за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОКПП НОМЕР_1 )
про визнання недійсним рішення загальних зборів та повернення коштів
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра" (далі - відповідач), в якому просить: визнати протокол № 1 Загальних Зборів ОСББ від 02.01.2022 року недійсним; зобов`язати ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «СОНЯЧНА РІВ`ЄРА» повернути стягнуті з ОСОБА_1 кошти у розмірі 387 772, 38 грн заборгованості за щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 залишено позов без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення ухвали суду, шляхом: подання до суду позовної заяви із зазначенням вірної адреси місцезнаходження позивача; доказів надсилання копії заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами відповідачу.
21.11.2024 від позивача до канцелярії суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 18.12.2024.
10.12.2024 представником відповідача подано Відзив на позовну заяву.
17.12.2024 через систему "Електронний суд" представником позивача подано Відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 відкладено підготовче засідання у даній справі на 22.01.2025.
23.12.2024 через систему "Електронний суд" представником відповідача подано Заперечення на відповідь на відзив.
20.01.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано клопотання про витребування у відповідача детальне обґрунтування кошторису, затвердженого рішенням загальних зборів ОСББ «СОНЯЧНА РІВ`ЄРА», оформленим протоколом від 01.02.2022 року, у частині підвищених внесків для співвласників, які сплачують внески після 20 числа місяця.
21.01.2025 через систему "Електронний суд" представником відповідача подано клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог.
У судове засідання 22.01.2025 з`явилися представники позивач ата відповідача.
У судовому засіданні 22.01.2025 представник позивача просив задовольнити його клопотання про витребування, подане до суду 20.01.2025.
У судовому засіданні 22.01.2025 представник відповідача надав усні пояснення щодо поданого представником позивача клопотання про витребування доказів.
22.01.2025 судом розгляд клопотання представника позивача про витребування відкладено до наступного судового засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання у даній справі на 05.02.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 відкладено підготовче засідання у даній справі 26.02.2025.
19.02.2025 до канцелярії суду відповідачем подано клопотання про долучення документів.
26.02.2025 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.03.2025.
18.03.2025 до канцелярії суду відповідачем подано клопотання про долучення документів.
18.03.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, в якій просить змінити предмет позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА РІВ`ЄРА», виклавши позовні вимоги наступним чином:
1. Визнати рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рів`єра», проведених 19 грудня 2021 року, оформлені протоколом № 1 Загальних Зборів ОСББ «Сонячна Рів`єра» від 02.01.2022 року, недійсними.
2. Зобов`язати ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «СОНЯЧНА РІВ`ЄРА» повернути стягнуті з ОСОБА_1 кошти у розмірі 387772,38 грн. заборгованості за щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території.
19.03.2025 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 18.03.2025 та подальший розгляд справи вирішено здійснювати з урахуванням зміни предмету позову.
У судовому засіданні представник позивача та відповідача не заперечували щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 виправлено описку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 19.03.2025, а сааме в резолютивній частині правильно зазначено дата та час розгляду справи.
У судове засідання не зявився представник позивача. Ухвала суду від 19.03.2025 була направлена представнику позивача в електронний кабінет системи «Електронний суд» та отримана останнім, про що свідчить довідки про доставку електронного лист
22.04.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав клопотання про відкладення судового засідання.
У судове засідання з`явився представник відповідача, при вирішенні питання щодо клопотання представника позивача про відкладення судового засідання поклалися на розсуд суду.
У судовому засіданні представник відповідача виступив зі вступним словом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 провадження у справі № 910/13649/24 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра" про визнання рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рів`єра», проведених 19 грудня 2021 року, оформлені протоколом № 1 Загальних Зборів ОСББ «Сонячна Рів`єра» від 02.01.2022 року, недійсними та зобов`язання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра" повернути стягнуті з ОСОБА_1 кошти у розмірі 387 772, 38 грн. заборгованості за щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території, в частині позовних вимог про зобов`язання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра" повернути стягнуті з ОСОБА_1 кошти у розмірі 387 772, 38 грн. заборгованості за щомісячні внески на утримання будинку та прибудинкової території - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині позову ОСОБА_1 про визнання рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рів`єра», проведених 19 грудня 2021 року, оформлені протоколом № 1 Загальних Зборів ОСББ «Сонячна Рів`єра» від 02.01.2022 року, недійсними - відмовлено повністю.

04.05.2025 через систему «Електронний суд» від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рівєра» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА РІВ`ЄРА» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень та стягнення понесених судових витрат з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА РІВ`ЄРА», пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду в суді у розмірі 14 484,00 грн (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривень. Відповідач у відзиві на позовну заяву повідомляв суд про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а саме витрати на правову допомогу та витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду в суді.

В даній заяві, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рівєра» просило провести розгляд справи щодо ухвалення додаткового рішення у відсутності представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2025 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення у справі №910/13649/24 на 28.05.2025.

26.05.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи тим, що відповідно до Акт № ДУ12 про надання професійної правничої допомоги (далі - Акт), який Відповідачем додано до заяви про стягнення витрат, у пунктах 2-4 містить, серед іншого, час, витрачений представником Відповідача на аналіз позовної заяви, напрацювання правової позиції, підготовку відзиву на позовну заяву, які загалом складають 25 годин. Водночас вказаний час викликає розумні сумніви щодо реальності і дійсності, оскільки: зміст відзиву на позовну заяву містить однакові твердження, які представник Відповідача використовував у справі № 910/13649/24 (суддя - Ломака В. С.), зокрема: щодо відсутності порушеного права позивача (2 сторінки), щодо передумов звернення позивача до суду (1 сторінка) (відзив додається); додатки до відзиву містять ідентичні документи, подані представником Відповідача до суду у відповідній справі, зокрема докази надсилання Повідомлення про проведення загальних зборів співвласників будинку, копії виконавчих документів. При цьому, вважаємо, що наявність великого масиву додатків (більше 600 сторінок) не є підтвердженням реально витраченого представником Відповідача часу, оскільки відповідні додатки не виготовлялися ним, відповідно копіювання, друк та прошивання виконувалися на замовлення Відповідача, про що останнім було заявлено як окрема витрата (докази містять у матеріалах справи); загальний обсяг позовної заяви становить 8 сторінок, відзиву - 16 сторінок, отже, представник Відповідача в середньому мав витратити одну годину на опрацювання кожної сторінки відповідного документу, що не вбачається реально витраченим часом. Окрім того, Акт містить загалом 14 годин, витрачених представником Відповідача на участь у судових засіданнях (2 години на кожне засідання). Проте, враховуючи абсолютно різний час кожного засідання (в окремих випадках до 5 хвилин, в інших - до 15 хвилин), вбачається, що зазначений у Акті витрачений час не є реальним та дійсно витраченим представником Відповідача. При цьому необхідно зазначити, що представник Відповідача також брав участь у засіданнях у справі № 910/13649/24, які проходили так само у Господарському суді міста Києва з мінімальною різницею у часі. У аспекті участі у судових засіданнях представника Відповідача також варто наголосити, що така участь може здійснюватися у режимі відеоконференції, а тому витрати часу на дорогу, понесені представником Відповідача, не були обов`язковими та відповідно здійснені ним з власного бажання, отже, відшкодуванню не підлягають. Представник позивача зазначає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та свідчить про невідповідність зазначеного адвокатом часу до фактично витраченого та необхідного часу для надання правничої допомоги, а отже заявлені витрати не можуть покладатися у повному розмірі на Позивача, оскільки не є реальними, розумними та необхідними. Представник позивача вважає, що розмір витрат на правничу допомогу повинен бути зменшений до 5 000 грн.

У судове засідання 28.05.2025 представник позивача та відповідача не з`явилися.

Ухвала суду від 09.05.2025 була направлена позивачу, представнику позивача, відповідачу та представнику відповідача в електронний кабінет системи «Електронний суд» та отримана останніми, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене представник позивача, відповідач та його представник повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Представником відповідача в прохальній частині заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу від 04.05.2025 міститься клопотання про розгляд даної заяви без участі представників відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна рівєра». Від позивача та представника позивача клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або за їх відсутності, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 28.05.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

Розглядаючи заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна рівєра" про відшкодування витрат на правничу допомогу, витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду в суді та ухвалення додаткового рішення по справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною другою ст. 244 ГПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра" подаючи до суду Відзив на позовну заяву вказало, що попередній (орієнтований) розрахунок витрат на правову допомогу (судових витрат), які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом цієї справи становить 50 000, 00 грн. Докази будуть надані до суду в порядку та строки, визначенні у ГПК України. Також у поданому відзиві зазначено щодо судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду у сумі 14 484, 00 грн. Дії в рамках судової справи, які вже понесені відповідачем: послуги друку, які необхідні були під час підготовки копії доказів долучених до відзиву на позовну заяву: інформаційна таблиця «Про власність» на 1 арк, копія протоколу Установчих зборів ОСББ «Сонячна Рівєра» на 10 арк, копія статуту ОСББ «Сонячна Рівєра», затвердженого протоколом установчих зборів №1 від 19.12.2020-02.01.2021 на 14 арк, копія протоколу №1 від 02.01.2021 Загальних зборів ОСББ «Сонячна Рівєра» на 14 арк, копія Кошторису ОСББ «Сонячна Рівєра» (додаток №4 до протоколу» на 1 арк, копія доказів надсилання Повідомлення про проведення зборів співвласниками будинку №3Б на 24 арк, копія протоколу лічильної комісії загальних зборів від 02.01.2022 на 4 арк, копію відомості про реєстрацію співвласників будинку 3А на загальних зборах ОСББ з листками опитування на 35 арк, копію відомості про реєстрацію співвласників будинку 3Б на загальних зборах ОСББ з листками опитування на 16 арк, копія листків опитування співвласників ОСББ «Сонячна Рівєра по будинку 3А» на 333 арк, копія листків опитування співвласників ОСББ «Сонячна Рівєра по будинку 3А» на 319 арк, фото з місця проведення загальних зборів на 4 арк, скріншот повідомлень у спільному чаті VIBER щодо організації проведення зборів та розміщення його результатів на 20 арк, копія постанови Київського апеляційного суду від 21.04.2024 у справі №755/11578/23 на 8 арк, копію постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 на 1 арк, копія постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 на 1 арк, копія ухвали про відкриття провадження від 14.10.2024 у цивільній справі №755/17441/24 на 3 арк, докази понесених відповідачем витрат на друк (рахунок, акт виконаних робіт, платіжна інструкція) - вартість 14 484, 00 грн.

Також до завершення судових дебатів, представник відповідача заявив усне клопотання про намір подати докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат, проголошення рішення в строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до приписів ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України відповідну заяву 04.05.2025 було подано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра".

Суд зазначає, що заявник з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі звернувся, у строки передбачені ч.8 ст. 129 ГПУ України.

У своїй заяві про розподіл судових витрат відповідач просить суд стягнути на його користь 50 000, 00 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп - витрат на професійну правничу допомогу; 14 484 00 (чотирнадцять тисяч) грн 00 коп - витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду в суді.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000, 00 грн. до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу було додано копії наступних документів: ордер серії АІ №1374130, договір про надання професійної правничої допомоги від 28.03.2023 №01-2803/2023, рахунок на оплату №02.20/02 від 20.02.2025, додаткова угода №12 від 27.11.2024 до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-2803/2023 від 28.03.2023, платіжна інструкція №1006 від 20.02.2025, акт №ДУ 12 від 02.05.2025 про надання професійної правничої допомоги по Додатковій угоді №12 від 27.11.2024 до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-2803/2023 від 28.03.2023.

Також матеріали справи містять рахунок фактуру №280 від 09.12.2024 на суму 14 484, 00 грн, акт №280 здачі-прийнятті робіт (надання послуг) від 09.12.2024 на загальну суму 14 484, 00 грн, з яких: поліграфічні послуги: копіювання А4, 4179 сторінок на суму 10 498, 00 грн (без ПДВ), поліграфічні послуги: прошивка ниткою 4179 сторінок, 12 прошивок на суму 1 572, 00 грн (без ПДВ), платіжну інструкцію №933 від 09.12.2024 на суму 14 484, 00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 28.03.2023 між Адвокатським бюро «Олександра Браніцького» (далі - Бюро) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рівєра» (далі - Клієнт) було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (далі - Договір) № 01- 2803/2023, за умовами п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором Бюро зобов`язується, зокрема, здійснювати захист прав та інтересів Клієнта, а також представництво в усіх судах України, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», та надавати інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується сприяти наданню допомоги та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору, на підтвердження факту надання Бюро Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається Акт про надання правової допомоги шляхом його двостороннього підписання протягом трьох календарних днів з моменту надання (часткового надання) правової допомоги.

Відповідно до п. 2.6, п. 2.7 Договору, якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві.

Відповідно до п. 4.2.4 Договору, під час дії даного Договору Клієнт зобов`язується своєчасно сплачувати винагороду.

Відповідно до п. 5.2, п. 5.4 Договору, розмір гонорару та порядок його сплати узгоджується між Сторонами за надання конкретної правової допомоги, окремих Додаткових угодах до договору, які стають його невід`ємною частиною. При встановленні розміру гонорару враховуватимуться складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Гонорар не включає кошти, що вносяться Клієнтом на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору.

Відповідно до п. 6.1, п. 6.2, п. 6.3 Договору, клієнт зобов`язується сплатити грошові кошти необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення та надання правової допомоги за цим договором. До фактичних витрат зокрема відноситься оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються Бюро, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, грошові кошти для сплати судового збору, державного мита тощо. Сторони дійшли згоди що відшкодування Клієнтом фактичних витрат буде здійснюватися у момент підписання акту, передбаченого п. 1.3 цього Договору.

27.11.2024 між Адвокатським бюро «Олександра Браніцького» (далі - Бюро) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рівєра» (далі - Клієнт) було укладено Додаткову угоду №12 до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-2803/2023 від 28.03.2023, за умовами п. 1.1 якого сторони погодили, що Бюро надає Клієнту правову допомогу у господарській справі №910/13649/24 (суддя Блажівська О.Є.) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСББ «Сонячна Рівєра» про визнання недійсним Протоколу №1 від 19.12.2021 (дата складання 02.01.2022) Загальних зборів ОСББ та повернення грошових коштів.

Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди №12, правова допомога надаватиметься в Господарському суді міста Києва, що включає зокрема, але не виключно: аналіз позовної заяви та доданих доказів, підготовку і подання до суду відзиву на позовну заяву, підготовку необхідних процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, вчинення інших дій необхідних для надання Клієнту правової допомоги, у межах повноважень, визначених пунктом 3.1 Основного договору.

Відповідно до п. 1.3, п. 1.5 Додаткової угоди №12, розмір винагороди Бюро за надання правової допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1.2 цієї Додаткової угоди до Основного договору, становить грошову суму в національній валюті України (гривні) визначену згідно порядку обчислення гонорару у формі фіксованої оплати та складає 50 000, 00 грн. Клієнт сплачує винагороду Бюро, передбачену у п. 1.3 цієї Додаткової угоди протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку Бюро.

02.05.2025 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна рівєра" (далі - Клієнт) та Адвокатським бюро «Олександра Браніцького» (далі - Бюро) підписано акт № ДУ 12 про надання професійної правничої допомоги по Додатковій угоді №12 від 27.11.2024 до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-2803/2023 від 28.03.2023, з п. 1.1 якого вбачається, що сторони погодили, що Бюро надало Клієнту професійну правничу допомогу у Господарському суді міста Києва у справі №910/13649/24. Пунктом 1.2 Акту встановлено, що Сторони погодили, що Бюро надало, а Клієнт отримав наступну професійну правничу допомогу: аналіз ухвали про відкриття провадження від 26.11.2024 - 0,25 год, аналіз позовної заяви ОСОБА_1., інших доказів - 3 год, напрацювання правової позиції та концепції плану дій щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта. Зустріч з клієнтом, узгодження запропонованої праововї позиції та роз`яснення правових наслідків - 2 год, підготовка відзиву на позовну заяву. Підготовка додатків до відзиву. Виконання вимог процесуального закону щодо подання відзиву до суду - 20 год, участь у підготовчому засіданні 18.12.2024 (з урахуванням витрати часу на дорогу та очікування) - 20 год, аналіз відповіді позивача на відзив - 1 год, підготовка заперечень на відповідь на відзив - 2 год, підготовка клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог про зобов`язання повернення коштів - 2 год, участь у підготовчому засіданні 22.01.2025 (з урахуванням витрати часу на дорогу та очікування) - 2 год, участь у підготовчому засіданні 05.02.2025 (з урахуванням витрати часу на дорогу та очікування) - 2 год, участь у підготовчому засіданні 26.02.2025 (з урахуванням витрати часу на дорогу та очікування) - 2 год, участь у підготовчому засіданні 20.03.2025 (з урахуванням витрати часу на дорогу та очікування) - 2 год, участь у судовому засіданні 23.04.2025 (з урахуванням витрати часу на дорогу та очікування) - 2 год, участь у судовому засіданні 30.04.2025 (з урахуванням витрати часу на дорогу та очікування) - 2 год.

Пунктом 1.3 Акту встановлено, що сторони погодили, що обсяг професійної правничої допомоги наданий Бюро у необхідному обсязі, отриманий Клієнтом, визначений сторонами у фіксованому розмірі (п. 1.3 Додаткової угоди №11 від 27.11.2024) та у грошовому виразі становить 50 000, 00 грн. Оплата здійснена повністю, що підтверджується платіжною інструкцією №1006 від 20.02.2025.

Згідно платіжної інструкції №1006 від 20.02.2025, ОСББ «Сонячна Рівєра» на рахунок АБ Олександра Браніцького здійснена оплата за правничу допомогу згідно рахунку №02.20/02 від 20.02.2025 (Договір №01-2803/023 від 28.03.2023) у розмірі 50 000, 00.

До матеріалів справи долучено копію Ордеру серія АІ № 1374130 від 04.04.2023, згідно якого адвокат Адвокатського бюро «Олександра Браніцького» Браніцький О.М. надає правову допомогу Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рівєра».

Згідно з абз. 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, №823/2638/18.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині 4 статті 126 ГПК України, так і в частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши правовий аналіз норм статей 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладений в постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22, згідно з яким Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд зазначає, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2025 у справі № 922/2830/23 вказано, що одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права у суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи з системного аналізу положень ч. 8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі доказів, які подаються сторонами до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку із недоведеністю їх наявності у порядку, передбаченому положеннями ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ст.ст. 76-77 ГПК України.

Водночас, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог, передбачених ч. 4 ст. 126 ГПК України щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, ціною позову. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, та відповідно до яких суд наділений дискреційними повноваженнями щодо встановлення обставин виникнення судових витрат та визначення їх розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним щодо предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 11.11.2021 у справі № 873/137/21, у додатковій постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 925/367/20(925/107/21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19 вказано, що:

«у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний суд зазначив, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, згідно з яким подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Так, як було зазначено вище, відповідно до п. 1.3, п. 1.5 Додаткової угоди №12, розмір винагороди Бюро за надання правової допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1.2 цієї Додаткової угоди до Основного договору, становить грошову суму в національній валюті України (гривні) визначену згідно порядку обчислення гонорару у формі фіксованої оплати та складає 50 000, 00 грн. Клієнт сплачує винагороду Бюро, передбачену у п. 1.3 цієї Додаткової угоди протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку Бюро.

Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди №12, правова допомога надаватиметься в Господарському суді міста Києва, що включає зокрема, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції.

Суд зазначає, що підготовче засідання 18.12.2024 тривало з 17:30 до 17:38, у зв`язку із заявленим усним клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки і подання документів.

22.01.2025 підготовче засідання тривало з 11:18 до 11:44, у зв`язку клопотання представника позивача про витребування доказів, ухвалою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

05.02.2025 підготовче засідання тривало з 10:15 до 10:24, ухвалою відкладено підготовче засідання у справі.

26.02.2025 підготовче засідання тривало з 12:30 до 12:44, судом оголошено перерву до 19.03.2025.

19.03.2025 підготовче засідання тривало з 16:33 до 16:56, за результатами якого судом прийнято заяву представника ОСОБА_1. про зміну предмету позову від 18.03.2025, вирішено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням зміни предмету позову та ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

23.04.2025 судове засідання тривало з 16:29 до 16:43, у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення судового засідання.

30.04.2025 судове засідання тривало з 10:37 до 11:13, у судовому засіданні оголошено рішення скорочене (вступну та резолютивну) частини.

Суд зазначає, що враховуючи тривалість судових засідань є непропорційною зі складністю справи та не відповідає принципу співмірності. При цьому суд вказує, що не дивлячись на те, що кожне судове засідання у даній справі займало різний проміжок часу, тоді як в акті № 12 від 02.05.2025 вказано сталі 2 години на кожне засідання.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, тривалості судових засідань, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 50 000,00 грн. є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, розмір заявлених до стягнення із позивача у даній справі витрат на правничу допомогу є завищеним та не відповідає критерію розумності.

Судом взято до уваги заперечення позивача, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат, а також складності справи.

Суд вважає за необхідне відзначити, що керуючись принципом розумності, враховуючи заперечення представника позивача, дійшов висновку про неспівмірність заявлених представником відповідача витрат на послуги адвоката із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому обґрунтованим розміром таких витрат є 25 000 грн 00 коп.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду у розмірі 14 484, 00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до Додаткової угоди № 12 до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-2803/2023 від 28.03.2023, сторони погодили, що правова допомога надаватиметься в Господарському суді міста Києва, що включає, зокрема, але не виключно: вчинення інших дій необхідних для надання Клієнту правової допомоги, у межах повноважень, визначених пунктом 3.1 Основного договору.

Відповідно до рахунку-фактури №280 від 09.12.2024 року, на виконання вимог Додаткової угоди №12, Відповідачем було перераховано на рахунок ТОВ «Друкарський Дім «Акцент» грошові кошти в розмірі 14 484, 00 грн за поліграфічні послуги згідно рахунку-фактури №280 від 09.12.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №933 від 09.12.2024 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020.

Пунктом 1.2 Додаткової угоди №12 від 27.11.2024 до Договору про надання професійної правничої допомоги сторони погодили, що правова допомога надаватиметься в Господарському суді міста Києва, що включає зокрема, але не виключно: аналіз позовної заяви та доданих доказів, підготовку і подання до суду відзиву на позовну заяву, підготовку необхідних процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, вчинення інших дій необхідних для надання Клієнту правової допомоги, у межах повноважень, визначених пунктом 3.1 Основного договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

На підтвердження фактичної сплати відповідачем на рахунок ТОВ «Друкарський Дім «Акцент» грошових коштів за поліграфічні послуги у розмірі 14 484, 00 грн додано до матеріалів справи платіжну інструкцію №933 від 09.12.2024 на суму 14 484, 00 грн.

Водночас, дослідивши матеріали справи та надані відповідачем докази, суд вважає за необхідне зазначити.

Судом встановлено, що загальна сума витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду складається з поліграфічних послуг: копіювання А4 4179 сторінок - 10 498, 00(без ПДВ) та прошивка ниткою 4179 12 прошивок 1 572, 00 (сума без ПДВ).

Разом з тим, до матеріалів справи не додано детальний розрахунок вартості наданих робіт (послуг) та розгорнутого розрахунку суми, враховуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1283/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, а також документи, що свідчать про оплату інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із наданого до суду акту здачі-прийнятті робіт (надання послуг) вбачається, що відповідачу ТОВ «Друкарський дім «Акцент» надавались поліграфічні послуги, однак представником відповідача не надано детальний розрахунок вартості наданих робіт (послуг) та розгорнутого розрахунку суми, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рівєра» про стягнення витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 7 242, 00 грн.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, беручи до уваги, зокрема, викладені позивачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на те, що заявлений відповідачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, не відповідає критеріям співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000, грн та витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 7 242, 00 грн.

З огляду на вищенаведене, враховуючи положення ст. 126, 129 ГПК України та оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи із критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячна Рівєра».

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 221, 233, 237-238, 240-242, 244, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОНЯЧНА РІВ`ЄРА» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 910/13649/24 - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 3А, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сонячна Рівєра" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 3А, ) витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 7 242 (сім тисяч двісті сорок дві) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів статей 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 09.06.2025, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА