ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/341/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

№907/341/25

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк"

до фізичної особи підприємця Сочки Едуарда Михайловича, с. Мала Копаня, Виноградівського р-н, Закарпатської обл.

та до ОСОБА_1 , с. Велика Копаня, Виноградівського р-н, Закарпатської обл.

про стягнення суми 176 357,77 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів про стягнення суми 176 357,77 грн. заборгованості за Кредитним договором №3289/2023 від 19.09.2023 р. у тому числі 77 301,77 грн заборгованості по кредиту, 19 056,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 80 000,00 грн штрафу, посилаючись на порушення відповідачем умов договору та положень ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа № 907/341/25, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 31.03.2025 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

У зв`язку з відсутністю у відповідачів зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, вказана ухвала суду від 31.03.2025 р. була надіслана відповідачам 31.03.2025 р. рекомендованими листами, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідачів. Адреса відповідача 1 фізичної особи підприємця Сочки Едуарда Михайловича, вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Адреса відповідача 2 фізичної особи Сочки Надії Василівни, вказана в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, відповідачем 1 фізичною особою підприємцем Сочкою Е.М. отримано ухвалу суду 10.04.2025 р. Відповідач 2 фізична особа Сочка Надія Василівна отримала ухвалу суду 05.04.2025 р.

Відповідачі не скористалися своїми правами на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідачі не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачами відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2023 року між акціонерним товариством « Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк», Позивач, Банк, Кредитор) та фізичною особо підприємцем Сочкою Едуардом Михайловичем (далі - Позичальник, Відповідач, Боржник) укладено кредитний договір №3289/2023 (далі - Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 320 000,00 (триста двадцять тисяч) гривень зі платою Базової процентної ставки за користування кредитом в розмірі 32,41% (тридцять дві цілих сорок дві сотих) процентів річних та остаточним терміном повернення не пізніше 18 вересня 2024 року на фінансування оборотного капіталу.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору банк зобов`язується надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримати, належним чином використати та повернути в передбачені цим Договором строки Кредит у розмірі визначеному в статті 3 цього договору та сплатити проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Розмір кредиту становить 320 000,00 грн. ( пункт 3.1 Договору).

Згідно з п. 3.2. Договору Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення Кредиту не пізніше 18 вересня 2024 р.

Згідно з пунктом 3.9. Кредитного договору, кредит надається в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на поточний рахунок Позичальника.

Факт перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 підтверджується платіжною інструкцією (МО) № 808 (#808) від 21 вересня 2023 р.

Згідно п. 3.5.1 Кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату Процентів за процентною ставкою (далі - Базова процентна ставка), яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим Договором із застосуванням такої формули: БПС = Індекс UIRD (12т) + Маржа де: БПС розмір Базової процентної ставки у процентах річних, який розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим Договором; індекс UIRD (12т) - Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - середньозважена річна ставка, що розраховується кожного Банківського дня в системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по сорокових депозитах фізичних осіб у гривні на строк 12 (дванадцять) місяців з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору і оприлюднюється на сайті Національного банку України в мережі Інтернет (на дату укладання цього Договору за посиланням: http://www.bank.gov.ua/files/UIRD.xIs),a також в системі Thomson Reuters. У випадку розходження значень ставки UIRD між різними джерелами інформації, перевага надається значенню ставки UІRD, що оприлюднена в системі Thomson Reuters; Маржа - доданок, який виражений у процентах, що становить 18% (Вісімнадцять) процентів.

Згідно з пунктом 3.16.1. Кредитного договору проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт у розмірі Базової процентної ставки на Основну суму боргу за сірок правомірного користування Основною сумою боргу, до якого включається день видачі Кредиту та перебіг якого припиняється: 1) у випадку своєчасного погашення Основної суми боргу - в день фактичного повного погашення Основної суми боргу (повернення Кредиту) і такий день до розрахунку процентів не включається; 2) у випадку прострочення погашення Основної суми боргу - у визначений згідно з умовами цього Договору останній день, коли Основна сума боргу могла бути погашена без порушення встановленого цим Договору строку/ терміну, і такий день до розрахунку процентів включається.

При нарахуванні процентів день видачі Кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування Кредитом (підпункт 3.16.1. Кредитного договору).

В якості забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, 19 вересня 2023 року між АТ «Ощадбанк», як Кредитором, фізичною особою підприємцем Сочкою Едуардом Михайловичем, як Позичальником та ОСОБА_1 , як Поручителем, (далі Поручитель) укладено договір поруки № 7418 (далі договір поруки), відповідно до якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати у повному обсязі за зобов`язаннями Позичальника щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій у розмірі та у порядку, визначених Кредитним договором.

Згідно Розділу «Терміни та їх тлумачення» договору поруки, кредитним договором е кредитний договір № 3289/2023 від 19.09.2023, який укладений між Кредитором та Боржником, а також усі додаткові угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладенні після його (цього договору) укладення.

Зобов`язання Боржника перед Кредитором, що випливає з Кредитного договору, а саме: повернення наданого кредиту у розмірі - 320 000,00 (триста двадцять тисяч) гривень з остаточним терміном повернення не пізніше 18.09.2024 із сплатою процентів за користування кредитом , штрафу, пені та інших платежів у розмірі, порядку та на умовах визначених у Кредитному договорі.

Відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання Боржником його зобов`язань перед Кредитором, згідно Кредитного договору, Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Згідно п. 2.1. договору поруки, Поручитель безумовно, безвідклично, та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором.

У відповідності до пп. 4.3.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання.

У відповідності до пп. 4.2.1. Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Пунктом 3.15. Кредитного договору визначено, що після отримання Позичальником від Банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання кредиту Позичальник зобов`язаний не пізніше 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку відповідно до умов Кредитного договору).

Пунктом 6.1. Кредитного договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, передбачених цим договором, Банк має право застосувати до Позичальника відповідні штрафні санкції передбачені п.6.2 цього договору.

Пунктом 4.3.4.2 вказаного договору встановлено обов`язок Позичальника надавати до Банку щоквартально та/або щорічно Податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи або іншу звітність на вимогу Банку, а також на вимогу Банку Книгу обліку доходів і витрат за формами, визначеними Законодавством, та довідки фінансово-кредитних установ про кредитну заборгованість в інших фінансово-кредитних установах з визначенням основних умов договору про надання кредиту/позики (сума (ліміт) за договором, сірок, залишок заборгованості, вид забезпечення за кредитом/позикою з описом майна, наданого в заставу/іпотеку, процентної ставки тощо) або довідку Позичальника про відсутність кредитної заборгованості в інших фінансово-кредитних установах, в строк до 30 числа місяця, що слідує за звітним кварталом - для звітності за перший, другий, третій квартал, до 28 лютого - для звітності за попередній рік.

За доводами позивача Позичальником, з моменту укладення Кредитного договору не подано Банку 6 разів щоквартальну Податкову декларацію платника єдиного податку, тому останній вправі вимагати стягнення штрафу за 6 (шість) таких порушень, сума яких складає 80 000,00 (вісімдесят тисяч) грн.

У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, Банк скористався своїм правом, передбаченим п.4.2.1 Кредитного договору та направив вимоги про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором на адресу Позичальника (вих. № 55/5.7- 02/17118/2025 вручено 20.02.2025) та Поручителя (вих. № 55/5.7-02/177541/2025 вручено 18.02.2025), якою зауважено на необхідності здійснити повне погашення заборгованості за Кредитним договором протягом 25 календарних днів.

Позивач в позові зазначає, що станом на 20.03.2025 заборгованість Відповідача за Кредитним договором не погашена та становить 176 357,77 грн. заборгованості за Кредитним договором №3289/2023 від 19.09.2023 р. у тому числі 77 301,77 грн заборгованості по кредиту, 19 056,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 80 000,00 грн штрафу.

Враховуючи те, що відповідач-1 належним чином не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту у відповідності до умов договору позивач звертається до суду із матеріально-правовою вимогою про солідарне стягнення заборгованості, що відповідає способу судового захисту, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем належним чином доведено факт виконання свого зобов`язання, докази у підтвердження наявні у матеріалах справи (копія платіжної інструкції (МО) № 808 (#808) від 21 вересня 2023 р.).

Згідно з п. 3.2. Договору Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення Кредиту не пізніше 18 вересня 2024 р.

У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, Банк скористався своїм правом, передбаченим п.4.2.1 Кредитного договору та направив вимоги про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором на адресу Позичальника (вих. № 55/5.7- 02/17118/2025 вручено 20.02.2025) та Поручителя (вих. № 55/5.7-02/177541/2025 вручено 18.02.2025), якою зауважено на необхідності здійснити повне погашення заборгованості за Кредитним договором протягом 25 календарних днів.

Відповідачем 1 отримані кошти у встановлений строк повернуті не були.

Матеріали справи не містять доказів у підтвердження протилежного та вищенаведених висновків суду.

Враховуючи викладене, з урахуванням відсутності в матеріалах справи контррозрахунку відповідача 1, позовна вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 77 301,77 грн підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення суми 19 056,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом нарахованої за період з 29.09.2023 по 19.03.2025 р.

Згідно п. 3.5.1 Кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату Процентів за процентною ставкою (далі - Базова процентна ставка), яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим Договором із застосуванням такої формули: БПС = Індекс UIRD (12т) + Маржа де: БПС розмір Базової процентної ставки у процентах річних, який розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим Договором; індекс UIRD (12т) - Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - середньозважена річна ставка, що розраховується кожного Банківського дня в системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по сорокових депозитах фізичних осіб у гривні на строк 12 (дванадцять) місяців з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору і оприлюднюється на сайті Національного банку України в мережі Інтернет (на дату укладання цього Договору за посиланням: http://www.bank.gov.ua/files/UIRD.xIs),a також в системі Thomson Reuters. У випадку розходження значень ставки UIRD між різними джерелами інформації, перевага надається значенню ставки UІRD, що оприлюднена в системі Thomson Reuters; Маржа - доданок, який виражений у процентах, що становить 18% (Вісімнадцять) процентів.

Згідно з пунктом 3.16.1. Кредитного договору проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт у розмірі Базової процентної ставки на Основну суму боргу за сірок правомірного користування Основною сумою боргу, до якого включається день видачі Кредиту та перебіг якого припиняється: 1) у випадку своєчасного погашення Основної суми боргу - в день фактичного повного погашення Основної суми боргу (повернення Кредиту) і такий день до розрахунку процентів не включається; 2) у випадку прострочення погашення Основної суми боргу - у визначений згідно з умовами цього Договору останній день, коли Основна сума боргу могла бути погашена без порушення встановленого цим Договору строку/ терміну, і такий день до розрахунку процентів включається.

При нарахуванні процентів день видачі Кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування Кредитом (підпункт 3.16.1. Кредитного договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом згідно із Кредитним договором, останні нараховані позивачем із з 29.09.2023 по 19.03.2025 р. включно, у той час, як строк кінцевого погашення кредиту на підставі п. 3.2. Кредитного договору визначений сторонами не пізніше 18 вересня 2024 р.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість, кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за користування кредитом) за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому, кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за користування кредитом поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.

Зазначених вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.

Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому, кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України; натомість, настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за користування кредитом могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

При цьому, компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за користування кредитом (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за користування кредитом, до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про часткову необґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми 19 056,00 грн заборгованості по процентам за користування кредитом у період із 29.09.2023 по 19.03.2025 включно, оскільки правомірним є нарахування відповідних відсотків із 29.09.2023 по 18.09.2024 (дата кінцевого погашення кредиту, визначена п. 3.2. Кредитного договору).

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок відсотків за користування кредитом, судом встановлено, що за період 29.09.2023 по 18.09.2024 відповідачу нараховані відсотки в сумі 61 314,59 грн. Водночас відповідачем 1 здійснено погашення відсотків у сумі 56 158,79 грн.

У зв`язку із наведеним, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми 5 155,80 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, а в решті відповідних нарахувань належить відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення суми 80 000,00 грн. штрафу, як наслідок невиконання відповідачем обов`язку надавати до Банку фінансову звітність.

Проаналізувавши поданий розрахунок штрафу, з огляду на встановлені судом обставини справи, беручи до уваги дати укладення договору та граничний строк повернення суми позики (строк дії договору, який закінчується 18.09.2024), суд прийшов до висновку, про задоволення вказаної суми частково в розмірі 48 000,00 грн. (за неподання щоквартальної Податкової декларації платника єдиного податку 3 рази), в іншій частині належить відмовити.

Щодо солідарного обов`язку відповідача 2 суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька особі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

В якості забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, 19 вересня 2023 року між АТ «Ощадбанк», як Кредитором, фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , як Позичальником та ОСОБА_1 , як Поручителем, укладено договір поруки № 7418 відповідно до якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати у повному обсязі за зобов`язаннями Позичальника щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій у розмірі та у порядку, визначених Кредитним договором.

Пунктом 3.15. Кредитного договору визначено, що після отримання Позичальником від Банку листа з повідомленням про вручення щодо відкликання кредиту Позичальник зобов`язаний не пізніше 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку відповідно до умов Кредитного договору).

Пунктом 6.1. Кредитного договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, передбачених цим договором, Банк має право застосувати до Позичальника відповідні штрафні санкції передбачені п.6.2 цього договору.

Відповідно до приписів ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Частина 1 статті 543 Цивільного кодексу України визначає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкти господарювання. Крім цього, Позивачем заявлена позовна вимога до поручителя - фізичної особи, який уклав правочин в забезпечення виконання зобов`язання відповідача-1 (суб`єкта господарської діяльності). За таких обставин, враховуючи приписи статей 4, 20, 45 ГПК України, даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" до фізичної особи підприємця Сочки Едуарда Михайловича, с. Мала Копаня, Виноградівського р-н, Закарпатської обл. та до ОСОБА_1 , с. Велика Копаня, Виноградівського р-н, Закарпатської обл. про стягнення суми 176 357,77 грн. підлягають задоволенню частково в розмірі 130 457,57 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст. ст. 20, 41, 42, 46, 73-79, 86, 129, 216, 222, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця Сочки Едуарда Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (01001, Україна, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок, 12Г ) в особі філії Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, (88000, Україна, Закарпатська обл., місто Ужгород, Корзо, будинок, 15, ) суму 130 457,57 грн. (сто тридцять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 57 коп.) з яких: 77 301,77 грн. - заборгованість за основним боргом, 5 155,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 48 000,00 грн. штрафу.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Сочки Едуарда Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (01001, Україна, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок, 12Г ) в особі філії Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, (88000, Україна, Закарпатська обл., місто Ужгород, Корзо, будинок, 15, ) суму 1 119,95 грн. (тисячу сто дев`ятнадцять гривень 95 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (01001, Україна, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок, 12Г ) в особі філії Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, (88000, Україна, Закарпатська обл., місто Ужгород, Корзо, будинок, 15, ) суму 1 119,95 грн. (тисячу сто дев`ятнадцять гривень 95 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.06.2025

Суддя О.Ф. Ремецькі