ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа№ 910/14548/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

представників сторін:

від позивача: Калачик В.В.

від відповідача: Черниш М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 (повний текст якого складено 05.02.2025)

у справі №910/14548/24 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд»

до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району»

про стягнення заборгованості за договором №101 від 01.07.2024 про закупівлю послуг

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за договором №101 від 01.07.2024 про закупівлю послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має заборгованість за договором №101 від 01.07.2024 про закупівлю послуг, що укладний між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Залишено без задоволення клопотання позивача про скасування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Враховуючи відомості, які повідомили сторони щодо кримінального провадження №0000816, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України постановлено надіслати до відому копію даного рішення органу досудового розслідування - слідчому відділу Подільського управління поліції ГУНП в місті Києві (вулиця Хорива, 20, місто Київ, 04071).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд зазначив, що позивач формально уклавши договір з відповідачем, здійснив посередницьку діяльність. Договором умова посередництва не передбачалась, незважаючи, що законом не заборонено. Проте, здійснення посередницької діяльності не є предметом договору публічної закупівлі, а відтак суд дійшов висновку про неефективне використання бюджетних коштів.

Також суд першої інстанції зазначив, що договір №101 від 01.07.2024 є таким, що порушує публічний порядок, спрямований на незаконне заволодіння бюджетними коштами, а тому суд дійшов висновку, що грошові кошти не можуть бути стягнуті за нікчемним договором та договором, який укладений всупереч засадам публічних закупівель.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у розмірі 51 651,78 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції досліджувались факти, які не були предметом позовних вимог, чим порушило норми процесуального права.

Скаржник також вказує, що підставою та предметом позову є невиконання відповідачем обов`язку здійснити розрахунок із позивачем за надані послуги, тому вважає процесуально не вірним застосування таких норм матеріального права, які регулюють правову природу та суть договору прокату, а також процедуру публічних закупівель.

Крім того, скаржник звертає увагу, що судом взагалі не досліджені, як докази ані договір № 101 від 01.07.2024 відповідно до умов виконання якого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, ані акти наданих послуг №58/2 від 08.07.2024 та №59/2 від 15.07.2024, проти підписання яких не заперечував відповідач у відзиві на позовну заяву.

Узагальнені доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги відповідач у своєму відзиві просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 залишити без змін.

Також відповідач зазначає, що внаслідок постійного порушення умов договору виконавцем, замовник надав виконавцю додаткові договори №1 про дострокове розірвання договору №101 про надання послуг від 01.07.2024, який був підписаний сторонами належним чином. Також, умовою додаткового договору №1 від 24 липня 2024 року було зазначено, що замовник проводить розрахунки перед виконавцем у відповідності до умов договору №101 про надання послуг від 01 липня 2024 року.

Відповідач також вказує, що він згідно з умовами підпункту 5.2.4. пункту 5.1. договору №101 про закупівлю послуг від 01 липня 2024 року, зобов`язаний відмовитися від оплати наданих послуг в разі неналежного оформлення документів (не додано інші документи, відсутність печатки, підписів, тощо) та відсутності можливості реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, відповідач зауважує на тому, що в рамках досудового розслідування проводиться перевірку фактів привласнення бюджетних коштів службовими особами позивача та відповідача, вилучено всі документи, що стосуються господарських відносин сторін, крім платіжних доручень, які підтверджують оплату, а також проведення обшуку з метою виявлення і фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального провадження за №0000816 від 08.04.2024, що стосуються виконання укладеного між відповідачем та Товариством договору від 25.03.2024 року № 48 на послуги машин та механізмів.

Відповідач також наголошує про включення позивача Антимонопольним комітетом України до «чорного списку» з 22.08.2024.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 справу № 910/14548/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 та призначено її розгляд на 14.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 на 05.05.2025.

У судовому засіданні 05.05.2025 колегія суддів протокольною ухвалою залишила без розгляду додані до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем документи на підставі ст. 207 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 продовжено строк розгляду справи №910/14548/24 та оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 до 26.05.2025.

У судовому засіданні 26.02.2025 колегія суддів протокольною ухвалою залишила без розгляду заяву відповідача від 26.05.2025 з доданими до неї документами на підставі ст.ст.118, 207 ГПК України. Також колегією суддів відкладено питання щодо ухвалення рішення до 02.06.2025.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги, з підстав, викладених у ній, просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким стягнути на його користь з відповідача основний борг у розмірі 51 561,78 грн та судові витрати.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.07.2024 між Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авест Буд», як виконавцем, укладено договір №101 від 01.07.2024 про закупівлю послуг (далі- договір) за умовами п. 1.1. якого предметом договору є послуги машин та механізмів (код за ДК 021:2015 - 45230000-8 «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередачі, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь») ЛОТ 1 - послуги асфальтоукладальників, котків, екскаваторів, самоскидів для експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності в населених пунктах.

Договір укладено за результатами проведення публічних закупівель - https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2024-05-16-008451-a.

Відповідно до п. 1.2. договору виконавець зобов`язується виконати на замовлення замовника послуги, а замовник зобов`язується прийняти виконані виконавцем послуги та здійснювати їх оплату в порядку та на умовах, визначених цим договором. Найменування послуг, кількість та ціна зазначені у Специфікації (додаток №1), яка є невід`ємною частиною даного договору.

Послуги надаються виконавцем у Подільському районі міста Києва (п. 1.4. договору).

У Специфікації (додатку № 1) до договору сторони погодили найменування послуг: 1) послуги асфальтоукладальника з шириною укладки від 2,5 м до 5 м кількістю 250 годин, ціною за одиницю 4 294, 80 грн, а всього 1 073 700, 00 грн (2) послуги асфальтоукладальника з шириною укладки від 1, 7 м до 4 м кількістю 50 годи, ціною за одиницю 3 219, 60 грн, а всього 160 980, 00 грн (3) послуги котка дорожнього гладковальцьованого кількістю 250 годин, ціною за одиницю 1 548, 84 грн, а всього 387 210, 00 грн (4) послуги котка дорожнього комбінованого кількістю 250 годин, ціною за одиницю 1 374, 84 грн, а всього 343 710, 00 грн (5) послуги екскаватора JCB 3CX або аналогу кількістю 400 годин, ціною за одиницю 400 годин, ціною за одиницю 1 048, 00 грн, а всього 419 520, 00 грн (6) послуги самоскиді (вантажопідйомність від 15 до 20 тон) кількістю 400 годин, ціною за одиницю 1 048, 00 грн, а всього 419 520, 00 грн (7) послуги самоскидів (вантажопідйомність від 25 до 30 тон) кількістю 400 годин, ціною за одиниці 1 123, 80 грн, а всього 449 520, 00 грн.

Відповідно до п. 2.1. ціна договору становить 3 286 224,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 547 704, 00 гр, з виплатою з бюджетного рахунку і визначається з розрахунку ціни послуг у додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.2, 2.3 договору ціна на послуги встановлюється відповідно до проведеної процедури закупівлі та включає в себе сплату податків і зборів, обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені, усіх інших витрат виконавця. Договірна ціна, що зазначена у пункті 2.1 договору, включає всі витрати виконавця, пов`язані з виконанням умов цього договору.

Пунктом 3.1. договору визначено, що виконавець зобов`язаний надавати послуги цілодобово, в робочі дні, вихідні та святкові дні у необхідній замовнику кількості. Замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку у разі не виконання виконавцем цього зобов`язання.

Розрахунки за надані послуги здійснюються у безготівковій формі в національній валюті України протягом 30 банківських днів шляхом прямого перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, що вказаний в даному договорі на підставі акту виконаних робіт (наданих послуг) (п. 4.1. договору).

Вартість послуг визначається у додатку №1 до цього договору та фіксується у замовленні-наряді, яке складається виконавцем і підписується сторонами. Замовник має право затримати кінцеві розрахунки за надані послуги з дефектами або недоліками, виявленими при прийманні послуг до їх усунення виконавцем за власний рахунок ( п. 4.2. договору).

Днем оплати є дата списання коштів з відповідних рахунків замовника (п.4.3 договору).

Умовами п. 5.1 договору на замовника покладено обов`язок своєчасно та у повному обсязі сплачувати за надані послуги, а також приймати надані послуги відповідно до акта наданих послуг (виконаних робіт), якому кореспондує передбачене підпунктом 5.4.1 договору право виконавця своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Згідно з п. 9.1, 9.2 договору останній набирає чинності з моменту його укладання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указами Президента України, але не пізніше ніж до 31.12.2024 року. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на підставі підписаних представниками сторін акту наданих послуг №58/2 від 08.07.2024 на суму 26 728, 38 грн та акт наданих послуг №59/2 від 15.07.2024 на суму 24 923, 40 грн надав відповідачу погоджені між сторонами у договорі послуги на загальну суму 51 651,78 грн.

Колегія суддів зауважує, що про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, зазначених у вищевказаних актах, також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Товариством умов даного правочину.

Проте, всупереч положенням договору відповідач вартість послуг, наданих виконавцем на підставі зазначених актів, не оплатив, у зв`язку з чим, внаслідок несплати відповідачем заборгованості згідно з актами наданих послуг №58/2 від 08.07.2024 на суму 26 728, 38 грн та №59/2 від 15.07.2024 на суму 24 923, 40 грн, а всього на суму 51 651,78 грн, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Так, суд першої інстанції відмовляючи у позовні зазначив, що за повідомленною відповідачем суду інформацією встановлено, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000816, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Досудовим розслідуванням перевіряються факти привласнення бюджетних коштів службовими особами ТОВ «Авест Буд», ТОВ «Київський АБЗ №8» та ряду суб`єктів господарської діяльності державної форми власності, серед яких: КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та спору на них Подільського району м. Києва» під час проведення державних закупівель з придбання асфальтобетонної суміші та проведення робіт з відновлення/поточних ремонтів асфальтобетонних покриттів на проїжджих частинах, тротуарах уздовж проїжджих частин та інших будівельно-монтажних робіт, шляхом безпідставного завищення вартості матеріалів та неякісного виконання будівельних робіт, завищення вартості і обсягів виконаних робіт.

Крім того, судом першої інстанції здійснено запит загальнодоступної інформації, розміщеної на сайті «Прозоро» щодо закупівлі UA-2024-05-16-008451-a (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2024-05-16-008451-a) та встановлено, що 24.07.2024 між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 про дострокове розірвання договору №101 про надання послуг від 01.07.2024 за умовами якого замовник та виконавець керуючись ст. 236 Господарського кодексу України, пунктом 6.10 договору №10 про надання послуг від 01 липня 2024 року, щодо невиконання виконавцем взятих на себе зобов`язань, а саме невиконання умов цього договору, замовник достроково розриває договір з можливістю застосування в односторонньому порядку до виконавця оперативно-господарської санкції. Договір вважається розірваним і припиняє свою дію з 24 години 00 хвилин 24 липня 2024 року.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається на те, що на виконання умов договору позивач залучив третіх осіб (ТОВ «ТПК ПРОМІНВЕСТ» та ТОВ «УКРПРОЕКТКОНТРОЛЬ»), уклавши з ними таким чином договори оренди машин та обладнання №08/05/2024 від 08.05.2024; оренди машин та обладнання №10/05/2024-5 від 10.05.2024; оренди машин та обладнання №18/06/2024-6 від 18.06.2024; додаткову угоду №1 від 18.06.2024 до договору оренди машин та обладнання №04/03/2024-1 від 04.03.2024; договір оренди машин та обладнання №17/06/2024-2 від 17.06.2024.

Із спірних актів наданих послуг вбачається, що послуга асфальтоукладальника з шириною укладки від 2,5 до 5 м коштує 4 294, 80 грн за одну годину роботи (всього витрачено 7 годин за двома актами разом); послуга котка гладко вальцьованого коштує 1 548, 84 грн за одну годину роботи (всього витрачено 9, 5 годин за двома актами разом); послуги котка дорожнього комбінованого коштує 1 374, 84 грн за одну годину роботи (всього витрачено 5 годин за двома актами разом). Всього ціна актів 51 654, 78 грн.

Таким чином, суд наголосив, що договір виконувався чужою технікою - третіх осіб та екіпажем -працівниками орендодавців і вартість використання техніки замовником є завищеною, що суперечить засадам ефективності використання бюджетних коштів. Зокрема, за розцінками договору №10/05/2024-5 від 10.05.2024 оренди машин та обладнання послуги асфальтоукладання з шириною укладки від 2,5 до 5 метрів коштують 11 900, 00 грн з розрахунку 1 700, 00 грн х 7 годин роботи (за актами такі послуги разом коштують 30 063,60 грн); послуги котка дорожнього гладковальцьованого коштують 6 146,50 грн з розрахунку 647, 00 грн х 9,5 годин роботи (за актами такі послуги разом коштують 14 713,98 грн); послуги котка дорожнього комбінованого коштують 3 295, 00 грн з розрахунку 659, 00 грн х 5 (за актами такі послуги разом коштують 6 874, 20 грн). Всього вартість послуги виконаних за договором, за розцінками договору №10/05/2024-5 від 10.05.2024 складає 21 341,50 грн. Отже, сума переплати 30 313,28 грн з розрахунку 51 654, 78 грн - 21 341, 50 грн.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції зазначив, що формально уклавши договір з відповідачем, позивач здійснив посередницьку діяльність. Договором умова посередництва не передбачалась, незважаючи, що законом не заборонено. Проте, здійснення посередницької діяльності не є предметом договору публічної закупівлі, тому суд дійшов висновку про неефективне використання бюджетних коштів.

Також, суд дійшов висновку, що розірвання договору, з мотивів неможливості його виконання позивачем вчинено сторонами після ініціювання заходів досудового кримінального провадження та надання дозволу на проведення обшуку у сторін договору.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що сторони договору не могли його виконати із самого початку, оскільки позивач не володів ні машинами, ні механізмами, а залучив їх у третіх осіб, включивши у вартість послуг додатковий дохід. Не маючи механізмів, позивач мав залучити третіх осіб та за виконані ними роботи та надані послуги - мав їх оплатити третім особам, а також отримати дохід особисто, що виключає можливість висновку про ефективне використання бюджетних коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що договір укладено та до роботи допущено виконавця процедури закупівлі у якої не було ні власних сил, ні засобів для погодинного надання послуг техніки, машин і механізмів.

Суд звертав увагу на наявність у матеріалах справи доказів проведення процедури закупівлі службовими особами відповідача, укладення договору 101 від 01.07.2024, складання і підписання акту наданих послуг 58/2 від 08.07.2024 та акту наданих послуг 59/2 від 15.07.2024, що мало б вказувати на обізнаність підписанта відзиву про дійсний стан справ і господарських правовідносин з позивачем.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що договір №101 від 01.07.2024 є таким, що порушує публічний порядок, спрямований на незаконне заволодіння бюджетними коштами, а тому суд дійшов висновку, що грошові кошти не можуть бути стягнуті за нікчемним договором та договором, який укладений всупереч засадам публічних закупівель.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оцінивши спірний договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та своєю правовою природою є договором прокату.

Дослідивши укладений між сторонами договір про закупілю послуг №101 від 01.07.2024, колегія суддів вважає, що за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить елементи договору підряду та договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно із ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем робіт на загальну суму 51 654,78 грн за договором №101 від 01.07.2024. Докази висловлення відповідачем будь-яких заперечень чи зауважень при прийнятті робіт чи після нього, суду надано не було. Акти підписані та скріплені печатками обох контрагентів без зауважень.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором сторони обумовили оплату вартості робіт протягом 30 банківських днів на підставі акту виконаних робіт (пункту 4.1 договору).

З урахуванням норм ЦК України та умов договору, роботи мали бути оплачені після їх прийняття протягом 30 банківських днів.

Оскільки акти були підписані сторонами 08.07.2024 та 15.07.2024, а отже станом на день розгляду справи обов`язок з оплати вартості всіх наданих послуг на загальну суму 51 651,78 грн є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідач прострочив виконання свого грошового зобов`язання на загальну суму 51 651,78 грн. Докази оплати коштів суду надані не були, натомість, відповідач підтвердив обставини, що кошти, які є предметом розгляду у даній справі, не були оплачені.

Доводи відповідача про включення позивача Антимонопольним комітетом України до «чорного списку», ніяким чином не спростовують обов`язку відповідача виконати взяті на себе договірні зобов`язання.

Колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача, що згідно з умовами підпункту 5.2.4 пункту 5.1 договору він зобов`язаний відмовитися від оплати наданих за спірними актами послуг з огляду на неналежне оформлення позивачем документів та відсутність можливості реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, відповідно до підпункту 5.2.4 договору замовник має право відмовитися від оплати наданих послуг в разі неналежного оформлення документів (не додано інші документи, відсутність печатки, підписів тощо).

Водночас, положеннями договору не передбачено права відповідача правомірно відмовитися від оплати фактично наданих йому послуг внаслідок неможливості реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Разом із тим, відповідачем у встановленому законом порядку не було доведено неналежного оформлення первинних документів за договором (актів надання послуг), відсутності їх обов`язкових реквізитів тощо.

Посилання відповідача на перевірку в рамках досудового розслідування фактів привласнення бюджетних коштів службовими особами позивача та відповідача, вилучення всіх документів, що стосуються господарських відносин сторін, крім платіжних доручень, які підтверджують оплату, а також проведення обшуку з метою виявлення і фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального провадження №0000816 від 08.04.2024, які стосуються виконання укладеного між відповідачем та Товариством договору від 25.03.2024 року № 48 на послуги машин та механізмів, не спростовують обґрунтованості вимог позивача у даній справі та фактично не стосуються безпосереднього предмета доказування у цій справі, підставою вимог в якій є неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю послуг №101 від 01.07.2024.

Колегія суддів також зазначає, що належними доказами в розумінні ГПК України доведено обґрунтованість позовних вимог, натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, як то вирок суду, в спростування обставин виконання робіт за договором суду надано не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу відповідача, що у разі встановлення в кримінальному провадженні обставин, що не можуть бути встановлені судом в порядку господарського судочинства, та впливають на предмет доказування у даній справі, він не буде позбавлений права та можливості звернутись з приводу перегляду рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Наразі, належними, допустимими та вірогідними доказами в розумінні ГПК України, суду доведено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за надані послуги (виконані роботи) за договором №101 від 01.07.2024 на загальну суму 51 651,78 грн.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються її матеріалами.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно із ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. А тому, оскільки, судом встановлено відсутність порушень прав позивача та неефективність обраного способу захисту, судом не спростовуються решта обставин, зазначених позивачем в обгрунтування позовної заяви.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 51 651,78 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, наявними у матеріалах справи, а відповідач у свою чергу не надав документів, які свідчать про погашення зазначеної вище заборгованості перед позивачем, яка існує на момент розгляду справи.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції в цій частині є передчасним та зробленим без належного врахування обставин справи та оцінки належних доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 51 651,78 грн. Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 підлягає скасуванню в цій частині.

Стосовно інших підстав викладених у рішенні місцевого суду, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Частини 1, 3 ст.236 ГПК визначають, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частини 2, 5 ст.236 ГПК).

Частина 1 ст.237 ГПК передбачає, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст.237 ГПК).

Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, зазначив, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача та позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Визначаючи предмет та підстави позову у даній справі, позивач посилався на порушення відповідачем умов договору про закупілю послуг №101 від 01.07.2024 щодо оплати наданих послуг, зазначаючи при цьому, що обов`язок відповідача оплатити надані послуги передбачений умовами договору та закону.

Проте, суд першої інстанції, встановлюючи самостійно різні факти, які мають ознаки кримінального правопорушення суд при ухваленні рішення вийшов за межі позовних вимог, що суперечить ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про задоволення позовних вимог в частині основного боргу у розмірі 51 651 грн. В іншій частині рішення не переглядається колегією суддів на підставі ст.269 ГПК України, а тому залишається без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 скасувати в оскаржуваній частині щодо стягнення грошових коштів у розмірі 51 651,78 грн. У цій частині прийняти нове рішення, яким:

«Стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» (54006, місто Миколаїв, вулиця Вадима Благовісного, 8/4; ) суму основного боргу у розмірі 51 651 (п`ятдесят одна тисяча шістсот`ятдесят одна) грн 78 коп, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/14548/24 залишити без змін».

3. Стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авест Буд» (54006, місто Миколаїв, вулиця Вадима Благовісного, 8/4; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Матеріали справи №910/14548/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 11.06.2025.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун