ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа№ 925/1371/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат"

на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025

у справі № 925/1371/24 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясокомбінат Тернопільський"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясокомбінат Тернопільський" (далі - позивач; ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський"; заявник) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (надалі - відповідач; ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат"; апелянт; скаржник) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 405 633,35 грн., з яких: 1 199 847,68 грн. залишку основного боргу за товар, 9 244,73 грн. 3% річних, 25 316,78 грн. інфляційні втрати, 80 120,98 грн. пеня, 59 992,38 грн. штраф та 31 110,80 грн. проценти за користування чужими коштами на підставі договору поставки № 27 від 27.03.2024, укладеного між сторонами у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 27 від 27.03.2024.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.01.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" на користь ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" - 1 199 847,68 грн. залишку основного боргу за товар, 9 244,73 грн. 3% річних, 25 304,79 грн. інфляційних втрат, 80 120,98 грн. пені, 59 992,38 грн. штрафу, 31 110,80 грн. процентів за користування чужими коштами на підставі договору поставки № 27 від 27.03.2024 та 21 084,48 грн. на відшкодування сплаченого судового збору. В решті вимог у позові відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 стягнуто з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" на користь ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" - 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

За висновками місцевого господарського суду, заявлені до стягнення 100 200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу не є співмірними витратами позивача на послуги адвоката, зі складністю спору та затратами адвоката по часу та зусиллях. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які також співмірні із розміром судового збору за розглянутий спір (21 084,48 грн.).

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 по справі № 925/1371/24 та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що позивачем не надано до суду детального опису робіт із визначенням сум винагороди за такі виконані роботи.

Скаржник вказує, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Також відповідач зазначив, що позивачем не обґрунтовано, яким чином консультація клієнта з питань стягнення заборгованості пов`язана з розглядом спору і чому цю суму слід включати до судових витрат, зважаючи на те, що підготовку позовної заяви та участь в судових засіданнях здійснював адвокат самостійно. Крім цього, розгляд справи відбувався у спрощеному провадженні, що не потребувало значних витрат часу від представника позивача. По справі було проведено тільки 2 судових засідання, сукупний час судових засідань складав менше ніж одна година, судові засідання було проведено в режимі відеоконференції. Натомість в акті виконаних робіт № 1 від 18.10.2024 взагалі не зазначено про витрати часу на надання послуг з правничої (правової) допомоги. Тому, враховуючи добросовісність, розумність, принципи співмірності та розумності судових витрат, складність цієї справи, відповідач приходить до висновку про належну вартість винагороди за послугу в розмірі 10 000,00 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 03.02.2025, апеляційна скарга відповідача у справі № 925/1371/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 у справі № 925/1371/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 24.03.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 у справі № 925/1371/24 відкладено на 28.04.2025.

У зв`язку з повітряною тривогою, задля збереження життя і здоров`я та убезпечення відвідувачів, суддів та працівників апарату суду, враховуючи розпорядження голови Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 № 3, судове засідання, призначене на 28.04.2025, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 у справі № 925/1371/24 призначено на 02.06.2025.

Представник позивача в судовому засіданні 02.06.2025 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання 02.06.2025 не з`явився. Про час та місце розгляду справи апелянт повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою від 29.04.2025 про доставку електронного документа в електронний кабінет останнього.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка апелянта обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності скаржника, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Також судова колегія зазначає, що письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідача від позивача на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось апеляційним господарським судом, рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.01.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" на користь ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" - 1 199 847,68 грн. залишку основного боргу за товар, 9 244,73 грн. 3% річних, 25 304,79 грн. інфляційних втрат, 80 120,98 грн. пені, 59 992,38 грн. штрафу, 31 110,80 грн. процентів за користування чужими коштами на підставі договору поставки № 27 від 27.03.2024 та 21 084,48 грн. на відшкодування сплаченого судового збору. В решті вимог у позові відмовлено.

17.01.2025 представником позивача подано заяву від 09.01.2025 (поштою 13.01.2025) про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, якою позивач просить стягнути з відповідача 100 200,00 грн.

Зі свого боку відповідач подав заперечення проти неспівмірності стягнення позивачем власних витрат на послуги адвоката та вказав, що належним розміром є 10 000,00 грн. витрат, а у стягненні повної суми заявлених 100 200,00 грн. просив відмовити.

Додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 стягнуто з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" на користь ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" - 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Згідно статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч. 6 ст. 129 ГПК України).

Одночасно, за змістом частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно, до закінчення судових дебатів у справі сторона повинна зробити заяву про подання доказів понесення нею судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Водночас, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що: «До правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо».

Тобто, консультаційні послуги з вивчення документів щодо аналізу стану виконання зобов`язань та можливості стягнення заборгованості, правовий аналіз та надання консультацій щодо відзиву на позовну заяву, тощо належать до видів правничої допомоги.

За вказаного судова колегія вважає невмотивованими доводи апелянта щодо безпідставного включення позивачем послуг з консультації клієнта (позивача) в питаннях стягнення заборгованості.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, де зазначено, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

На підставі долучених до матеріалів справи документів, апеляційним господарським судом встановлено, що 18.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясокомбінат Тернопільський" (Клієнт) та адвокатським об`єднанням "Західна правова група" (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги.

Згідно п. 1.1 вказаного договору Клієнт доручає та оплачує, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання, через своїх учасників-адвокатів (перелік яких визначений у пункті 1.2. Договору), кожен з яких діє незалежно один від одного, надавати правову допомогу, представляти та/або захищати права та інтереси Клієнтів в усіх: державних органах; органах місцевого самоврядування (включаючи виконавчі органи); в органах, уповноважених здійснювати примусове виконання судових рішень і рішень інших органів; військових частинах та інших структурних підрозділах ЗСУ та Національної гвардії України; інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування; перед фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, в судах загальної юрисдикції будь-якої інстанції, включаючи адміністративні, господарські, а також третейські суди.

Згідно з п. 4.2 цього договору, за правову допомогу, що надається Адвокатським Об`єднання через його учасників, у відповідності із умовами даного Договору, Клієнт сплачує грошову суму у розмірі передбаченому актом виконаних робіт, що є невід`ємним додатком до даного договору.

В додатку № 1 від 18.10.2024 до договору про надання правової (правничої) допомоги сторонами було погоджено наступну вартість послуг з надання правової (правничої) допомоги при стягненні з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" заборгованості за договором поставки № 27 від 27.03.2024:

- фіксований розмір оплати правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі - 100 200,00 (сто тисяч двісті гривень 00 коп.).

Сторони погодили, що оплата вартості правничої допомоги буде проведена двоетапно:

30 000,00 грн. протягом 2 (двох) робочих днів з моменту виставлення Адвокатським об`єднанням рахунку на оплату послуг;

70 200,00 грн. протягом 2 (двох) робочих днів з моменту винесення судового рішення, яким буде завершено розгляд справи про стягнення з ТОВ "Черкаським м`ясокомбінат" заборгованості за договором поставки № 27 від 27.03.2024 року.

06.01.2025 між адвокатом та позивачем підписано акт виконаних робіт № 1 на підставі якого Адвокатське об`єднання виконало, а Клієнт прийняв роботу за договором про надання правничої (правової) допомоги , а саме надано:

- консультаційні послуги з вивченням документів щодо аналізу стану виконання зобов`язань та можливості стягнення заборгованості за Договором поставки № 27 від 27.03.2024 року, укладеному між ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" та ТОВ "Черкаський М`ясокомбінат";

- підготовка та подання до Господарського суду Черкаської області позовної заяви разом з додатками в інтересах ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" про стягнення з ТОВ "Черкаський М`ясокомбінат" заборгованості у розмірі 1 405 633,35 грн.;

- підготовка та подання до Господарського суду Черкаської області заяви про забезпечення позову про стягнення заборгованості за Договором № 27 від 27.03.2024;

- аналіз та надання консультації щодо відзиву на позовну заяву у справі № 925/1371/24;

- підготовка та подання відповіді на відзив у справі № 925/1371/24;

- забезпечення участі адвоката у судових засіданнях щодо розгляду справи № 925/1371/24: 09.12.2024, 06.01.2024.

Акт підписаний його сторонами без зауважень.

В акті перелічено всі види робіт, які виконано адвокатом на користь позивача для вирішення даного спору, зокрема, щодо підготовки позову і процесуальних документів у справі; здійснення розрахунку позовних вимог, аналіз судової практики, складено позов, здійснено представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях та вчинення інших необхідних дій.

За наданими доказами витрати на послуги адвоката позивачем сплачено в повному розмірі.

Так, з огляду на зазначені докази, що підтверджують факт та обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правничої допомоги Клієнту, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані, аргументи скаржника про те, що відсутність детального опису робіт із визначенням сум винагороди за виконані роботи вказує на недоведеність позивачем розміру наданих послуг.

Поряд із цим, судова колегія звертає увагу, що у даному випадку судом першої інстанції враховано критерії визначення розміру витрат на правничу допомогу, зокрема розумності, співмірності та пропорційності.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд слушно зазначив, що суть спору, перелік доказів та наведені розрахунки є простими, спір вирішено за правилами спрощеного позовного провадження, проти математичних розрахунків позовних вимог відповідач не заперечив, підстави вважати боржника таким, що зловживає своїми правами та обов`язками, - відсутні, оскільки борг за товар було частково сплачено, а спір вирішено за два засідання в режимі відеоконференції для адвоката позивача.

Водночас, в межах вказаного судовою колегією враховується, що подання позовної заяви обумовлено виключно діями та бездіяльністю самого відповідача, внаслідок чого ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" змушене було захищати свої права та інтереси в суді, в єдиний ефективний та доступний спосіб захисту своїх порушених відповідачем прав.

Судовою колегією акцентується, що за п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з огляду на приписи ч.ч. 1, 2, 3 ст. 124, ч.ч. 5, 6 ст. 129 ГПК України, зважаючи на зазначені вище докази, що підтверджують надання виконавцем правничої допомоги клієнту, з урахуванням правил пропорційності розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позивачем подано належні докази в обґрунтування обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, колегія суддів вважає вмотивованими висновки про співмірність, розумність та необхідність судових витрат у цій справі з урахуванням предмета спору, складності відповідної роботи, що є підставою для часткового задоволення заяви та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанцій у сумі 20 000 грн (з заявлених 100 200 грн).

Зважаючи на вище викладене, колегією суддів критично оцінюються доводи апелянтів щодо неправильного застосування місцевим господарським судом ст.ст. 126, 129 ГПК України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За висновками судової колегії, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 у справі № 925/1371/24 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного додаткового рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.

Апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 у справі № 925/1371/24 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2025 у справі № 925/1371/24 - залишити без змін.

3. Справу № 925/1371/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.06.2025.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков