СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Харків Справа № 913/260/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Тарасова І.В.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№786 Л/2) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 28.03.2025 (прийняту у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Зюбановою Н.М., ухвалу оголошено 28.03.2025) у справі №913/260/24

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ,

до 1-го відповідача Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА", с.Містки Сватівського району Луганської області,

2-го відповідача фізичної особи ОСОБА_1 , с. Містки Сватівського району Луганської області,

про стягнення 753 175 грн 45 коп,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2025 до Господарського суду Луганської області через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" надійшла заява від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.03.2025 у справі №913/260/24 заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 913/260/24 задоволено.

Визнано наказ Господарського суду Луганської області від 05.12.2024 №913/260/24 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 5712 грн 31 коп витрат на професійну правничу допомогу адвоката таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду обґрунтована тим, що у заяві АТ КБ "Приватбанк" повідомило про зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог з компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5712,31 грн до АТ КБ "Приватбанк", що виникли на підставі додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 13.09.2024 у справі № 913/260/24 на загальну суму 5712,31 грн та частково вимог АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 на суму 666666,67 грн заборгованості за кредитом та 4000,00 грн судового збору. З суми 5712,31 грн АТ КБ "Приватбанк" утримано податки - ПДФО та ВЗ на суму 1313,83 грн відповідно до ст. 168 ПК України. З урахуванням утриманих податків на задоволення вимог АТ КБ "Приватбанк" зараховано 4398,48 грн на погашення заборгованості за кредитним договором від 03.06.2015. З моменту підписання та направлення вказаної заяви, відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" перед ОСОБА_2 з витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5712,31 грн, що випливають з додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 13.09.2024 у справі № 913/260/24, є припиненими. Також з моменту підписання та направлення вказаної заяви відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання ОСОБА_1 у розмірі 666666,67 грн заборгованості за кредитом та 4000,00 грн судового збору перед АТ КБ "Приватбанк" є припиненими на суму 4398,48 грн. Таким чином, як зазначено в ухвалі, АТ КБ "Приватбанк" вчинило односторонній правочин, згідно якого були припинені зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" зі сплати 5712 грн 31 коп витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 .

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Луганської області від 28.03.2025 у справі № 913/260/24 і ухвалити нове рішення, яким:

1) Заяву Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 913/260/24 задовольнити частково.

2) Визнати наказ Господарського суду Луганської області від 05.12.2024 №913/260/24 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 4 398,48 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:

- суд порушив норми процесуального права, передбачені ч. 4 ст. 15-1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 3, 4, 6 ст. 120, ч. 6, 11 ст. 242, п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України, ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", оскільки не перевів процесуальні документи в електронну форму та не долучив їх до матеріалів електронної справи, не направив повідомлення ОСОБА_1 в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення про дату, час і місце засідання суду, позбавивши стягувача та її представника можливості прийняти участь в судовому засіданні, яке відбулось 28.03.2025 об 11 год 00 хв, не давши достатній час, щоб підготуватись до судового засідання;

- суд порушив норми матеріального права, передбачені ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, п.п. "а" п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України в частині визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в сумі 1 313,83 грн, оскільки припинення зобов`язань особам в різних сумах є неможливим, сплата банком стягувачу витрат на професійну правничу допомогу не оподатковується ПДФО та військовим збором.

Відповідно до ст. 124 апелянт надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме:

а) поніс при підготовці апеляційної скарги: 8 960,00 грн (4 год з розрахунку 2 240,00 грн за годину надання послуг адвокатом);

б) очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 480,00 грн (2 год з розрахунку 2240,00 грн за годину надання послуг адвокатом), що включає підготовку до розгляду справи у судових засіданнях, участь у судових засіданнях суду, у тому числі час очікування судового засідання, підготовку процесуальних документів.

Зазначив, що остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу буде визначено на підставі акта про надання послуг, який буде складено за результатами надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

Вказав, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть надані документи, що підтверджують понесені ним судові витрати.

26.05.2025 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6570), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_1 має адресу реєстрації: АДРЕСА_1 . Відділення Укрпошти доставку кореспонденції за цією адресою не здійснює. В заявах по суті справи №913/260/24 представник відповідача-2 неодноразово зазначав електронну адресу відповідача-2, як ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказана електронна адреса також вказана і в п.4.2. договору поруки для обміну повідомленнями/кореспонденції. При зверненні до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню позивач надав суду докази направлення її копії 20.03.2025 на адресу електронної пошти відповідача-2. Крім цього, копія заяви з додатками була надіслана 21.03.2025 на адресу: АДРЕСА_2 , як можлива адреса місця проживання відповідача-2. Таким чином, заявником були вчинені всі можливі заходи для здійснення повідомлення відповідача-2 про направлення до суду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з додатками була подана через систему Електронний суд. Переведення електронної заяви в електронну форму не вимагається.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином ухвалою суду від 12.05.2025.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Луганської області від 10.09.2024 у справі №913/260/24 позов Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 666 666 грн 67 коп заборгованості за тілом кредиту.

Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 86 508 грн 78 коп заборгованості за процентами за користування кредитом та 1038 грн 11 коп судового збору.

У задоволенні позову про солідарне стягнення процентів за користування кредитом відмовлено.

Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 4000 грн 00 коп судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 4000 грн 00 коп судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Луганської області від 13.09.2024 заяву представника співвідповідача фізичної особи ОСОБА_1 - адвоката Наконечного Віталія Леонідовича від 12.09.2024 про стягнення судових витрат у справі № 913/260/24 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 5712 грн 31 коп витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У задоволенні решти витрат відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2024 у справі №913/260/24 апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Луганської області від 10.09.2024 у справі № 913/260/24 залишено без змін.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2024 у справі №913/260/24 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишено без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 13.09.2024 у справі № 913/260/24 залишено без змін.

На виконання вказаних судових рішень, які набрали законної сили 05.11.2024, суд першої інстанції видав відповідні накази від 05.12.2024.

21.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" надійшла заява від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

28.03.2025 Господарським судом Луганської області прийнято оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд порушив норми процесуального права, оскільки не направив повідомлення ОСОБА_1 в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення про дату, час і місце засідання суду, позбавивши стягувача та її представника можливості прийняти участь в судовому засіданні, яке відбулось 28.03.2025 об 11 год 00 хв, не давши достатній час, щоб підготуватись до судового засідання.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складових ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Отже, право бути належним чином повідомленим про дату та час слухання не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження. При цьому направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, зокрема, суду (схожий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Скаржник наголошує на ненаправленні повідомлення ОСОБА_1 в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення про дату, час і місце засідання суду, а саме ухвали Господарського суду Луганської області від 24.03.2025 про прийняття до розгляду заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 913/260/24 та призначення її до розгляду на 28.03.2025, за результатами якої було постановлено оскаржувану ухвалу.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.03.2025 заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №913/260/24 прийнято до розгляду. Призначено заяву до розгляду на 28.03.2025 об 11 год. 00 хв. Заборонено до розгляду цієї заяви приймати до виконання наказ Господарського суду Луганської області від 05.12.2024 у справі № 913/260/24 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідент. код 14360570 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , реєстр. номер НОМЕР_1 - 5712 грн. 31 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до довідок Господарського суду Луганської області про доставку електронного листа: документ в електронному вигляді "Ст.234 Ухвала та її зміст" від 24.03.25 у справі №913/260/24 (суддя Зюбанова Н.М.) було надіслано одержувачу Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 24.03.25 о 17:40 год; документ в електронному вигляді "Ст.234 Ухвала та її зміст" від 24.03.25 у справі №913/260/24 було надіслано одержувачу ОСОБА_3 (представник позивача) в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету: 24.03.25 о 17:40.

Ухвала суду від 24.03.2025 була направлена фізичній особі ОСОБА_1 та Селянському (фермерському) господарству "МИРОСЛАВА" електронною поштою 24.03.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У частині 1 статті 6 ГПК України визначено, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Відповідно до частини 5 статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Згідно з абзацом 1 частини 6 та абзацом 1 частини 7 статті 6 адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Таким чином, фізичні особи (громадяни України, іноземці чи особи без громадянства), які є учасниками справи, не відносяться до вичерпного переліку суб`єктів, які зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, а тому суд повинен надсилати всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частинами 2-4, 6 статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо). Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з частиною 11 статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частин 1, 3 ст.328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи убачається, що фізична особа ОСОБА_1 не має свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Як вже зазначалось, ухвала суду від 24.03.2025 була направлена фізичній особі ОСОБА_1 електронною поштою 24.03.2025.

Відповідно до пункту 8 Положення про ЄСІТС підсистема "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку (пункт 10 Положення про ЄСІТС).

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Підсистема "Електронний суд" (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Положення про ЄСІТС).

Абзацами другим та п`ятим пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що до "Електронних кабінетів" користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі -автоматизована система діловодства).

Особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Отже, процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення та в електронній формі -через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду.

Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонено, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судового рішення у порядку, передбаченому статтею 242 ГПК України.

Тобто, особи, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів" - отримують судове рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Тому, надіслання особі, яка не має офіційної електронної адреси та не зареєстрована у підсистемі "Електронний суд" судового рішення на електронну адресу, яку особа зазначила у позовній заяві, відзиві тощо, не є належним врученням судового рішення у розумінні статті 242 ГПК України.

Подібний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №454/1883/22.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №454/1883/22 зробила наступний висновок:

"В розумінні процесуального закону надіслання судового рішення на електронну пошту за адресою, зазначеною заявником в його процесуальних заявах, поданих до суду (позовна заява, апеляційна та / або касаційна скарга, заяви / клопотання), в яких наявне прохання про надіслання копій процесуальних документів на електронну пошту, яка не є офіційною, не може вважатися належним врученням та підтверджувати день вручення.

Якщо суд надіслав рішення на електронну адресу, яку зазначив учасник справи, це можна вважати додатковим засобом інформування учасника справи, який посилює реалізацію гарантії учасника бути обізнаним про свою справу. Однак це не звільняє суд від обов`язку надіслати учаснику справи повне рішення у спосіб, встановлений процесуальним законом."

Отже, виходячи з системного аналізу змісту положень частин 5- 7 статті 6, частин 2- 4 статті 120, частин 1, 2 статті 202, частин 6, 11 статті 242 ГПК України належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи є обов`язком суду, а відсутність на час проведення судового засідання в матеріалах справи доказів про належне повідомлення учасника справи про дату, час і місце розгляду справи - є підставою для відкладення розгляду справи.

При цьому розгляд справи за відсутності учасників справи та інших осіб є можливим лише в разі наявності в суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час та місце судового засідання. Право бути належним чином повідомленим про дату та час слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження (схожий правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 918/1478/14).

Зі змісту оскаржуваної ухвали від 28.03.2025 вбачається, що "юридичною адресою боржників - Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА" та фізичної особи ОСОБА_1 , згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за безкоштовним запитом є: АДРЕСА_1 ."

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №592695 від 15.05.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Зі змісту листа Міністерства соціальної політики України №11656/0/2-24/3 від 08.05.2025 ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_3 ; адреса листування та фактичного проживання: АДРЕСА_2 з 25.04.2023.

У відповідності до наказу № 376 від 28.02.2025 Міністерством розвитку громад та територій України затверджений Перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

У вказаному переліку значиться Сватівська міська територіальна громада (UA0061602), яка окупована з 08.03.2022, на території якої зареєстровані відповідачі.

У відповідності до ст. 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (у редакції Закону від 21.04.2022 № 2217-IХ) якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" з моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення (ухвалу).

Судом першої інстанції зазначено, що оскільки АТ "Укрпошта" не здійснює пересилання поштових відправлень до с. Містки Сватівського району Луганської області, тому суд з метою належного повідомлення боржників про розгляд заяви АТ КБ "Приватбанк" надіслав на електронні адреси відповідачів: , ухвалу суду від 24.03.2025, яка отримана 24.03.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа та здійснив відповідне повідомлення через розміщення на сторінці Господарського суду Луганської області (у розділі "Інше/Повідомлення для учасників справ, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції та на тимчасово окупованих територіях") офіційного вебпорталу "Судова влада в Україні" в Інтернеті. Таким чином, боржники належним чином повідомлені про розгляд цієї заяви."

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 913/260/24 та призначив її до розгляду на четвертий день (28.03.2025) після постановлення ухвали від 24.03.2025, хоча, відповідно до ч.3 ст.328 ГПК України, мав десятиденний строк на розгляд заяви з дня її надходження.

Крім того повідомлення про проведення судового засідання 28.03.2025 судом першої інстанції було розміщено на сторінці Господарського суду Луганської області 27.03.2025, тобто за день до судового засідання.

Зі змісту наказу господарського суду від 05.12.2024, який є предметом розгляду, вбачається, що стягувач ОСОБА_1 фактично проживає: АДРЕСА_2 .

Мукачево Закарпатської області не є тимчасово окупованою територією.

Як свідчать матеріали справи, судом ухвала суду від 24.03.2025 на вказану адресу другого відповідача не направлялась.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про належне повідомлення учасників справи про розгляд заяви, є таким, що спростовується матеріалами справи.

Ураховуючи те, що матеріали справи не містять доказів щодо повідомлення, зокрема, фізичної особи ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями скаржника про те, що зазначену справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідача-2, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до положень пункту 3 частини 3 статті 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Наведене вище переконливо свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права отримали підтвердження під час апеляційного провадження, в зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність передбаченої пунктом 3 частини 3 статті 277 ГПК України достатньої та обов`язкової підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що суд не перевів процесуальні документи в електронну форму та не долучив їх до матеріалів електронної справи, з огляду на наступне.

У частині 2 статті 6 ГПК України визначено, що позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу Східного апеляційного господарського суду, всі документи по справі, що надійшли до суду в паперовому вигляді, відскановано та приєднано до матеріалів електронної справи №913/260/24. Усі інші документи по справі, що надійшли до суду в електронному вигляді під час реєстрації також приєднано з усіма додатками до матеріалів електронної справи № 913/260/24.

Стосовно твердження скаржника про порушення судом норм матеріального права в частині визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в сумі 1313,83 грн, оскільки припинення зобов`язань особам в різних сумах є неможливим, сплата банком стягувачу витрат на професійну правничу допомогу не оподатковується ПДФО та військовим збором, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст.18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частинами 1, 2 ст.328 ГПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту вказаної статті убачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.03.2021 у справі № 910/8794/17.

В обґрунтування заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню позивач зазначає, що АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 по відношенню одне до одного стали одночасно і кредитором, і боржником за судовими рішеннями у справі № 913/260/24. Вказані зобов`язання є зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим) та однорідними. Строк виконання обох грошових зобов`язань є таким, що настав. Зобов`язання є безспірними, оскільки вони визначені рішеннями Господарського суду Луганської області у справі № 913/260/24, які набрали законної сили. АТ КБ "Приватбанк" направив до ОСОБА_1 заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на адресу фактичного проживання: АДРЕСА_2 та на ел. поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно зі статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування, оскільки, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання, для цього (припинення зобов`язання) необхідна наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2025 у cправі № 914/454/24, від 07.11.2024 у cправі № 925/727/22.

Як свідчать матеріали справи, 21.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" надійшла заява від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У вказаній заяві, АТ КБ "Приватбанк" повідомило про зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог з компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5712,31 грн до АТ КБ "Приватбанк", що виникли на підставі додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 13.09.2024 у справі № 913/260/24 на загальну суму 5712,31 грн та частково вимог АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 на суму 666666,67 грн заборгованості за кредитом та 4000,00 грн судового збору.

З суми у розмірі 5712,31 грн АТ КБ "ПриватБанк" утримано податки - ПДФО та військовий збір на суму 1313,83 грн відповідно до ст. 168 ПК України.

Позивач зазначає, що з урахуванням утриманих податків на задоволення вимог АТ КБ "ПриватБанк" зараховано 4398,48 грн на погашення заборгованості за кредитним договором від 03.06.2015. З моменту підписання та направлення вказаної заяви відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" перед ОСОБА_1 з витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5712,31 грн є припиненими. Таким чином, АТ КБ "Приватбанк" вчинило односторонній правочин, згідно якого були припинені зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" зі сплати 5712,31 грн витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що правові засади оподаткування доходів фізичних осіб визначені розділом IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 за № 2755- IV.

Відповідно до п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходом платника податку є загальна сума доходу від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Підпунктом 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування вказаним податком виступає загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У той же час, положення п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України визначають перелік доходів платника податку, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема, дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

В заяві АТ КБ "Приватбанк" вказує, що сума судових витрат, яка відшкодовується фізичній особі за рішенням суду юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника як додаткове благо та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах.

Апелянт заперечує проти оподаткування ПДФО та військовим збором витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, спірним у даному випадку є визначення відшкодованих судових витрат та їх правова природа.

Питання судових витрат у господарському процесі врегульоване главою 8 ГПК України.

У частинах 1, 3 ст.123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати можна визначити як законодавчо врегульовану сплату грошових коштів за рахунок сторін по справі, що пов`язана із необхідністю розгляду та вирішення господарським судом господарського спору.

При цьому, можливість отримання особою компенсації понесених судових витрат законодавчо передбачена лише у разі підтвердження судом факту протиправних дій відповідача, а отже фактично передбачає компенсацію збитків/матеріальної шкоди стороні, права якої порушено.

Таким чином, компенсація судових витрат за своєю правовою природою є обов`язковим відшкодуванням, передбаченим законом, і фактично є формою відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної особі неправомірними діями іншої сторони та вимушеними матеріальними втратами, які особа зазнала у зв`язку із зверненням за судовим захистом.

Судовим розглядом установлено, що позивач звертався до Господарського суду Луганської області з позовом про солідарне стягнення з відповідачів 666 666,67 грн заборгованості за кредитом та 86508,78 грн заборгованості за процентами за користування кредитом за заявкою від 21.09.2021 про надання кредиту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок".

Рішенням Господарського суду Луганської області від 10.09.2024 у справі №913/260/24 позов Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 666 666,67 грн заборгованості за тілом кредиту.

Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 86 508,78 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 1038,11 грн судового збору.

У задоволенні позову про солідарне стягнення процентів за користування кредитом відмовлено.

Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "МИРОСЛАВА" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 4000,00 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 4000,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Луганської області від 13.09.2024 заяву представника співвідповідача фізичної особи ОСОБА_1 - адвоката Наконечного Віталія Леонідовича від 12.09.2024 про стягнення судових витрат у справі № 913/260/24 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 5712,31 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Таким чином, позивачем у зв`язку із захистом своїх порушених прав та їх відновленням понесено судові витрати у вигляді судового збору, а відповідачем- у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу дохід з джерелом його походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий таким платником як додаткове благо у вигляді, зокрема, суми грошового відшкодування будь-яких витрат, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з розділом IV Податкового кодексу (п.п. "г" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як убачається з матеріалів справи, з метою відновлення свого порушеного права позивач вимушений був звернутись до суду, сплативши судовий збір, а другий відповідач, захищаючи свої права, до фахівця в галузі права, сплативши вартість його послуг, у зв`язку із чим обидві сторони понесли матеріальні витрати, чим зазнали реальних збитків в розумінні ст. 22 ЦК України.

Отже, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу адвоката є збитками у розумінні підпункту "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та не відносяться до загального оподатковуваного доходу платника податків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем неправомірно було утримано з ОСОБА_1 податки: ПДФО та військовий збір на суму 1313,83 грн та враховано їх в якості підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заперечення позивача про вчинення ним одностороннього правочину який другим відповідачем не оскаржений, що у відповідності до частини 1 статті 204 ЦК України робить вказаний правочин правомірним, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що в даному випадку апелянт заяву позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог не оскаржує, оскільки в ній вважаються зарахованими вимоги лише в розмірі 4398,48 грн, що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи убачається, що другий відповідач не заперечує проти заяви позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.03.2025 з компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4398,48 грн до АТ КБ "ПриватБанк", що виникли на підставі додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 10.09.2024 у справі №913/260/24 на суму 5712,31 грн.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправомірне утримання АТ КБ "ПриватБанк" з ОСОБА_1 податків: ПДФО та військового збору на суму 1313,83 грн, заява АТ КБ "ПриватБанк" від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 913/260/24 підлягає задоволенню частково, а саме про визнання наказу Господарського суду Луганської області від 05.12.2024 №913/260/24 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 5712,31 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката таким, що не підлягає виконанню частково на суму 4 398,48 грн.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Суду у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Суду у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001, заява № 49684/99).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим ухвала Господарського суду Луганської області від 28.03.2025 у справі №913/260/24 підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.3 ч.3 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Луганської області від 28.03.2025 у справі №913/260/24 скасувати.

Заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" від 20.03.2025 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 913/260/24 задовольнити частково.

Визнати наказ Господарського суду Луганської області від 05.12.2024 №913/260/24 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідент. код 14360570 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , реєстр. номер НОМЕР_1 - 5712 грн. 31 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката таким, що не підлягає виконанню частково на суму 4 398,48 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідент. код 14360570) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , реєстр. номер НОМЕР_1 ) 2422,40 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 12.06.2025.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя І.В. Тарасова