ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.06.2025 Справа №905/407/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги (, вул.Січових Стрільців, буд.4Д, м.Дніпро, 49001)

до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС (, вул.Козацька, буд.68, м.Дружківка, Донецька обл., 84200)

про стягнення заборгованості у розмірі 119987,35 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави позову

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС про стягнення боргу у розмірі 119987,35 грн з яких: 100796,23 грн сума боргу за спожиту в серпні - листопаді 2023 електричну енергію; 3% річних у розмірі 4171,30 грн нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті електроенергії, спожитої в у серпні- листопаді 2023; інфляційні втрати у розмірі 15019,82 грн нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті електроенергії, спожитої в серпні - листопаді 2023.

Позов обґрунтований тим, що відповідач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії споживачу, умови якого відповідачем не виконано належним чином, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Заперечення учасників судового процесу

Відзив на позовну заяву

14.05.2025, через канцелярію суду, надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС №39 від 07.05.2025 (вх.№3453/25), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення 119987,35 грн у повному обсязі.

У відзиві відповідач не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що до 01.01.2023 вчасно здійснював оплату за спожиту електричну енергію. Починаючи з 01.01.2023 відповідач з метою підтримки Збройних Сил України передав у спільне безоплатне користування нерухоме майно військовій частині, про що був укладений тристоронній договір між відповідачем, військовою частиною та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ. Разом з вищевказаним договором відповідач направив військовій частині та Квартирно-експлуатаційному відділу міста Луганськ договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, відповідно до якого Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ зобов`язувався компенсувати витрати за рахунок бюджетного фінансування. Проте, через відсутність бюджетного фінансування, цей договір не був підписаний, що призвело до утворення заборгованості за електроенергію, фактично спожиту військовою частиною.

Відповідач зазначає, що він не ухилявся від виконання зобов`язань, а навпаки , як тільки отримав компенсацію витрат - відразу звернувся до позивача з листом про надання акту звірки взаємних розрахунків з метою здійснення оплати заборгованості в повному обсязі.

Відповідачем 06.05.2025 здійснено оплату за спожиту електричну енергію Товариству з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги в розмірі 100796,23 грн.

Відповідач вказує, що ним сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію в повному обсязі в добровільному порядку як тільки отримано компенсацію витрат від Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, а тому підстав для задоволення позовної заяви немає.

Відповідь на відзив

21.05.2025, через підсистему Електронний суд, надійшла відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги б/н від 20.05.2025 (вх.№01-41/5118/25), в якій останнє просить суд розглянути справу та ухвалити рішення, що випливає з обставин справи, з урахуванням факту сплати основного боргу та залишення вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та судового збору.

Позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що договір безоплатного користування регулює правовідносини виключно між відповідачем та третіми особами і не встановлює відповідних прав та обов`язків позивача. Виконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо оплати за поставлену електричну енергію, не позбавляє відповідача права зворотної вимоги (регресу) до третьої особи і відповідному розмірі. Зазначені відповідачем обставини не є підставою для звільнення його від відповідальності за несплату електроенергії та не впливають на обгрунтованість заявлених позовних вимог. Позивач зазначає, що оплата заборгованості на 100796,23 грн від 06.05.2025 була здійснено відповідачем після відкриття провадження. Оскільки відповідачем порушено строки оплати за спожиту електричну енергію, то з огляду на умови п.6 Комерційної пропозиції, а також на вимоги ст.625 Цивільного кодексу України, у позивача виникло право вимагати сплати відповідачем 3% річних та інфляційних втрат.

Хід розгляду справи та процесуальні дії суду

Ухвалою суду від 24.04.2025 постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/407/25; справу №905/407/25 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Направлення ухвали суду від 24.04.2025 здійснювалось до електронного кабінету позивача та відповідача, що підтверджується довідками Господарського суду Донецької області про доставку електронного листа до електронного кабінету.

09.06.2025, через підсистему Електронний суд, надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС б/н від 09.06.2025 (вх.№4032/25) про зменшення чи скасування в повному розмірі нарахованих інфляційних втрат у розмірі 15019,82 грн та 3% річних у розмірі 4171,30 грн.

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та перевірка їх доказами

Відповідно до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до п.1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила РРЕЕ) постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком до цього Договору.

За приписами п.1.2.15 Правил ПРРЕЕ укладення, внесення змін продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Відповідно до п.3.1.5 Правил ПРРЕЕ електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергопостачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Згідно з п.3.2.5. розділу ІІІ Правил ПРРЕЕ, укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

За приписами п. 3.1.7., 3.1.9. розділу ІІІ Правил ПРРЕЕ, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

01.01.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю ЕТС (далі -позивач, постачальник) приєдналось до умов договору №6 про постачання електричної енергії споживачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (далі - позивач, постачальник) шляхом фактичного споживання електроенергії та здійснення оплати рахунку.

Відповідно до п. 1.1 договору такий договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (споживач) постачальником універсальних послуг (далі постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком до цього договору.

Згідно з п. 2.10 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.1 договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

За змістом п. 5.4 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках на оплату електричної енергії за цим договором. У випадку застосування до споживача погодинних (диференційованих) цін на електричну енергію суми, вказані в рахунках, можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних погодинних (диференційованих) цін.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.5 договору).

Згідно з п. 5.7 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати зазначеної в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (пункт 9.1. договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника (пункт 13.1 договору).

Відповідач приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником универсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» постачальника електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» для малих не побутових споживачів (далі - комерційна пропозиція)

Відповідно до абзацу 17 пункту 13 XVII розділу Закону України "Про ринок електричної енергії" тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону.

Відповідно до п.10 комерційної пропозиції "Універсальна" для споживачів, за об`єктами з договірною потужністю 50 кВт і більше, постачання електричної енергії з першого числа розрахункового періоду січень 2021 року здійснюється на умовах договору про постачання електричної енергії споживачу та комерційної пропозиції "Надійна - Донецьк" у разі, якщо на цю дату Споживач не обрав іншої комерційної пропозиції і не розірвав договір про постачання електричної енергії та/або не обрав іншого електропостачальника та/або за об`єктом Споживача не було здійснено заходів з припинення/обмеження електропостачання.

Таким чином з 01.01.2021 відповідно до вимог законодавства відповідач споживав електричну енергію відповідно до Договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції "Надійна-Донецьк".

Розділом 4 «Спосіб оплати» комерційної пропозиції передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Прогнозований обсяг споживання визначається Постачальником на підставі відомостей про обсяги прогнозованого споживання електричної енергії наданих адміністратором комерційного обліку (Оператором системи), або розрахованих за допомогою власних програмних ресурсів за середньодобовим споживанням минулих періодів, чи з урахуванням інших відомостей, в тому числі щодо потужності площадок обліку у нових споживачів. Розмір попередньої оплати визначається шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену відповідно до п. 2 комерційної пропозиції. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, зазначений у договорі та/або розрахункових документах.

Відповідно до розділу 5 Комерційної пропозиції 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Розмір попередньої оплати визначається на підставі прогнозованих (заявлених) обсягів споживання електричної енергії на розрахунковий період, або розрахованих за допомогою власних програмних ресурсів за середньодобовим споживанням минулих періодів, чи з урахуванням інших відомостей, в тому числі щодо потужності площадок обліку у нових споживачів за ціною Ці, що останньою опублікована в Особистому кабінеті на момент формування рахунку.

Для нових споживачів перший рахунок надається протягом 3-х днів з дати подання споживачем заяви-приєднання постачальнику.

Розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, незалежно від отримання рахунку.

Виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду споживачем в сервісі "Особистий кабінет". За умовами цієї комерційної пропозиції споживач має обов`язок зареєструватись в сервісі "Особистий кабінет" та користуватись відповідним сервісом. Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі "Особистий кабінет" на підставі даних, отриманих від оператора системи/адміністратора комерційного обліку або внесених споживачем. В інших випадках рахунок формується постачальником за даними, отриманими від споживача/оператора оператора системи/адміністратора комерційного обліку та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

У розділі 6 Комерційної пропозиції визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Відповідно до розділу 10 Комерційної пропозиції договір набирає чинності з наступного дня після подання споживачем заяви-приєднання, в якій повідомляється про обрання Комерційної пропозиції "Надійна-Донецьк", якщо протягом трьох робочих днів споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції. Незалежно від способу акцептування (підписання, подання в електронному виді тощо) споживачем заяви-приєднання, оплата першого виставленого постачальником рахунку на попередню оплату, оплата першого виставленого постачальником рахунку на попередню оплату є фактом, який підтверджує укладення договору.

Договір на умовах цієї комерційної пропозиції укладається на строк до кінця календарного року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 21 календарний день до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не заявить про припинення його дії. Договір може бути розірвано або припинено і в інший термін за ініціативою будь-якої зі сторін в односторонньому порядку достроково з підстав, визначених законодавством України або цим Договором, але в будь - якому випадку Договір діє до повної оплати заборгованості по Договору, включаючи штрафні санкції.

На підтвердження виконання умов договору, позивачем до матеріалів справи додано акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) на період серпень-листопад 2023 разом з рахунками на загальну суму 116571,73 грн, а саме:

-акт за серпень 2023 від 31.08.2023 з рахунком за спожиту електроенергію №6 за серпень 2023 від31.08.2023 на суму 22457,22 грн;

-акт за вересень 2023 від 30.09.2023 з рахунком за спожиту електроенергію №6 за вересень 2023 від 04.10.2023 на суму 19513,67 грн;

-акт за жовтень 2023 від 31.10.2023 з рахунком за спожиту електроенергію №6 за жовтень 2023 від 03.11.2023 на суму 31769,22 грн;

-акт за листопад 2023 від 30.11.2024 з рахунком за спожиту електроенергію №6 за листопад 2023 від 01.12.2023 на суму 42831,62 грн.

Вищевказані акти та рахунки підписані та скріплені печаткою позивача, підпису відповідача акти не містять.

На підтвердження обсягів спожитої електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю ЕТС у період серпень - листопад 2023 позивачем до матеріалів справи додано листи Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі№ 67/1480- вих від 25.01.2024 та №67/8048-вих від 10.06.2024, до яких додано інформацію щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів які приєднані до електричних мереж ібо відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу. З наданої інформації вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю ЕТС у серпні 2023 спожито 2914 кВт*год; у вересні 2023 спожито 2550 кВт*год; у жовтні 2023 спожито 4020 квт*год та у листопаді 2023 спожито 5365 кВт*год.

Відповідачем не надано заперечень щодо обсягів поставленої електричної енергії позивачем у період серпень - листопад 2023.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що попередню оплату від 04.07.2023 у розмірі 13762,16 грн було зараховано як часткову оплату з боку відповідача за серпень 2023. Після проведення остаточного розрахунку за липень 2023 (який не охоплюється позовними вимогами) від попередньої оплати в розмірі 12196,97 грн здійсненої 13.06.2023 утворилась переплата в сумі 2013,34 грн, зазначену переплату зараховано як часткову оплату за серпень 2023. Таким чином за період з серпня по листопад 2023 за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 100796,23 грн.

24.04.2024, позивач звернувся до відповідача з претензією №24/7494 від 24.04.2024 про сплату грошових коштів, а саме: за спожиту електричну енергію за період серпень-листопад 2024 у сумі 100796,23 грн; 3% річних нарахованих за період з 08.09.2023 по 30.04.2024 в сумі 14006,89 грн та інфляційних нарахувань за період з з 01.10.2023 по 31.03.2024 в сумі 1813,16 грн.

Направлення претензії здійснювалось на електронну пошту відповідача, що значиться в реквізитах споживача, на підтвердження чого до матеріалів справи додано скріншот з електронної пошти позивача та скріншот з особового кабінету відповідача.

31.01.2024, відповідач направив Акціонерному товариству ДТЕК Донецькі електромережі лист, в якому повідомив про те, що з 24.02.2022 та по 31.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю ЕТС не здійснює споживання електричної енергії, натомість в зазначений період саме військовою частиною спожито електроенергії у кількості 57509 кВт/год на загальну суму 396023,49 грн та просить претензії по заборгованості за спожиту електроенергію виставляти військовій частині.

15.03.2024, адвокатом відповідача було направлено запит до позивача, в якому адвокат просив надати копію договору про постачання електроенергії на об`єкт відповідача, надати інформацію, станом на 15.03.2024 про заборгованість відповідача за електроенергію та надати інформацію про вжиті заходи позивача з метою припинення постачання електричної енергії.

На вищевказаний запит позивачем було надано відповідь №28/5326 від 19.03.2024, в якій повідомлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕТС та Товариством з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги був укладений договір №6 від 01.01.2021 про постачання електричної енергії, додаток 2 до зазначеного договору є комерційна пропозиція, договір і комерційна пропозиція є публічними та опубліковані на веб сайті позивача. Станом на 18.03.2024 заборгованість зі сплати за електричну енергію Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС за період серпень-листопад 2023 становить 100796,23 грн. Також повідомлено про те, що 14.02.2024 на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС був направлений лист-повідомлення №2/2239 про дострокове розірвання договору.

10.02.2025, відповідач звернувся до позивача із заявою №8, в якій просив виставити офіційну вимогу щодо сплати заборгованості із зазначенням суми боргу, реквізитів для оплати та кінцевого строку її погашення.

Відповідач зазначив, що як тільки отримав компенсацію витрат за спожиту електричну енергію третіми особами за договором №647/2023 на спільне безоплатне користування нерухомим майном, звернувся до позивача з листом №32 від 23.04.2025 про надання акту звірки взаємних розрахунків з метою здійснення оплати заборгованості в повному обсязі.

Відповіді на лист №32 від 23.04.2025 відповідач від позивача не отримав.

Відповідачем до матеріалів справи додано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №580 від 06.05.2025 на суму 100796,23 грн з призначенням платежу попередня оплата за електроенергію за серпень-листопад 2023 згідно рахунку №6 від 01.12.2023.

Позивачем до матеріалів справи додано банківську виписку по особовому рахунку станом за період з 01.05.2025-07.05.2025, з якої вбачається, що позивачем 06.05.2025 сплачено 100796,23 грн з призначенням платежу попередня оплата за електроенергію за серпень-листопад 2023 згідно рахунку №6 від 01.12.2023.

Відповідач заперечує проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат оскільки фактично не споживав електричну енергію, а фактичним споживачем була військова частина. У зв`язку з тим, що відповідач не отримував відшкодування витрат за спожиту електричну військовою частиною, відповідач не мав змоги вчасно здійснювати оплату позивачу.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За правовою природою типовий договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним і регламентує порядок та умови постачання електричної енергії, відтак до нього застосовуються положення статей 633 та 634 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Як визначено у ч.ч.1, 2 ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

За приписами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Поряд з цим, взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018.

Так, п.1.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Судом встановлено з офіційного веб порталу регулятора https://www.nerc.gov.ua/ Національної комісії, що здійснює державне державне регулювання у сферах енергетики та комунальних, що відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018 (зі змінами відповідно до постанови НКРЕКП від 03.11.2021 № 1925) Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» є електропостачальником та отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

За приписами п.1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п.3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Згідно з п.3.1.7 зазначених правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Як визначено у абз.5 п.13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу шляхом фактичного споживання електроенергії та здійснення оплати.

Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок №6.

На підставі наявних в матеріалах справи актів приймання-передавання товарної продукції (електроенергії) за серпень-листопад 2023, що підписані позивачем, позивач здійснив поставку відповідачу у період серпень-листопад 2023 електроенергії на загальну суму 116571,73 грн.

На підставі вищевказаних відомостей щодо обсягу спожитої електричної енергії, позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату вартості спожитої електричної енергії у період серпень-листопад 2023.

Умовами комерційної пропозиції передбачено, що виставлення рахунка за спожиту електричну енергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду споживачем у сервісі Особистий кабінет. На підтвердження наявності у відповідача особистого кабінету, позивачем до матеріалів справи додано скріншот екрану з реквізитами споживача з особистого кабінету. Відповідач не спростував обставини пов`язані з отриманням або не отриманням від позивача вказаних актів та рахунків.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунок з позивачем у строки та порядок, що передбачені умовами договору та комерційної пропозиції.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п.5.7 договору та розділу 5 комерційної пропозиції визначено порядок здійснення споживачем оплати рахунку постачальника за спожиту електричну енергії.

З урахуванням положень п. 5.7 договору та розділу 5 комерційної пропозиції строк оплати поставленої електричної енергії за актом приймання-передавання за серпень 2023 є таким, що настав 07.09.2023; за вересень 2023 є таким, що настав 06.10.2023, за жовтень 2023 є таким, що настав 07.11.2023 та за листопад 2023 є таким, що настав 07.12.2023.

За таких обставин, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір про постачання електричної енергії. Позивачем відповідачу було поставлено електричну енергію у період серпня 2023 по листопад 2023 на суму 116571,73 грн. Позивачем надано пояснення про те, що попередню оплату від 04.07.2023 у розмірі 13762,16 грн було зараховано як часткову оплату з боку відповідача за серпень 2023. Після проведення остаточного розрахунку за липень 2023 (який не охоплюється позовними вимогами) від попередньої оплати в розмірі 12196,97 грн здійсненої 13.06.2023 утворилась переплата в сумі 2013,34 грн, зазначену переплату зараховано як часткову оплату за серпень 2023. Таким чином за період з серпня по листопад 2023 за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 100796,23 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 100796,23 грн після відкриття провадження у цій справі, а саме 06.05.2025 переказавши позивачу 100796,23 грн, що підтверджується наданою відповідачем платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №580 від 06.05.2025 та наданою позивачем банківською випискою

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи те, що кошти у розмірі 100796,23 грн переказані відповідачем на рахунок позивача після відкриття провадження у даній справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №905/407/25 в частині стягнення основного боргу у розмірі 100796,23 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім стягнення основного боргу, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, розрахунок яких міститься у додатку до позовної заяви.

Судом встановлено, що позивач нараховує інфляційні втрати у розмірі 15019,82 грн, що нараховуються: на суму 6681,72 грн за період з 01.10.2023 по 28.02.2025; на суму 19513,67 грн за період з 01.11.2023 по 28.02.2025; на суму 31769,22 грн за період з 01.12.2023 по 28.02.2025 та на суму 42831,62 грн за період з 01.01.2024 по 28.02.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №916/1883/16, від 08.05.2019 у справі №904/2156/18, від 20.09.2019 у справі №904/4342/18, від 14.01.2020 у справі № 924/532/19, від 29.04.2020 у справі №910/1193/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 01.10.2020 у справі №910/11820/18.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем, судом встановлено, що розрахунок позивача є арифметично вірним.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат складає 15019,82 грн.

Також, позивач нараховує 3% річних у розмірі 4171,30 грн, що нараховуються: на суму 6681,72 грн за період з 13.09.2023 по 31.03.2025; на суму 19513,67 грн за період з 12.10.2023 по 31.03.2025; на суму 31769,22 грн за період з 12.11.2023 по 31.03.2025 та на суму 42831,62 грн за період з 09.12.2023 по 31.03.2025.

Перевіривши розрахунок 3% річних здійснений позивачем, судом встановлено, що розрахунок позивача є арифметично вірним.

За розрахунком суду розмір 3% річних складає 4171,30 грн.

Разом з цим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення чи скасування 3% річних та інфляційних втрат. Клопотання доставлено в електронний кабінет позивача 09.06.2025 об 16:35. Станом на 13.06.2025 від позивача не надходило заперечень щодо клопотання відповідача. Проте, не надходження таких заперечень не розцінюється судом як відсутність таких.

В обґрунтування клопотання про зменшення чи скасування 3% річних та інфляційних втрат відповідач посилається на те, що у нього відсутня вина у порушенні грошового зобов`язання, оскільки електрична енергія споживалался військовою частиною, що підтверджується договором про спільне безоплатне користування; своєчасне не здійснення оплати за поставлену електричну енергію зумовлено виключно несвоєчасною компенсацією з боку державного органу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ; відповідач здійснив добровільну оплату до дати розгляду справи. Відповідач зазначає, що ці обставини об`єктивно виключають вину Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС та підтверджують добросовісність дій.

Розглянувши доводи відповідача щодо заявленого клопотання суд виходить з наступного.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 Господарського кодексу Україн).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до положень статті 611 та частини третьої статті 692, статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові №902/417/18 дійшла висновку про те, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

В ухвалі Велика Палата Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 915/534/22, якою справу повернуто колегії Касаційного суду у складі Верховного Суду для розгляду, зокрема, вказала у справі №902/417/18, від висновків у якій вважає за необхідне відступити Касаційний господарський суд, зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшувати розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Про зазначене вказала й Об`єднана палата Касаційного господарського суду в ухвалі від 23.05.2024 у справі № 910/2440/23, повертаючи зазначену справу колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

В ухвалі від 18.12.2024 у справі №922/444/24 Велика Палата Верховного Суду підтримала свої висновки стосовно права суду за певних умов зменшувати розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та заначила, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не обґрунтував, у чому саме є складність тлумачення та застосування статті 625 Цивільного кодексу України та правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18 щодо права суду, враховуючи конкретні обставини справи, зменшити розмір процентів річних.

Отже, розмір 3% може бути зменшений судом за клопотанням сторони враховуючи конкретні обставини справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивач додатково нараховує інфляційні втрати у розмірі 15019,82 грн та 3% річних у розмірі 4171,30 грн. Загальна сума відповідальності, що нарахована позивачем складає 3% від суми боргу.

При цьому, судом беруться до уваги доводи відповідача про те, що він не споживав електричну енергію поставлену у серпні - листопаді 2023, оскільки починаючи з 01.01.2023 з метою підтримки Збройних сил України було передано у спільне безоплатне користування нерухоме майно Військовій частині, що підтверджується договором №647/2023 від 11.09.2023 на спільне безоплатне користування нерухомим майном, яке було забезпечене електричною енергією згідно спірного договору.

Доводи позивача щодо здійснення добровільної сплати заборгованості за поставлену електричну енергію до дати розгляду справи судом відхиляються, оскільки провадження у справі №905/407/25 відкрито ухвалою суду від 24.04.2025, відповідач вказану ухвалу отримав 25.04.2025, що підтверджується довідкою Господарського суду про доставку електронного листа до електронного кабінету. Таким чином, відповідач про розгляд справи №905/407/25 був повідомлений 25.04.2025, відповідачем сплачено заборгованість через 10 днів (06.05.2025 - дата оплати) після відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, доводи відповідача про добровільну оплату заборгованості за поставлену електричну енергію до дати розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення 3% річних до 1,5% річних, оскільки таким чином буде досягнутий баланс між збитками позивача та розміром відповідальності відповідача, але при цьому відповідач не звільнений повністю від відповідальності, що надасть можливість позивачу компенсувати свої втрати від несвоєчасного виконання рішення суду за рахунок інфляційних втрат та 1,5% річних.

Отже, керуючись принципами розумності, пропорційності та справедливості, суд зменшує розмір річних до 1,5%, який за розрахунком суду становить 2085,65 грн, що й підлягає задоволенню.

Щодо зменшення суми інфляційних втрат, то суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача в цій частині, оскільки у суду відсутнє право на зменшення інфляційних витрат та як розмір та порядок нарахування яких передбачений Законом та не залежить від волі сторін.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а саме несплати вартості отриманої електроенергії у строки погоджені в договорі, що змусило позивача звернутись до суду з цим позовом, суд вважає за можливе витрати щодо сплати судового збору в сумі 2366, 66 грн покласти на відповідача та стягнути цю суму з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 76, 79, 86, 123, 129, п.2 ч.1 ст.231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Закрити провадження у справі №905/407/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 100796,23 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТС (, вул.Козацька, буд.68, м.Дружківка, Донецька обл., 84200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (, вул.Січових Стрільців, буд.4Д, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49001) 3% річних у розмірі 2085 (дві тисячі вісімдесят п`ять) грн 65 коп, інфляційні втрати у розмірі 15019 (п`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять) грн 82 коп та судовий збір у розмірі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн 66 коп.

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядки та строки передбачені ст. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подано учасниками справи у порядку та строки передбаченими ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2025.

Суддя Д.М. Огороднік