черкасигаз» (відповідача).

Крім того, сторонами не було чітко визначено наслідків невиконання з боку відповідача умови про тримісячний строк з моменту підписання договору на виготовлення рецензованого звіту суб`єкта оціночної діяльності для визначення справедливого розміру орендної плати. Після спливу тримісячного строку та без виготовлення такого звіту для визначення орендної плати, сторони договору від 30.10.2023 фактично переходять у ситуацію невизначеності з розміром орендної плати. Але позивач вважає, що він зберігає за собою право фактичного безоплатного користування всім майном АТ «Черкасигаз» на строк майже три роки.

Враховуючи викладене, з урахуванням відсутності беззаперечних доказів виконання умов договору обома сторонами крім самого лише факту складення додатку № 1 до нього з переліком орендованого майна, наявність конфлікту в керівництві відповідача зі зміною Голови правління Денисової Т. на Шульца Д, при тому що Денисова Т. в даний час є працівником позивача, відсутності засвідчення підписами і печатками сторін аркушів договору з його істотними умовами і відсутність по сьогоднішній день погодженого обома сторонами розміру орендної плати, що є обов`язковим (як вимагає ст. 180 ГК України) при укладенні договору, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про оцінку договору від 30.10.2023, як неукладеного, з якого не випливають права та обов`язки сторін спору.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції враховує наступне.

28.02.2024, між відповідачем в особі нині чинного Голови правління Дімітрія Шульца та третьою особою ТОВ «Черкасигаз Збут» 28.02.2024 укладено окремий нотаріально посвідчений договір оренди нежитлових будівель, відповідно до п. 1.7. якого, об`єкт оренди передається в строкове платне користування строком на три роки з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Предметом цього договору є строкове платне користування третьою особою нежитловими будівлями відповідача АТ «Черкасигаз» за адресою вул. Залізняка Максима, 142 у м. Черкаси.

Об`єктом оренди є все майно відповідача під реєстраційним номером 01, отже з матеріалів справи вбачається, що на оренду майнового комплексу АТ «Черкасигаз» претендують як позивач, так і третя особа за власними договорами із відповідачем.

Позивач вказує на те, спір виник з причини не допуску працівників позивача на територію АТ «Черкасгаз» по вул. Залізняка Максима, 142 у м. Черкаси, що позивач розцінює як порушення умов Договору від 30.10.2023 року та втручання у власну господарську діяльність, при цьому, позивач письмово звертався до ГУ Нацполіції в Черкаській області у липні 2024 року із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зазначаючи, що група державних виконавців з представниками АТ «Черкасигаз» та АТ «Черкасигаз Збут» 02.07.2024 дестабілізували роботу позивача, пошкодили всі вхідні двері на всіх поверхах будівлі по вул. Залізняка Максима, 142, змінили там всі замки, замкнули в`їздні ворота, самі повідомили в правоохоронні органи неправдиві відомості про перебування на території підприємства сторонніх осіб, фактично у незаконний спосіб окупували територію, будівлі та майно.

Також представниками позивача складено власний Акт від 03.07.2024 (п. 10 з додатків до позову) про те, що позивачу у доступі до приміщень та майна перешкоджали саме відповідач та третя особа.

Однак, позивачем не надано доказів, на підставі яких ним ідентифіковано невідомих осіб як представників відповідача, як не надано доказів того, що на час подання позову йому перешкоджав і перешкоджає саме відповідач (проти якого подано позов), а не третя особа у справі, яка в даний час здійснює користування всім нерухомим майном за цією адресою на підставі власного окремого чинного договору із відповідачем від 28.02.2024.

Крім того, ухвалою від 28.06.2024 у справі № 925/643/24 Господарським судом Черкаської області за заявою позивача у тій справі (ТОВ «Черкасигаз Збут») було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони:

Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», його посадовим та службовим особам, працівникам або представникам; Управлінню поліції охорони в Черкаській області, його посадовим та службовим особам, працівникам або представникам; товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», його посадовим та службовим особам, працівникам або представникам та будь-яким іншим особам перешкоджати або вчиняти інші дії щодо унеможливлення доступу працівникам або представникам товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» до всіх приміщень та території, нежитлових будівель за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Залізняка Максима, буд. 142, які належать акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», ідентифікаційний код юридичної особи: 03361402, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер САС №485928, виданого 22 листопада 2010 року Черкаською міською радою, що є предметом договору оренди нежитлових будівель, який було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я. 28 лютого 2024 року.

Станом на час вирішення спору дана ухвала була чинною та підлягала до виконання.

Тобто, за нині чинним нотаріально посвідченим договором від 28.02.2024 третя особа у справі ТОВ «Черкасигаз Збут» здійснює користування всім нерухомим майном АТ «Черкасигаз» на території його розташування та реєстрації по вул. М. Залізняка, 142 у м. Черкаси, та має ухвалу суду в справі № 925/643/24 про забезпечення позову і про заборону, зокрема, позивачу, перешкоджати або вчиняти інші дії щодо унеможливлення доступу працівникам або представникам товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» до всіх приміщень та території, нежитлових будівель за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Залізняка Максима, буд. 142, які належать акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», що є предметом договору оренди нежитлових будівель, який було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я. 28 лютого 2024 року.

Тому, допуск відповідачем позивача на територію і до нежитлових будівель за адресою Черкаська область, м. Черкаси, вул. Залізняка Максима, буд. 142 безпосередньо порушить права нині чинного орендаря цих приміщень ТОВ «Черкасигаз Збут» та договірні зобов`язання відповідача перед цією особою, а тому не може бути вчинено навіть і за судовим примусом через рішення суду у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про те, що спір у справі щодо усунення перешкод позивачу у користуванні територією та приміщеннями за вказаною адресою, не може бути вирішено лише стосовно відповідача, як особи, що ніби створює такі перешкоди. Позов слід вирішувати стосовно АТ «Черкасигаз» та ТОВ «Черкасигаз Збут» як до двох відповідачів, які претендують кожен зі своїх підстав (власник та орендар) на правомірне користування спірним майном.

За правилами ст. 48 ГПК України склад відповідачів формується та змінюється лише за заявою позивача, однак, клопотань про залучення до участі у справі співвідповідачем ТОВ «Черкасигаз Збут» чи про заміну відповідача, позивачем суду не було подано.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про те, що позов у справі № 925/952/24, слід вирішувати стосовно АТ «Черкасигаз» та ТОВ «Черкасигаз Збут» як до двох відповідачів, які претендують кожен зі своїх підстав (власник та орендар) на правомірне користування спірним майном спростований постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 925/643/24, оцінюється колегією суддів апеляційної критично, оскільки скасування заходів забезпечення позову, які покликані забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у справі № 925/643/24, не вплинули на чинність договору оренди нежитлових будівель, укладеного 28.02.2024 між відповідачем та третьою особою.

Твердження скаржника про фіктивність договору оренди нежитлових будівель між сторонами на підставі положень статей 203, 215 ЦК України, про відсутність умислу в АТ «Черкасигаз» передати в оренду, а ТОВ «Черкасигаз Збут» отримати в оренду нежитлові будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд. 142 не підтверджені відповідними доказами.

Доводи скаржника про те, що відповідачем не надано, а матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Черкасигаз Збут», як орендар за договором від 01.07.2015 № 24 реалізував своє переважне право та уклав з АТ «Черкасигаз» новий договір оренди майна на новий строк, не входять у предмет доказування у даній справі, при цьому, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на наявності договору від 28.02.2024 № 233.

Водночас, стверджуючи про виконання договору оренди, позивачем не надано доказів сплати орендної плати, на підтвердження виконання зазначеного договору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24, відсутні.

Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі № 925/952/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 925/952/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 11.06.2025, зокрема, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. та перебуванням судді Майданевича А.Г. у відпустці з 09.06.2025 по 10.06.2025, включно.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім