ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/717/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Лунгул Л.А. на підставі ордеру;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» до Хмельницької Ольги Дмитрівни про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі по тексту АТ «Українська залізниця») звернулося до господарського суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 ) про зобов`язання відповідача звільнити об`єкт регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від рекламної конструкції, яка розміщувалась згідно договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018, шляхом демонтажу рекламної конструкції, що розташована за адресою: Одеська обл., смт Затока, поблизу залізничного переїзду 61 км + 370 м. ст. Бугаз (з лівого боку напрямок руху в м. Білгород-Дністровський).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем передбаченого договором №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 обов`язку демонтувати рекламну конструкцію після закінчення строку дії договору.

Ухвалою суду від 17.03.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

31.03.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач повністю заперечує проти задоволення позову. Відповідач вказує, що основними причинами неможливості демонтажу рекламної конструкції є наступні: воєнні дії та безпекова ситуація, руйнування мосту через Дністровський лиман, регулярні ракетні обстріли території, закриття проїжджої частини, а, отже, виконання робіт без дозволу військових служб є неможливим. Крім того, відповідач зазначає, що не відмовляється від демонтажу чи оплати розміщення конструкції але наполягає на виконанні цих дій у безпечний час після відновлення господарської діяльності. Водночас ОСОБА_1 повідомляє про неможливість прибуття до суду у зв`язку з перебуванням за межами України.

Слід зазначити, що відзив на позовну заяву надійшов до суду засобами поштового зв`язку та був відправлений відповідачем до суду національним оператором поштового зв`язку України.

04.04.2025 до суду від АТ «Українська залізниця» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує проти доводів відповідача з підстав ненадання відповідачем будь-яких доказів на підтвердження наведених по тексту відзиву обставин.

ОСОБА_1 жодного разу у судові засідання по даній справі не з`явилася, незважаючи на належне повідомлення її судом про розгляд даної справи, що підтверджується двома рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Водночас направлена на адресу відповідачу копія ухвали суду від 06.05.2025, якою судом було повідомлено відповідача про призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 02.06.2025 о 14:00 год, була повернута з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд судом даного спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

27.07.2018 між ПАТ «Українська залізниця» (Виконавець) та ФОП Хмельницькою О.Д. (Замовник) було укладено договір про надання рекламних послуг №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» спеціальних рекламних конструкцій Замовника з можливістю подальшого експонування на них рекламоносіїв (надалі - послуги), а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги. Умови надання послуг, а саме: адресна програма, тип спеціальних рекламних конструкцій, термін розміщення, вартість послуг визначаються у додаткових угодах до даного договору, що є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з пп. 2.2.15 п. 2.2 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 протягом двох тижнів після дати закінчення періоду проведення рекламної кампанії або припинення договору або відповідної додаткової угоди демонтувати рекламну конструкцію власними силами у присутності представників Виконавця згідно з проектною документацією, дотриманням норм техніки безпеки, електробезпеки, пожежної безпеки та санітарних норм за наявності відповідної ліцензії або залучати для демонтажу на підставі договору особу, яка має таку ліцензію. Демонтаж рекламної конструкції посвідчується відповідним актом, складеним сторонами.

Відповідно до п. 5.1-5.3 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов даного договору, якщо вони є результатом форс-мажорних обставин. Форс-мажорними обставинами сторони визнають обставини, які можуть призупинити повне або часткове виконання обставин по цьому договору обома чи однією із сторін, а саме: пожежа, паводок, інші стихійні лиха, терористичні акти, війни, військові операції будь-якого характеру, блокади, рішення компетентних органів влади, які знаходяться поза контролем сторін і безпосередньо впливають на можливість виконання стороною своїх зобов`язань. Сторона, в якої виникла неможливість виконання зобов`язань по цьому договору, повинна при виникненні та завершенні вищевказаних обставин, відразу, проте не пізніше п`яти робочих днів з моменту їх виникнення, у письмовій формі повідомити іншу сторону, при цьому строк виконання цього договору переноситься на термін, протягом якого діяли такі обставини.

Несвоєчасне повідомлення про обставини непереборної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на їх у майбутньому (п. 5.4 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018).

Відповідно до п. 5.6 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 настання та дія форс-мажорних обставин підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України або наданням копій відповідних наказів Укрзалізниці.

За змістом п. п. 6.1, 6.2 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 договір набирає сили з 01.08.2018 та діє до 31.12.2018. Договір може бути пролонгований за погодженням сторін, шляхом підписання додаткової угоди.

02.08.2018 між ПАТ «Українська залізниця» та ФОП Хмельницькою О.Д. було укладено додаткову угоду №1 до договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018, у якій сторонами було визначено наступні умови проведення рекламної кампанії: вид робіт - послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах залізничного транспорту реклами Замовника з можливістю подальшого експонування на них рекламоносіїв (білборд Зм х 6м (однобічний); період проведення рекламної кампанії - 01.08.2018 - 31.12.2018; адресна програма - смт. Затока, поблизу залізничного переїзду 61 км + 370м ст. Бугаз (з лівого боку в напрямок авто руху у м. Білгород-Дністровський); особливі умови - рекламна конструкція є власністю Замовника;

Додатковою угодою №2 від 01.03.2019 до договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 сторонами було продовжено строк дії договору до 30.04.2019.

Додатковою угодою №3 від 10.05.2019 до договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 сторонами було продовжено строк дії договору до 30.06.2019, а також визначено, що Виконавцем за договором є АТ «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця».

Додатковою угодою №4 від 10.09.2019 до договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 сторонами було продовжено строк дії договору до 31.12.2019.

Додатковою угодою №5 від 25.11.2020 до договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 було внесено зміни до додаткової угоди №4 від 10.09.2019, продовживши період проведення рекламної кампанії до 31.12.2020.

Додатковою угодою №6 від 26.03.2021 до договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 сторонами було продовжено строк дії договору до 30.06.2021.

Хмельницька О.Д. згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснювала підприємницьку діяльність, зокрема, протягом періоду з 01.06.2018 до 26.09.2018 та протягом періоду з 06.06.2019 до 03.09.2019.

20.06.2024 комісією АТ «Українська залізниця» була проведена перевірка, в ході якої встановлено наявність рекламної конструкції, яка належить ФОП Хмельницької О.Д., що підтверджується складеним комісією позивача актом.

10.01.2025 АТ «Українська залізниця» звернулося до ФОП Хмельницької О.Д. з претензією, у якій позивач повідомляв про наявність у відповідача обов`язку здійснити заходи з метою демонтажу рекламної конструкції з території об`єктів позивача. Вказана претензія була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 13.01.2025, що підтверджується листом з описом вкладення та списком згрупованих поштових відправлень.

13.02.2025 комісією АТ «Українська залізниця» була проведена перевірка, в ході якої встановлено наявність рекламної конструкції, яка належить ФОП Хмельницької О.Д., що підтверджується складеним комісією позивача актом обстеження земельної ділянки в натурі. До зазначеного акту додані матеріали фотофіксації, які також додані до позовної заяви.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами врегульовані Законом України «Про рекламу» від 03.07.1996 № 270/96-ВР (зі змінами).

Реклама - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару (п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про рекламу»).

Згідно з ч. 4 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 27.07.2018 між АТ «Українська залізниця» та ФОП Хмельницькою О.Д. було укладено договір про надання рекламних послуг №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ, за умовами якого позивачем були надані відповідачу послуги по тимчасовому розміщенню на території АТ «Українська залізниця» спеціальних рекламних конструкцій.

З урахуванням укладених до договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 додаткових угод строк дії договору було продовжено до 30.06.2021, докази на підтвердження продовження сторонами договірних відносин в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За змістом ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Верховний Суд у постанові від 11.11.2024 по справі № 912/335/24 вказав, що чинне цивільне законодавство передбачає наявність таких понять, як «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання», які згідно з положеннями ЦК України мають різний зміст, тобто ці поняття не є тотожними. Поняття «строк виконання зобов`язання», «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України, відповідно до якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За висновком Верховного Суду, наведеним у вказаній постанові, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього.

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки за загальним правилом, закріпленим у статті 599 ЦК України, такою підставою є виконання, проведене належним чином. Закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 по справі №910/9072/17.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку, що правовим наслідком закінчення строку дії договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 є припинення правовідносин сторін на майбутнє, що, втім, не звільняє відповідача від обов`язку виконати зобов`язання, яке залишилося невиконаним.

Умовами пп. 2.2.15 п. 2.2 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 на Хмельницьку О.Д. покладено обов`язок протягом двох тижнів після дати закінчення періоду проведення рекламної кампанії або припинення договору демонтувати рекламну конструкцію власними силами у присутності представників Виконавця.

Проте докази виконання відповідачем зазначеного обов`язку після закінчення строку дії договору в матеріалах справи відсутні. Господарський суд зазначає, що обставина невиконання відповідачем зазначеного обов`язку підтверджується складеними комісією АТ «Українська залізниця» актами від 20.06.2024 та від 13.02.2025. Крім того, обставина невиконання відповідачем зазначеного обов`язку фактично визнана Хмельницькою О.Д. у відзиві на позовну заяву, оскільки остання наводить причини неможливості виконання такого обов`язку.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі (ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.04.2019 у справі №910/16979/17 зазначила, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.

Враховуючи відсутність доказів виконання Хмельницькою О.Д. передбаченого договором №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 обов`язку в частині демонтажу належних їй рекламних конструкцій, які розміщені на території АТ «Українська залізниця», господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову та зобов`язати відповідача звільнити об`єкт регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» від рекламної конструкції, яка розміщувалась згідно договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018, шляхом демонтажу рекламної конструкції, що розташована за адресою: Одеська обл., смт Затока, поблизу залізничного переїзду 61км+370 м. ст. Бугаз (з лівого боку напрямок руху в м. Білгород-Дністровський).

При цьому господарським судом відхиляються доводи відповідача про неможливість демонтажу рекламної конструкції з посиланням на воєнні дії та безпекову ситуацію в регіоні.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1, абзацу 3 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02.12.1997 торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання. Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що торгово-промислова палата України (ТППУ) та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого КМУ, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21.

Верховний Суд у постановах від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, від 23.08.2023 у справі № 910/6234/22, від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Відповідно до п. 5.1-5.3 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов даного договору, якщо вони є результатом форс-мажорних обставин. Форс-мажорними обставинами сторони визнають обставини, які можуть призупинити повне або часткове виконання обставин по цьому договору обома чи однією із сторін, а саме: пожежа, паводок, інші стихійні лиха, терористичні акти, війни, військові операції будь-якого характеру, блокади, рішення компетентних органів влади, які знаходяться поза контролем сторін і безпосередньо впливають на можливість виконання стороною своїх зобов`язань. Сторона, в якої виникла неможливість виконання зобов`язань по цьому договору, повинна при виникненні та завершенні вищевказаних обставин, відразу, проте не пізніше п`яти робочих днів з моменту їх виникнення, у письмовій формі повідомити іншу сторону, при цьому строк виконання цього договору переноситься на термін, протягом якого діяли такі обставини.

Несвоєчасне повідомлення про обставини непереборної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на них у майбутньому (п. 5.4 договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018).

Господарський суд зазначає, що строк дії договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018 закінчився 30.06.2021, а, отже, відповідач була зобов`язана демонтувати рекламну конструкцію до середини липня 2021 року.

Разом з тим, обставини на які посилається Хмельницька О.Д. як на неможливість виконання зобов`язань за договором, наступили у лютому 2022 року, а, отже, не можуть звільняти відповідача від обов`язку виконати прийняте на себе зобов`язання. Крім того, суд зазначає, що відсутність доказів направлення відповідачем на адресу позивача повідомлення про неможливість виконання зобов`язання позбавляє відповідача права посилатися на такі обставини.

Судом враховано, що у будь-якому випадку наведені по тексту відзиву обставини, в тому числі, перебування відповідача за межами України, не були підтверджені жодними доказами, а, отже, такі обставини не можуть бути покладені судом в обґрунтування судового рішення.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого акціонерним товариством «Українська залізниця» позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати рекламну конструкцію, що розташована за адресою: Одеська обл., смт Затока, поблизу залізничного переїзду 61 км + 370 м. ст. Бугаз (з лівого боку напрямок руху в м. Білгород-Дністровський).

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до приписів ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 / звільнити об`єкт регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» /03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815/ від рекламної конструкції, яка розміщувалась згідно договору №ОД/ДН-1-18-348д-НЮ від 27.07.2018, шляхом демонтажу рекламної конструкції, що розташована за адресою: Одеська обл., смт Затока, поблизу залізничного переїзду 61 км + 370 м. ст. Бугаз (з лівого боку напрямок руху в м. Білгород-Дністровський).

3. Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 / на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» /03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815/ судовий збір у розмірі 2422,40 грн /дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 11 червня 2025 р.

Суддя С.П. Желєзна