ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 Справа № 914/1122/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув справу за позовом: Фізичної особи-підприємця Федорчак Андрія Володимировича, с. Боратичі, Львівська область, Яворівський район,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕККО-МАКС», м. Дрогобич,

про стягнення 161276,08 грн.

За участі представників: не викликались, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Встановив: Фізична особа-підприємець Федорчак Андрій Володимирович, с. Боратичі, звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕККО-МАКС», м. Дрогобич, 161276,08 грн., з яких: 133532 грн. основного боргу, 22006,16 грн. інфляційних та 5737,93 грн. три проценти річних.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого йому товару вартістю 133532 грн. Крім цього, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Відповідач відзиву на позовну заяву та доказів на спростування обставин, наведених у позовній заяві, не подав.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.04.2025 р. про відкриття провадження у справі № 914/1122/25 доставлено до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕККО-МАКС» 14.04.2025 р. Вказане підтверджується Довідкою Господарського суду Львівської області про доставку електронного листа, підписаною відповідальним працівником.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин між сторонами, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування у відповідача обов`язку оплатити поставлений йому позивачем товар або існування обставин, що спростовують викладені у позовній заяві обставини.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує існування обставин, що належать до предмету доказування у справі, зазначено ним в додатках до позовної заяви.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Факт поставки позивачем відповідачу товару вартістю 221532 грн. підтверджується видатковими накладними № 08/03-1, № 08/03-2, № 08/03-3 від 08.03.2024 р. (а.с. 8-10).

Банківськими заключними виписками за період з 23.08.2024 р. по 23.08.2024 р. та за період з 30.09.2024 р. по 30.09.2024 р. (а.с. 11-12) підтверджується факт оплати відповідачем 88000 грн.

З урахуванням наведеного, неоплаченим залишився поставлений позивачем відповідачу товар вартістю 133532 грн.

У вимозі, яку скеровано відповідачу 30.01.2025 р. (а.с. 13-14), позивач просив відповідача виконати грошове зобов`язання по оплаті поставленого та прийнятого на підставі видаткових накладних № 08/03-1, № 08/03-2 та № 08/03-3 від 08.03.2024 р. товар. Однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання з своєчасної оплати товару, чим порушив право позивача на отримання 133532грн. Порушене відповідачем право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 133532 грн. заборгованості.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача, крім заборгованості, ще й 22006,16 грн. інфляційних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з березня 2024 р. до лютого 2025 р. та 5737,93 грн. трьох процентів річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 09.03.2024 р. до 06.04.2025 р.

Здійснивши обрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині також обґрунтовані та підлягають до задоволення в заявленій сумі.

Позовна вимога про стягнення з відповідача 22006,16 грн. інфляційних за період з березня 2024р. до лютого 2025 р. підлягає задоволенню частково, в сумі 22005,75 грн.

При обчисленні розміру цієї позовної вимоги позивач не врахував, що відповідно до даних Державної служби статистики України індекси інфляції встановлюються у вигляді цілого числа та десятих чисел (одного знаку після коми). У листі Верховного Суду України від 03.04.97 р. за № 62-97р теж йдеться про те, що сукупний індекс інфляції за певний період часу визначається, виходячи з цілого числа та однієї десятої, шляхом заокруглення чисел.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення решти інфляційних задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні спору виходив з того, що згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 та частиною 2 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Що стосується вимоги позивача про зазначення судом у рішенні про нарахування на суму заборгованості 133532 грн. за період з 07.04.2025 р. і до моменту виконання рішення суду 3% річних за формулою (СПГЗ х 3 х КДП): 365 : 100, де СПГЗ сума простроченого грошового збов`язання; 3 ставка процентів; КДП кількість днів прострочення, то суд зазначає наступне.

Частиною 10 ст. 238 ГПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Формула, яку пропонує застосувати позивач (СПГЗ х 3 х КДП): 365 : 100, не враховує можливості зменшення суми заборгованості, у випадку часткової її сплати відповідачем, після ухвалення судом рішення.

За наведених обставин, суд не вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 10 ст. 238 ГПК України правом та зазначити в рішенні суду про нарахування відсотків за формулою, яка запропонована позивачем, у тому числі й з огляду на її спірність.

Позивач вправі подати до суду самостійний позов про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі, обчисленій за запропонованою ним формулою.

Відповідно до норм статті 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 236, 238, 239, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Федорчака Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕККО-МАКС» (82100, Львівська область, Дрогобицький район, м. Дрогобич, вул. Стрийська, буд. 104, ) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕККО-МАКС» (82100, Львівська область, Дрогобицький район, м.Дрогобич, вул. Стрийська, буд.104, ) на користь Фізичної особи-підприємця Федорчака Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) 133532 грн. основного боргу, 22005,75 грн. інфляційних, 5737,93 грн. 3% річних та 3027,99 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бортник О.Ю.