ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" червня 2025 р.Справа № 924/992/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., при секретарі судового засідання Гусько О.В., розглянувши заяву арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника

за заявою Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Представники сторін:

від кредитора: Заєць І.О. - згідно витягу з ЄДР

від боржника: Подрез О.О. - згідно ордеру

від ОСОБА_2 - не з`явився

від ОСОБА_1 - не з`явився

від ОСОБА_3. - не з`явився

від арбітражного керуючого: не з`явився

Відповідно до ст. 233 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Хмельницької області надійшла заява Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою суду від 02.01.2023р. прийнято заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" м. Хмельницький про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду, підготовче засідання по справі призначено на 16.01.2023 р..

Ухвалою суду області від 20.01.2023 р. відкрито провадження у справі №924/992/22 про банкрутство обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2". Визнано вимоги кредитора - Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький в сумі 1462211,05 грн. (787789,00 грн. - основний платіж, 674422,05 грн. - пеня) з платежу "податок на прибуток" та 24810,00грн. судового збору сплаченого за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2". Введено процедуру розпорядження майном боржника - обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2". Призначено розпорядником майна боржника - обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" арбітражного керуючого Стамбулу Віталія Михайловича. Попереднє судове засідання призначено на 20.03.2023р.

23.01.2023р. оприлюднено повідомлення про відкриття господарським судом Хмельницької області провадження у справі №924/992/22 про банкрутство обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький.

Встановлено строк для подання заяв з грошовими вимогами до боржника до 23.02.2023р.

Ухвалою суду від 12.04.2023р. заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький №2782/5/22-01-13-02-10 від 17.02.2023р. про визнання додаткових грошових вимог в розмірі 110022,61 грн. задоволено, визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області м. Хмельницький до боржника - обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький в сумі 110022,61 грн., що підлягають задоволенню в шосту чергу та 5368 грн. - витрати по сплаті судового збору, які відносяться до першої черги вимог кредиторів та не враховуються під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу на підставі ч.4 ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 12.04.2023р. визнано грошові вимоги кредитора Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький в розмірі 787789,00 грн. заборгованості - 3 черга задоволення вимог кредитора, 784444,66 грн. пені - 6 черга задоволення вимог кредитора, 30178,00 грн. судового збору - 1 черга. (не враховується під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу на підставі ч. 4 ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства), зобов`язано розпорядника майна Боржника арбітражного керуючого Стамбулу Віталія Михайловича організувати проведення загальних зборів кредиторів Боржника за місцезнаходженням Боржника; письмово повідомити учасників у справі про банкрутство про місце, дату і час проведення зборів кредиторів Боржника, належні докази про що надати суду. Скликання перших загальних зборів кредиторів призначити на 10.05.2023 року, зобов`язано розпорядника майна Боржника арбітражного керуючого Стамбулу В.М. надати суду протокольне рішення зборів кредиторів Боржника про утворення і склад комітету кредиторів Боржника, протоколи зборів кредиторів (в порядку п. 4 ч. 5 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства) і засідання комітету кредиторів Боржника (в порядку п. 4 ч. 8 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства) з прийнятим рішенням щодо введення наступної судової процедури банкрутства та визначення кандидатури арбітражного керуючого та підсумкове засідання суду призначено на 22.05.2023 року.

Ухвалою суду від 31.05.2023р. затверджено звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Стамбули В.М. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури розпорядження майном обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький (вих. № 5/924/992/22 від 10.05.2023р.). Заяву розпорядника майна арбітражного керуючого Стамбули В.М. вих. № 7/924/992/22 від 16.05.2023 про виплату грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький задоволено та сплачено арбітражному керуючому Стамбулі В.М. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №2010, видане 11.11.2021р., код , адреса: АДРЕСА_1 ) на банківський рахунок НОМЕР_1 , банк одержувача: АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, основну грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі №924/992/22 за період з 20.01.2023р. по 10.05.2023 року в сумі 60300,00 грн. (шістдесят тисяч триста гривень 00 коп.) за рахунок коштів, авансованих Головним управлінням Державної податкової служби у Хмельницькій області (згідно з платіжним дорученням №4457 від 21.12.2022р.) з депозитного рахунку Господарського суду Хмельницької області (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, , UA 0016457, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172).

Постановою суду від 19.06.2024р. визнано банкрутом обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" (м. Хмельницький, вул. Володимирська,109, код 39802979), відкрито відносно обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" (м. Хмельницький, вул. Володимирська,109, код 39802979) ліквідаційну процедуру на строк, що не може перевищувати 12 місяців та призначено ліквідатором банкрута обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" (м. Хмельницький, вул. Володимирська,109, код 39802979) арбітражного керуючого Стамбулу Віталія Михайловича (свідоцтво №2010 від 11.11.2021р.). Зобов`язано ліквідатора до завершення ліквідаційної процедури забезпечити виконання дій та заходів, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства та за результатами роботи по ліквідації підприємства-банкрута до 19.06.2024р. надати суду звіт ліквідатора про виконану роботу та ліквідаційний баланс Банкрута.

Ухвалою суду від 02.12.2024р. відсторонено від виконання повноважень ліквідатора боржника обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2", м. Хмельницький арбітражного керуючого Стамбулу Віталія Михайловича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво №2010 від 11.11.2021 року, E-mail ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Призначено ліквідатором обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" (м. Хмельницький, вул. Володимирська,109, код 39802979) арбітражного керуючого Пирожка Євгена Віталійовича (01001, м. Київ,-1, а/с 163, свідоцтво №1722 від20.03.2015 року, E-mail ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Зобов`язано арбітражного керуючого Стамбулу Віталія Михайловича - передати арбітражному керуючому Пирожку Євгену Віталійовичу всі матеріали, що стосуються ліквідаційної процедури по справі №924/992/22 та всі майнові активи включені до ліквідаційної маси обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" по акту приймання-передачі, примірник якого подати господарському суду. Зобов`язано ліквідатора Пирожка Євгена Віталійовича - під час здійснення ліквідаційної процедури обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" вжити всі необхідні заходи визначені Кодексом України з процедур банкрутства, в тому числі: вжити заходів до виявлення та реалізації належного банкруту майна; письмово надавати суду та комітету кредиторів звіт про хід ліквідаційної процедури з відповідним документальним підтвердженням.

28.04.2025р. через електронний суд на адресу суду надійшла заява ліквідатора ЖБК "Містечко-2" арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника згідно якої просить покласти субсидіарну відповідальність у розмірі 1602411,66 грн. за зобов`язаннями обслуговуючого кооперативу "Житлово - будівельний кооператив "Містечко-2", на ОСОБА_2 м. Хмельницький, ОСОБА_1 м. Хмельницький, ОСОБА_3 м. Хмельницький, та стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1602411,66 грн. на користь Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" м. Хмельницький.

В обґрунтування заяви посилається на те, що провести аналіз фінансово-господарської діяльності Боржника ОК ЖБК «Містечко - 2» за Методикою є не можливим так як боржник не звітував до державних органів.

Вказує на те, що аналіз фінансово-господарської діяльності ОК ЖБК «Містечко-2» зроблений розпорядником майна Стамбулою В.М. не виявив ознак дій фіктивного банкрутства та ознак дій з доведення про банкрутство, так як боржник не звітував до державних органів. Тобто у такому випадку Аналіз фінансово-господарської діяльності не може бути інформативним.

Зазначає, що заборгованість виникла на підставі акту від 09.08.2017 № 1558/22-01-14- 06/39802979 «про результати документальної перевірки ОКЖБК «Містечко-22 з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ «Валіо Груп» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року складеного ГУ ДФС у Хмельницькій області.

З метою отримання інформації щодо взаємовідносин ОКЖБК «Містечко-2» з питань взаємовідносин з ТОВ Валіо Груп за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ГУ ДФС у Хмельницькій області направлено запит ОКЖБК «Містечко-2» від 05.05.2017, № 59/10/22-01-14-06-10. На вказаний запит отримано відповідь № 41 від 18.05.2017 (вх № 2065/10 від 24.05.2017) з поясненнями та копії наступних документів: - акт звірки розрахунків між ОКЖБК «Містечко-2» та ТОВ Валіо Груп за період з січень 2015 по грудень 2015 року; -договір підряду на виконання будівельних робіт № 84/05-96п від 11.05.2015 року; - довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) за липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року; - акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2) за за липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року. (сторінка 3 акту).

Звертає увагу на те, що згідно наданих банківських виписок ЖБК «Містечко-2», здійснював перерахування коштів в загальній сумі 7196531,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Валіо Груп» № НОМЕР_3 в банку ПУАТ «Смартбанк», у період з 23.07.2015 р. по 30.10.2015 р.

Зазначає, що працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Хмельницькій області зібрано додаткові дані про «фіктивність» ТОВ «Валіо Груп» та проведення безтоварних фінансово-господарських операцій службовими особами підприємства. Відповідно до наданих для дослідження банківських виписок встановлено, що житлово-будівельними кооперативами, які знаходяться на обліку у ОДПІ у м. Хмельницькому, службовими особами яких являються ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , починаючи із 13 серпня 2015 року (днем набрання чинності змін до Податкового кодексу України, внесених Законом України від 17 липня 2015 року № 652-VIII «Про внесення змін до щодо оподаткування неприбуткових організацій») по 30 жовтня 2015 року було перераховано на ТОВ «Валіо-Груп» грошових коштів у сумі 108 648 864 грн., з призначенням платежу «Оплата за будівельно - монтажні роботи згідно договорів...», зокрема, т.ч. і ЖБК «Містечко-2» (ПП 39802979) - 4 376 606,00 грн. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Валіо Груп» задіяний в незаконних схемах обготівкування коштів, які поступали на його рахунки по удаваних правочинах від підприємств реального сектору економіки.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Валіо Груп» будівельні роботи фактично не виконувало. Кошти, які поступали на рахунки ТОВ «Валіо Груп» конвертувались для СГД, що їх перераховували. Від імені посадових осіб ТОВ «Валіо Груп» в порушення вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», 2.2 Положення №88 оформлялись завідомо недостовірні документи: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних робіт, оскільки на момент проведення таких операцій у ТОВ «Валіо Груп» були відсутні виробничі та трудові ресурси для здійснення будь-якого виду господарської діяльності. ЖБК «Містечко-2» придбавало у ТОВ «Валіо Груп» лише пакети документів (довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ 3) та акти приймання виконання будівельних робіт (форма КБ 2в)) з метою відображення їх у витратній частині Звіту про використання коштів неприбутковими установами і організаціями за 2015 рік. Фактично єдиною ціллю перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Валіо Груп» була конвертація безготівкових коштів неприбуткової установи в готівку.

Згідно зі статутом ЖБК «Містечко-2» є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності Кооперативу є забезпечення житлом та/ або житловими приміщеннями Членів (Учасників) та Асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей шляхом сприяння будівництва багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти Кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками.

Зазначає, що оскільки, Статутом ЖБК «Містечко-2» передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яка не має на меті отримання прибутку, тому перерахування коштів ТОВ «Валіо Груп» в 2015 році у сумі 7196531,00 грн., в тому числі за період з 13 серпня 2015 року у сумі 4376606,00 грн., з них в серпні 2015 року в сумі 1 711 456,00 грн., вересні 2015 року в сумі 2 287 600,00 грн., жовтні 2015 року в сумі 377 550,00 грн., для переведення їх конвертування в готівку є нецільовим використанням коштів для даної неприбуткової установи.

Перевіркою встановлено порушення ЖБК «Містечко-2»: пп. 133.4.3 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України (в редакції з 13.08.2015), в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік в сумі 787 789 грн., в т.ч.: серпні 2015 року в сумі 308 062 грн.; три квартали 2015 року в сумі 411 768 грн. (в т.ч. за ІІІ квартал 2015 р. в сумі 411 768 грн.); рік 2015 року в сумі 479 727 грн. (в т.ч. за IV квартал 2015 року в сумі - 67 959 грн.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019р за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОБ ЖБК «Містечко-2» у справі № 560/2580/19 встановлено наступне (крім іншого): «За результатами здійснення господарської діяльності, ОКЖБК "Містечко-2" має податковий борг в розмірі 1 462 211, 05 грн., який утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на прибуток, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням форми "Р" № від 18.08.2017 в розмірі 787 789, 00 грн. та нарахованої пені в розмірі 674 422,05 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі 822/1389/18 адміністративний позов ЖБК "Містечко-2" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 № за формою "Р" на суму 787789 грн. залишено без задоволення.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 задоволено апеляційну скаргу позивача, скасовано постанову суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення ДФС від 18.08.2017 №.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 29.01.2019 вирішено касаційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області задовольнити. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 скасувати, залишивши в силі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2018.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі 822/1389/18 за адміністративним позовом ОК ЖБК "Містечко-2" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 № за формою "Р" на суму 787789 грн. встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 2228 від 04.08.2017 року, відповідач здійснив документальну позапланову невиїзну перевірку житлово-будівельного кооперативу "Містечко - 2" з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" (ПН 39200771) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. За наслідками перевірки складений акт №1558/22-01-14-06/39802979 від 09.08.2017, яким зафіксовані порушення вимог підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 13.08.2015 року), що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 787789 грн., в тому числі: серпень 2015 року - в сумі 308062 грн.; III квартали 2015 року в сумі 411768 грн. (в тому числі за ІІІ квартал 2015 в сумі 411768 грн.).; 2015 року в сумі 479727 грн. (в тому числі за IV квартал 2015 року в сумі - 67959 грн.).

На підставі зазначених висновків відповідач виніс податкове повідомлення рішення № від 18.08.2017 року, яким збільшив суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 787789 грн.

Податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2017 року позивач оскаржив до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України скаргу кооперативу "Містечко - 2" залишила без розгляду відповідно до пункту 4 розділу 8 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, з підстав пропуску строку звернення, та повернула її скаржнику.

Згідно зі статутом, кооператив "Містечко - 2" є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності Кооперативу є забезпечення житлом та/або житловими приміщеннями Членів (Учасників) та Асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей, шляхом сприяння будівництву багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти Кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками.

Статутом кооперативу "Містечко - 2" передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яка не має на меті отримання прибутку, перерахування коштів на адресу TOB "Валіо Груп" в 2015 році у сумі 7196531,0 грн, у тому числі: за період з 13.08.2015 у сумі 4376606,0, з них в серпні 2015 року в сумі 1 711 456,0 грн, вересні 2015 року в сумі 2 287 600,0 грн, жовтні 2015 року в сумі 377550,0 грн проводилось без мети забезпечення безпосередньої діяльності ЖБК "Містечко - 2" та є нецільовим використанням коштів для даної неприбуткової установи.

У зв`язку з чим вважає, що ОСОБА_2 , як керівник кооперативу, своїми діями, які полягали у нецільовому використанні коштів внаслідок чого утворився податковий борг, який став підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство кооперативу та бездіяльність засновників кооперативу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не здійснювали контроль за діяльністю керівництва, що в свою чергу призвело до неплатоспроможності та банкрутства кооперативу, просить покласти на них субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ЖБК «Містечко - 2».

Розглянувши заяву арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення солідарної відповідальності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом (частина 3 статті 215 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Застосування такої відповідальності передбачено частиною 2 статті 61 КУзПБ, згідно з якою у разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями (абзац 2).

Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом (абзаци 1, 3 частини 2 статті 61 КУзПБ).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) (яка підлягає врахуванню під час розгляду цієї справи за вимогами частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України) виснував, що у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною 1 статті 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії / бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.

Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру. Саме банкрут, від імені якого діє ліквідатор (арбітражний керуючий), у порядку, визначеному статтею 61 КУзПБ, звертається з вимогою до третіх осіб, з вини яких настало банкрутство боржника.

Визначене нормами частини 2 статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.

Об`єктом правопорушення є ті майнові права боржника та кредиторів, вимоги яких визнані у справі про банкрутство, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини другої статті 61 КУзПБ.

Об`єктивну сторону правопорушення становлять дії / бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.

Зокрема, доведення до банкрутства можуть спричинити дії з відчуження майна за заниженими цінами, придбання майна за завищеними цінами, надання послуг за цінами, нижчими за ринкові, здійснення невиправдано ризикових чи невигідних операцій тощо. Неправомірні дії чи бездіяльність, завдання ними шкоди боржнику та виявлення її розміру можуть не збігатися у часі. Наприклад, окремі неправомірні дії чи бездіяльність або сукупність таких дій чи бездіяльності можуть мати наслідком втрату ліквідності юридичною особою в майбутньому (див. також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, від 25.05.2021 у справі №910/11027/18).

Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема у постанові від 29.06.2023 у справі №923/1054/15, від 20.09.2023 у справі №44/440-б, від 05.07.2022 у справі №916/1272/18, що законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону відповідного правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення частини 1 статті 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. Наведений перелік обставин, які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, не є вичерпним.

Необхідно зауважити, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно й розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.

Водночас визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини 2 статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статті 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями / бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №916/1272/18).

Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії / бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам.

За змістом частини 2 статті 61 КзПБ вказані умисні дії / бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів.

Суб`єкт (суб`єкти) правопорушення визначені законом, зокрема ними є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника.

Притягнення до субсидіарної відповідальності винних у доведенні до банкрутства осіб є не лише механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і, як наслідок, недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.

При цьому аналіз частини 2 статті 61 КУзПБ свідчить про відсутність заборони для покладення субсидіарної відповідальності на суб`єктів відповідальності, якщо на час порушення / здійснення провадження у справі про банкрутство їх повноваження припинились. Час, що минув з дати припинення повноважень суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на встановлення складу об`єктивної сторони правопорушення, однак має враховуватися судами поряд з іншими обставинами справи при встановленні причинно-наслідкового зв`язку між винними діями суб`єкта відповідальності та настанням негативних наслідків у боржника, які є підставою субсидіарної відповідальності (зокрема, встановлення обставин щодо можливості усунення таких негативних наслідків іншими посадовими особами боржника, які були наділені управлінськими функціями щодо боржника після припинення повноважень суб`єкта відповідальності, однак не вчинили належних дій з усунення негативних наслідків).

Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення).

Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

Однак зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності, має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.

Особа вправі протиставити будь-які аргументи на користь відсутності умислу або й необережності при покладенні на неї субсидіарної відповідальності. Ненадання контраргументів свідчить про усвідомлення особою статусу та наслідків та відсутність критеріїв, які б могли впливати на оцінку обставин справи.

Якщо дії особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника, викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не викликані використанням нею своїх можливостей, які стосуються визначення дій боржника, як таких, що вчиненні на шкоду інтересам боржника та його кредиторів. У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази має кваліфікуватися згідно із частиною другою статті 74 Господарського процесуального кодексу України виключно як відмова від спростування фактів, на наявність яких аргументовано з посиланням на конкретні документи вказує процесуальний опонент. У силу статті 13 Господарського процесуального кодексу України особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої своєї поведінки.

Для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Об`єктом оцінки суду в цьому випадку є надані ліквідатором докази на підтвердження доведення діями чи бездіяльністю третіх осіб боржника до банкрутства, до яких належить, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності.

Саме детальний аналіз фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, щодо доведення до банкрутства юридичної особи (висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №923/1494/15).

Однак відсутність у матеріалах справи висновку про доведення до банкрутства боржника не може бути беззаперечною підставою для звільнення винних осіб від субсидіарної відповідальності (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №916/1105/16 та від 10.12.2020 у справі №922/1067/17).

Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

Відповідно до Статуту обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Містечко-2» є неприбутковою організацією. створюється і діє у відповідності до Конституції України. Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України «Про кооперацію», на підставі рішення установчих зборів на добровільних засадах з метою забезпечення житлом та/або нежилими приміщеннями членів та асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей.

Пунктом 3.1 Статуту передбачено, що кооператив є юридичною особою, утвореною шляхом добровільного об`єднання громадян та/або юридичних осіб, на основі членства для ведення діяльності з метою будівництва багатоквартирних житлових будинків для його членів, асоційованих членів та членів їх сімей та подальшої експлуатації і управління цими об`єктами на засадах самоврядування для задоволеним споживчих потреб членів кооперативу.

Згідно п. 3.2 Статуту кооператив є юридичною особою з дня його державної реєстрації, має самостійний баланс, печатку із своїм найменуванням, поточні та інші рахунки в установах банків і інших фінансових установах.

Засновниками (членами) кооперативу г наступні особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (п. 4.1 Статуту).

Згідно п. 6.1 Статуту Вищим органом управління кооперативу є Загальні збори членів (учасників) кооперативу.

До компетенції Загальних зборів членів (учасників) кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу. Утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю, встановлення порядку визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв членів та асоційованих членів кооперативу; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу. прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу; прийняття будь-яких інших питань щодо діяльності кооперативу. (п. 6.2 Статуту).

Згідно п. 6.3 Статуту загальні збори членів (учасників) кооперативу скликаються головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний Загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені Головою кооперативу не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Згідно п. 6.7 Статуту позачергові Загальні збори членів (учасників) кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; ревізійної комісії. органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є. Позачергові Загальні збори членів (учасників) кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Виконавчим органом кооперативу є Голова кооперативу, який обирається Загальними зборами членів (учасників) кооперативу зі складу членів або асоційованих членів кооперативу. Рішення Голови по питанням, визначеним у статуті, схвалюються загальними Зборами членів (учасників) кооперативу (п. 6.13 Статуту).

Голова кооперативу: підписує від імені кооперативу банківські документи, відповідає за зберігання установчих та інших правовстановлюючих документів та печатки кооперативу. Підписує від імені кооперативу угоди (договори) між кооперативом та іншими особами, має право першого підпису на усіх розпорядчих документах кооперативу; здійснює управління кооперативом у період між Загальними зборами членів (учасників) кооперативу, забезпечує виконання їх рішень ( п. 6.14 Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 2228 від 04.08.2017 року, здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку житлово-будівельного кооперативу "Містечко - 2" з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" (ПН 39200771) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

09.08.2017 за наслідками перевірки складений акт №1558/22-01-14-06/39802979, яким зафіксовані порушення вимог підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 13.08.2015 року), що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 787789 грн., в тому числі: серпень 2015 року - в сумі 308062 грн.; III квартали 2015 року в сумі 411768 грн (в тому числі за ІІІ квартал 2015 в сумі 411768 грн).; 2015 року в сумі 479727 грн (в тому числі за IV квартал 2015 року в сумі - 67959 грн).

Головне управління ДФС у Хмельницькій області винесло податкове повідомлення рішення № від 18.08.2017 року, яким збільшило суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 787789 грн.

Податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2017 року ОК «ЖБК «Містечко-2» оскаржив до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України скаргу кооперативу "Містечко - 2" залишила без розгляду відповідно до пункту 4 розділу 8 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, з підстав пропуску строку звернення, та повернула її скаржнику. Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, ОК ЖБК «Містечко-2» оскаржив його до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі 822/1389/18 адміністративний позов ОК ЖБК "Містечко-2" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 № за формою "Р" на суму 787789 грн. залишено без задоволення.

При цьому, вказаним рішенням встановлено, що в первинних документах, виписаних ТОВ "Валіо Груп" для ЖБК "Містечко - 2", зазначені господарські операції, які фактично не відбувались.

Оскільки реальність вчинення господарських операцій кооперативом «Містечко - 2» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, задекларований на папері, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій, що свідчить про необхідність визнання доходу на підставі Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за № 27/4248 (далі П(с) БО 15).

Тобто, всупереч вимог норм статті 1, частини 1 статті 9 Закону та підпунктів 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 (зареєстровано в Мін`юсті України 05.06.199 за №168/704), відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні статті 1 Закону, в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Як встановлено судом і цей факт не заперечується сторонами, на час проведення перевірки податковим органом позивач кооператив "Містечко - 2" мав статус неприбуткової організації.

Згідно зі статутом. кооператив "Містечко - 2" є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності Кооперативу є забезпечення житлом та/або житловими приміщеннями Членів (Учасників) та Асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей, шляхом сприяння будівництву багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти Кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками.

Оскільки, Статутом кооперативу "Містечко - 2" передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яка не має на меті отримання прибутку, перерахування коштів на адресу ТОВ "Валіо Груп" в 2015 році у сумі 7196531,0 грн., у тому числі: за період з 13.08.2015 у сумі 4376606,0. з них в серпні 2015 року в сумі 1711 456,0 грн., вересні 2015 року в сумі 2 287 600, грн.., жовтні 2015 року в сумі 377550,0 грн. проводилось без мети забезпечення безпосередньої діяльності кооперативу "Містечко - 2" та є нецільовим використанням коштів для даної неприбуткової установи.

Вказаними обставинами є преюдиційними та в силу ст. 75 ГПК України доведенню не підлягають.

В подальшому рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019р у справі № 560/2580/19 позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОБ ЖБК «Містечко-2» про стягнення 1462211,05 грн. задоволено та стягнуто ОК ЖБК "Містечко-2" кошти в сумі 1462211,05 грн., який утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на прибуток, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням форми "Р" № від 18.08.2017 в розмірі 787 789, 00 грн. та нарахованої пені в розмірі 674 422,05 грн.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 20.01.2023 року у справі №924/992/22 відкрито провадження про банкрутство обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Містечко-2» (29000, м. Хмельницький, вул. Володимирська,109; ідентифікаційний код 39802979) та визнано вимоги кредитора - Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький в сумі 1462211,05 грн. (787789,00 грн. - основний платіж, 674422,05 грн. - пеня) з платежу «податок на прибуток» на підставі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019р. у справі №560/2580/19 та 24810,00грн. судового збору сплаченого за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 4 Кодексу України з процедур банкрутства засновники (учасники, акціонери) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, центральні органи виконавчої влади, органи Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання банкрутству боржника. У разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства. Засновниками (учасниками, акціонерами) боржника, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника, кредиторами боржника, іншими особами в межах заходів щодо запобігання банкрутству боржника може бути надана фінансова допомога в розмірі, достатньому для погашення грошових зобов`язань боржника перед кредиторами, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і відновлення платоспроможності боржника (санація боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство).

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи не свідчать про дотримання наведених вимог закону керівником ЖБК «Містечко-2» ОСОБА_2 щодо якого спрямована заява ліквідатора про субсидіарну відповідальність.

Матеріали та обставини у даній справі вказують на винну, протиправну поведінку керівника ЖБК «Містечко-2» до якого заявлено вимоги, яка виражається у діях, категорії прояву та форми вираження якої наведено вище по тексту ухвали, що розкриває об`єктивну сторону правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що суб`єктивна сторона правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності характеризується навмисним вчиненням дій які призвели до виникнення кредиторської заборгованості боржника.

При цьому, ОСОБА_2 , однією з осіб до якого заявлено вимоги, недоведено протилежного, його винна у вчиненому правопорушенні у вигляді доведення ЖБК «Містечко-2» до банкрутства належними доказами не спростована, матеріали справи не містять доказів, що неплатоспроможність настала через форс-мажорні обставини, економічну ситуацію, інші незалежні від волі керівника кооперативу причини, а тому виходячи з принципу правової презумпції субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, закріпленого у ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, вважається встановленою.

Згідно матеріалів справи, вартість ліквідаційної маси боржника становить 0 грн. 00 коп., а не погашена заборгованість кооперативу перед кредитором - 1602411,66 грн.

Виходячи з встановлених обставин справи, неможливість задоволення вимог кредитора у загальній сумі 1602411,66 грн., що виникла внаслідок винних дій керівника ЖБК «Містечко-2» з доведення останнього до банкрутства, що складає об`єкт правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид відповідальності, як субсидіарна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Вивчення та оцінка наданих та зібраних матеріалів справи у їх сукупності та співставленні надають можливість встановити наявність всіх елементів правопорушення, за яких настає субсидіарна відповідальність згідно ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а відтак і наявність підстав для задоволення заяви ліквідатора ЖБК «Містечко-2» арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ЖБК «Містечко-2» на його керівника - ОСОБА_2 .

Щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 м. Хмельницький та ОСОБА_3 м. Хмельницький судом зазначається наступне.

Заяву розпорядник майна Пирожка Є.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мотивує тим, що на весь період діяльності обслуговуючого кооперативу залишався незмінним склад членів кооперативу у кількості трьох осіб (з них одна особа також була і головою цього кооперативу). За статутними повноваженнями кожна з цих осіб мала право ініціювати скликання позачергових зборів з питань діяльності кооперативу. Запити арбітражного керуючого до цих осіб та до голови кооперативу щодо діяльності кооперативу (зокрема про проведення зборів) залишилися без відповіді; документи стосовно діяльності кооперативу до цього часу останніми не надано; документи фінансової звітності (баланс та податкова звітність) до державних органів не подавалися. З зазначеного арбітражний керуючий приходить до висновку про те, що збори членів (засновників, учасників) кооперативу стосовно діяльності кооперативу вказаними особами не проводилися та будь-яких рішень не приймалося, при цьому статутом передбачено, що загальні збори (учасників) кооперативу скликаються головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Виходячи з зазначених обставин члени кооперативу у сукупності та кожний окремо не вчиняли жодних дій з ведення діяльності кооперативу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом з боржником відповідають за його зобов`язаннями у випадках, передбачених, зокрема, КУзПБ. Субсидіарна відповідальність за доведення до банкрутства за своєю правовою природою є відповідальністю за зловживання суб`єктивними цивільними правами, які завдали шкоди кредиторам. Вона є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, оскільки законодавство не пов`язує можливості покладення на третіх осіб субсидіарної відповідальності в порядку ч. 2 ст. 61 КУзПБ з наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення. У цьому випадку особи згідно зі спеціальним приписом КУзПБ притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом.

Визначене нормами КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності, як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились не задоволеними у справі про банкрутство.

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого ч. 2 ст. 61 КУзПБ, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.

Водночас при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення ч. ч. 1 і 3 ст. 4 КУзПБ.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство слід зазначити, що хоча приписи ч. 2 ст. 61 КУзПБ і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

Оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (ст. 42 ГК України).

Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності, окрім вини, є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності.

Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

При цьому, виходячи з положень ст. 73 та ч. 1 ст. 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), суд наголошує, що обставини існування або відсутності будь-якого із елементів/ складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства, а відповідно не надає можливості визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на таких суб`єктів (зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 16.06.2020 у справі № 910/21323/16).

Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

При цьому, на ліквідатора відповідно до ч. 5 ст. 61 КУзПБ покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) суб`єкта відповідальності та негативними наслідками (неплатоспроможністю боржника та відсутністю майна для задоволення вимог його кредиторів у процедурі банкрутства).

Розкриваючи поняття причинно-наслідкового зв`язку слід зауважити, що це зв`язок між діянням (дією або бездіяльністю) та наслідками, що настали в результаті зазначених дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ обов`язковою складовою для настання субсидіарної відповідальності є доведенням боржника до банкрутства, тобто обов`язковою умовою висунення субсидіарних вимог у процедурі банкрутства є те, що їх стягують лише у випадку підтвердження факту доведення до банкрутства. Іншої підстави для застосування субсидіарної відповідальності законом не передбачено.

Суд дійшов висновку, що ліквідатором банкрута не доведено належними та допустимими доказами бездіяльність засновників/учасників банкрута. До заяви належних доказів не подано. Зазначені ліквідатором банкрута обставини щодо обов`язку учасників кооперативу проводити збори кооперативу, з врахуванням того, що у відповідності до Статуту кооперативу такий обов`язок покладено на керівника, без зазначення будь-яких інших підстав, що могли свідчити б що бездіяльність учасників кооперативу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мала наслідком доведення ОК ЖБК «Містечко-2» до банкрутства, не надають можливості встановити вину у діях/бездіяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та покласти солідарну відповідальність на таких суб`єктів.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.2, 34 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 3, 12, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе,2-А, код НОМЕР_4 ) такими, що несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Містечко-2» (м. Хмельницький, вул. Володимирська,109, код 39802979).

Покласти солідарну відповідальність за зобов`язаннями Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Містечко-2» (м. Хмельницький, вул. Володимирська,109, код 39802979) у справі про банкрутство №924/992/22 на ОСОБА_2 (м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе,2-А, код НОМЕР_4 ).

В решті заяви арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 м. Хмельницький та ОСОБА_3 м. Хмельницький відмовити.

Ухвала набирає чинності 09.06.2025р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту.

Ухвала підписана 13.06.2025р.

Суддя Гладій С.В.

Виготовлено 8 примірників:

1- до справи

2,3- кредитору (Головному управлінню ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький) km.official@ta[.gov.ua

4 - боржнику (обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2")(м. Хмельницький, вул. Володимирська,109)(реком. з повід.)

5 - арбітржному керуючому Пирожку Є.В. ІНФОРМАЦІЯ_2

6 - ОСОБА_2. ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 )(реком. з повід.)

7 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_5 ) (реком. з повід.)

8 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , код НОМЕР_6 ) (реком. з повід.)