РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2025справа №910/15180/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15180/24

за позовом Фізичної особи - підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739)

про визнання недійсним одностороннього правочину,

за участю представників:

позивача - Сабадин А.В. (ордер від 09.12.2024 серія АІ №1763690);

відповідача - Волосюк Т.С. (довіреність від 01.01.2025 №136).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Фізична особа - підприємець Плєндуков Ігор Сергійович (далі - Підприємець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі - Підприємство) про визнання недійсним одностороннього правочину відповідача, оформленого письмовим повідомленням від 21.11.2024 №053/05-4923 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 22.11.2024 укладеного сторонами договору від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі - Договір).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 01.02.2024 Підприємцем (сторона-2) і Підприємством (сторона-1) укладено Договір, за умовами якого сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), Дніпровський район, м. Київ (далі - паркувальний майданчик), що включає 405 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 45 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів;

- позивач неодноразово з`являвся на паркувальний майданчик для здійснення своєї господарської діяльності, проте вказаний майданчик самовільно займає Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив автолюбителів «Дніпровський» (далі - Кооператив), який перешкоджає останньому здійснювати на ньому свою господарську діяльність за Договором;

- 20.08.2024 Підприємець звернувся з листом від 20.08.2024 вх. №053/05/250 до Підприємства щодо зупинення нарахування плати за Договором, оскільки паркувальний майданчик самовільно зайнято Кооперативом, який перешкоджає позивачу здійсненню експлуатації паркувального майданчика за Договором;

- листом від 09.09.2024 №053/05-3581 відповідач повідомив Підприємця, що призупинення оплати вартості експлуатації паркувального майданчика не передбачено умовами Договору, в разі несплати останнім заборгованості Підприємству змушене буде звернутися до суду;

- відповідач надіслав позивачу лист-повідомлення від 21.11.2024 №053/05-4923 про дострокове розірвання Договору, в якому зазначив, що станом на 20.11.2024 Підприємець має заборгованість перед Підприємством за Договором в сумі 563 355 грн, оскільки позивач не виконує вимог Договору щодо здійснення своєчасної оплати в повному обсязі, та керуючись пунктом 7.8 Договору Підприємство повідомляє Підприємця про дострокове розірвання Договору з 22.11.2024;

- оскільки Підприємець був позбавлений можливості використовувати переданий в оренду (найм) майданчик для паркування транспортних засобів через самовільне зайняття його Кооперативом, то наявні обставини, що не залежали від позивача та, в силу приписів частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), звільняють його від сплати орендної плати за період, за який об`єкт оренди ним не використовувався;

- на думку позивача, останній звільнений від сплати орендної плати за Договором з моменту підписання 01.04.2024 з Підприємством акта приймання-передачі паркувального майданчика;

- зміст одностороннього правочину відповідача суперечить частині шостій статті 762 ЦК України та частині третій статті 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Підприємство 01.01.2025 подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило таке:

- внаслідок порушення Підприємцем умов Договору щодо оплати, наявністю заборгованості за Договором у сумі 618 637,50 грн, та відповідно до пункту 7.8. Договору відповідачем було надіслано лист від 21.11.2024 №053/05-4923, яким повідомлено про дострокове розірвання Договору з 22.11.2024, а тому відповідачем було розірвано Договір, що підтверджується підписами та печатками сторін, зокрема, і умови щодо розміру та порядку оплати за надані послуги, умови щодо розірвання договору в односторонньому порядку;

- стаття 188 ГК України до спірних правовідносин не застосовується;

- за правовою природою Договір є договором надання послуг, а не договором оренди комунального майна, оскільки передбачає вчинення Підприємством як виконавцем певних дій за плату (надання права на експлуатацію, утримання та облаштування);

- Підприємець не звільнений від сплати орендної плати за Договором;

- поданий позивачем разом з позовом протокол допиту свідка від 13.08.2024 у кримінальному провадженні №0000117 від 08.10.2021, в якому не ухвалено вироку суду, не є належним та допустимим доказом в господарській справі;

- Підприємцем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, односторонній правочин від 21.11.2024 №053/05-4923 відповідає чинному законодавству України, тому підстави для визнання недійсним останнього відсутні, а отже в задоволенні позову повинно бути відмовлено.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

Підприємець 06.01.2025 подав суду відповідь на відзив, в якій підтримав доводи позовної заяви та додатково зазначив, що законодавство не встановлює заборону дослідження матеріалів кримінального провадження в порядку господарського судочинства, якщо на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений.

4. Стислий виклад заперечень відповідача на відповідь на відзив

Відповідач 13.01.2025 подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримав доводи відзиву на позов та додатково зазначив, що матеріали справи не містять доказів звернення Підприємця із запереченнями стосовно наданих на підставі Договору послуг, а отже такі послуги вважаються прийнятими позивачем без зауважень відповідно до пункту 3.4 Договору.

5. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.01.2025.

Позивач 20.01.2025 подав суду заяву про долучення доказів, в якій також просив суд поновити процесуальний строк на їх подання.

Суд поновив позивачу пропущений процесуальний строк на подання заяви про долучення доказів та долучив їх до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 продовжено строк підготовчого провадження; підготовче засідання відкладено на 24.02.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 зобов`язано Дніпровське Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві подати суду:

- копії матеріалів, складених за результатами виклику Плєндуковим І.С. на короткий номер « 102» працівників поліції на майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Петра Вершигори, 2 (навпроти): 01.05.2024 о 17:26 год - оперативним черговим по місту Києву, виклик призначено дільничному офіцеру поліції Дніпровського управління поліції; 31.07.2024 о 16:28 год - оперативним черговим по місту Києву направлено слідчо-оперативну групу Дніпровського управління поліції (подія зареєстрована в ЖЕО від 31.07.2024 №38828 Дніпровським УП);

- копії матеріалів досудового розслідування кримінального провадження від 08.10.2021 №0000117, що стосуються паркувального майданчика, а також письмовий дозвіл слідчого або прокурора щодо дозволу на розголошення досудового розслідування в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Позивач 13.03.2025 подав суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Дніпровське Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві 17.03.2025 та 24.03.2025 подало суду документи на вимоги ухвали від 24.02.2025.

Підприємець 25.03.2025 подав суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідач 07.04.2025 подав суду письмові пояснення у справі, в яких зазначив, що: лист Департаменту земельних ресурсів та доданий до нього акт обстеження, складений 25.02.2025 (через 3 місяці після розірвання Договору), жодним чином не підтверджує, що позивач не міг використовувати майданчик у період з дати підписання акта приймання-передачі паркувального майданчика 01.04.2024 по дату розірвання Договору з 22.11.2024 через обставини, що від нього не залежали; подані Дніпровським Управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві матеріали жодним чином не підтверджують обставин, на які посилається Підприємець, обґрунтовуючи свою відмову від виконання обов`язків за Договором; відповідачем було розірвано Договір відповідно до умов Договору, які були погоджені сторонами, що підтверджується підписами та печатками сторін, зокрема, і умови стосовно розміру та порядку оплати за надані послуги, умови щодо розірвання Договору в односторонньому порядку; односторонній правочин від 21.11.2024 №053/05-4923 відповідає законодавству, тому підстави для визнання недійсним останнього відсутні.

У підготовчому засіданні 07.04.2025 оголошено перерву до 28.04.2025.

Відповідач 17.04.2025 подав суду письмові пояснення у справі, в яких вказав таке: долучені позивачем матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні від 08.10.2021 №0000117, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України, в якому не ухвалено вироку суду, є таким, що не може бути використаним в поточній справі як належний та допустимий доказ.

18.04.2025 Підприємство подало суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Позивач 24.04.2025 подав суду письмові пояснення у справі, в яких зазначив про те, що: Підприємець з моменту укладення Договору та в подальшому після передачі паркувального майданчика за актом приймання-передачі від 01.04.2024 не мав можливості використовувати майданчик через самовільне його заняття Кооперативом, про що було добре відомо відповідачу, який ще до моменту укладення Договору з позивачем, а саме 08.10.2021 звернувся до Дніпровської окружної прокуратури м. Києва з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення про те, що групою невстановлених осіб на території Дніпровського району м. Києва, всупереч рішення Київської міської ради (далі - КМР) від 26.06.2007 №930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту у місті Києві», самовільно зайняті земельні ділянки, на підставі якого відкрито кримінальне провадження №0000117 за частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України, в рамках якого було допитано як свідка Плєндукова І.С. та проведено ряд слідчих та процесуальних дій стосовно самовільного зайняття паркувального майданчику; зміст одностороннього правочину Підприємства, оформленого письмовим повідомленням від 21.11.2024 №053/05-4923 про одностороннє розірвання з 22.11.2024 Договору, також суперечить частині третій статті 291 ГК України, згідно з якою на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2025.

Представники позивача у судовому засіданні 09.06.2025 оголосили вступне слово та підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 09.06.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Рішенням КМР від 26.06.2007 №930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» Підприємство визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів в місті Києві.

Відповідач здійснює господарську діяльність з паркування транспортних засобів відповідно до чинного законодавства України, зокрема, Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням КМР від 25.12.2008 №1051/1051, та Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342.

Рішенням КМР від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» (таблиця №1 додатку 5) затверджено перелік паркувальних майданчиків, які закріплені за Підприємством.

Відповідно до таблиці №1 до додатка 5 до рішення КМР від 23.06.2011 №242/5629 за Підприємством закріплено спеціально обладнаний майданчик для паркування за адресою: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), м. Київ.

15.12.2017 Підприємством (сторона-1) і Кооперативом (сторона-2) було укладено договір №ДНП-2017-12/100 про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування, за яким сторона-1 надала за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 337 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 38 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: вул. Вершигори, 2 (навпроти), Дніпровський район, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Підприємство листом від 14.01.2021 №053/05-114 повідомило Кооператив, що у зв`язку з прийняттям рішення КМР від 24.12.2020 №22/22 про внесення змін до таблиці №1 до додатка 5 до рішення КМР від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (із змінами та доповненнями), яким виключено паркувальний майданчик за адресою: вул. Вершигори, 2 (навпроти), договір за вказаною адресою вважається таким, що припинений з 01.01.2021.

Слід зазначити, що у 2020 році Кооператив звернувся до Окружного адміністративного чуду міста Києва з позовом до КМР, третя особа - Підприємство, про визнання протиправним та скасування (шляхом виключення) закріплення за Підприємством в таблиці №1 до додатку 5 до рішення КМР від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (в редакції рішення КМР від 02.07.2015 №667/1531) таких паркувальних майданчиків в Дніпровському районі: пункт №11 - вул. Вершигори, 2 (навпроти); пункт №14 - вул. Воскресенська, 2-а; пункт №24 - вул. Микільсько-Слобідська, 6/2.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 зі справи №640/5887/20 у задоволенні позовних вимог Кооперативу відмовлено.

Окружним адміністративним судом міста Києва було встановлено таке:

- рішенням КМР від 02.07.2015 №667/1531 «Про внесення змін до таблиці № 1 додатку 5 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку» відповідно до таблиці №1 до додатка 5 внесено такі паркувальні майданчики в Дніпровському районі: пункт №11 - вул. Вершигори, 2 (навпроти); пункт №14 - вул. Воскресенська, 2-а; пункт №24 - вул. Микільсько-Слобідська, 6/2, які після їх закріплення за Підприємством останнім передано на підставі договорів від 15.12.2017 №ДНП-2017-12/100, ДНП-2017-12/101 і ДНП-2017-12/102 про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування Кооперативу;

- земельні ділянки, на яких розташовано паркувальні майданчики за вказаними адресами, належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва, що не заперечується Кооперативом, тому додатково судом не досліджується; станом на час прийняття оскаржуваного рішення, як і станом на час розгляду справи, КМР не приймалося рішення про передачу Кооперативу зазначених земельних ділянок на будь-яких підставах; як пояснив Кооператив, ним подано заяви до КМР щодо передачі вказаних земельних ділянок йому у користування, проте рішення з цього приводу не прийнято; відповідно, у суду відсутні підстави для висновку про те, що вказані земельні ділянки не могли бути закріплені за Підприємством для надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування;

- згідно з матеріалами справи №640/5887/20 паркувальні майданчики в Дніпровському районі: пункт №11 - вул. Вершигори, 2 (навпроти); пункт №14 - вул. Воскресенська, 2-а; пункт №24 - вул. Микільсько-Слобідська, 6/2, закріплені за Підприємством, з комунальної власності не вибували, а експлуатуються уповноваженою особою (оператором) - комунальним підприємством виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації), що визначено органом місцевого самоврядування для здійснення організації та експлуатації місць платного паркування транспортних засобів відповідно до чинного порядку, і правомірно надає права на експлуатацію фіксованих місць для паркування на вказаних земельних ділянках на підставі відповідних договорів, яким саме і є Підприємство;

- закріплення за Підприємством земельних ділянок здійснюється в межах реалізації КМР повноважень використання землями комунальної власності і не є передачею земельних ділянок комунальної власності Підприємству, що потребувало б належного оформлення землевідведення згідно з положеннями Земельного кодексу України; за таких обставин твердження Кооперативу про протиправність оскаржуваного рішення на тій підставі, що земельні ділянки не сформовані у встановленому порядку, не можуть бути визнані обґрунтованими;

- щодо фактів сплати Кооперативом земельного податку та фактичної експлуатації земельних ділянок протягом тривалого часу до їх закріплення за Підприємством суд зазначає, що вказані обставини не впливають на право КМР здійснювати користування земельними ділянками комунальної власності, в тому числі, для експлуатації їх як паркувальні майданчики; також закріплення за Підприємством паркувальних майданчиків не заважає КМР вирішити питання про передачу земельних ділянок, на яких вони розташовані, у власність чи користування іншим особам, в порядку, з підстав та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Разом з тим, Кооператив після припинення з 01.01.2021 дії договору від 15.12.2017 №ДНП-2017-12/100, продовжив користування майданчиком для паркування транспортних засобів за адресою: вул. Вершигори, 2 (навпроти), Дніпровський район, м. Київ, без жодних на те підстав.

31.08.2021 рішенням КМР №2185/2226 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» таблицю №1 до додатка 5 до рішення КМР від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (в редакції рішення Київської міської ради від 24.12.2020 №22/22) викладено в новій редакції, згідно з якою включено до переліку паркувальних майданчиків, закріплених за Підприємством майданчик для паркування транспортних засобів: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), м. Київ.

01.02.2024 Підприємцем (сторона-2) і Підприємством (сторона-1) було укладено Договір, за умовами якого:

- сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), Дніпровський район, м. Київ (далі - паркувальний майданчик), що включає 405 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 45 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів (пункт 1.1 Договору);

- майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію стороні-2 з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію (пункт 3.1 Договору);

- акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію має бути підписаний сторонами в термін з 01.02.2024 по 01.04.2024; у випадку не підписання сторонами акта приймання-передачі майданчика в експлуатацію Договір вважається розірваним 02.04.2024 (пункт 3.2 Договору);

- щомісяця до 10-го числа сторони підписують акт приймання-передачі послуг, наданих в попередньому місяці; підписання акта приймання-передачі наданих послуг здійснюється за місцезнаходженням сторони-1; у випадку не підписання стороною-2 акта приймання-передачі наданих послуг в строк до 10 числа акт приймання-передачі послуг, наданих в попередньому місяці, вважається підписаним стороною-2 без зауважень (пункт 3.4 Договору);

- вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях становить 6,50 грн, в т.ч. ПДВ у сумі 1,08 грн (пункт 4.1 Договору);

- загальна ціна Договору становить 2 885 220 грн, в т.ч. ПДВ у сумі 480 870 грн (пункт 4.2 Договору);

- оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акта приймання-передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок сторони-1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, за який здійснюється розрахунок; плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі, здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці; якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця (пункт 4.3 Договору);

- сторона-1 не пізніше 5-го числа місяця готує та надсилає на адресу електронної пошти сторони-2 рахунок на оплату (пункт 4.4 Договору);

- відсутність рахунка на дату оплати, визначену пунктом 4.3 Договору, не звільняє сторону-2 від зобов`язань щодо оплати (пункт 4.5 Договору);

- плата сторони-2 стороні-1, визначена у пункті 4.1 Договору, може бути змінена у випадках зміни розміру податків та зборів, з яких формується плата за майданчик для паркування; в цьому випадку сторони зобов`язуються внести зміни в Договір, виходячи із змінених розмірів податків і зборів; новий розмір плати встановлюється з дати набрання чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого змінено розмір плати, а раніше проведені стороною-2 розрахунки підлягають корегуванню (пункт 4.6 Договору);

- оплата сторони-2 стороні-1 відповідно до умов Договору проводиться за період з дати підписання акта приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації стороні-1 майданчика для паркування (пункт 4.7 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами (пункт 7.1 Договору);

- строк дії Договору становить 1 096 календарних днів від дати підписання акта приймання-передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування (пункт 7.2 Договору);

- сторона-1 має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у таких випадках:

виявлення порушень умов Договору вперше - не раніше ніж на 20-й день від дати надіслання акта (згідно з пунктом 3.5 Договору) якщо сторона-2 не повідомила сторону-1 про його усунення у визначеному Договором порядку;

повторного виявлення порушень умов Договору - в будь-який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуте воно стороною-2;

втрати стороною-1 права передачі паркувального майданчика в експлуатацію - з моменту втрати такого права;

невиконання стороною-1 зобов`язання, передбаченого підпунктом 2.2.10 пункту 2.2 Договору, при цьому сторона-1 надсилає стороні-2 письмове повідомлення про розірвання Договору; в такому випадку Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні;

якщо сторона-2 має заборгованість за оплату вартості експлуатації майданчика відповідно до пункту 4.3 Договору три місяці і більше (пункт 7.6 Договору);

- у випадку дострокового розірвання Договору в порядку підпунктів 7.6.2 - 7.6.5 пункту 7.6 Договору сторона-1 надсилає стороні-2 письмове повідомлення про розірвання Договору; в такому випадку Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні (пункт 7.8 Договору);

- після припинення дії або розірвання Договору (окрім випадку втрати стороною-1 права експлуатації майданчика для паркування) сторона-2 зобов`язана протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів звільнити майданчик для паркування (пункт 7.12 Договору).

23.02.2024 після укладення Договору з відповідачем позивач прибув за місцезнаходженням майданчика для паркування транспортних засобів та виявив, що там здійснюється діяльність невідомими особами. На паркувальний майданчик прибув голова Кооперативу Булгаченко Ігор Миколайович та повідомив, що Кооператив там здійснює діяльність. Після цього на майданчик прибув натовп агресивно налаштованих людей, які разом з головою Кооперативу поставили вимогу позивачеві покинути майданчик.

01.04.2024 сторонами було підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика, за яким Підприємство передало, а Підприємець прийняв в експлуатацію паркувальний майданчик на 450 машиномісць за адресою: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), Дніпровський район, м. Київ.

Після підписання акта приймання-передачі майданчика для паркування позивач в травні 2024 року знову прибув на паркувальний майданчик, куди також прибув голова Кооперативу Булгаченко І.М., якому було надано для огляду Договір, схему ОДР та акт приймання-передачі паркувального майданчика, на що останній повідомив, що можливо звільнить паркувальний майданчик, проте паркувальний майданчик так і не звільнив.

В подальшому 31.07.2024 позивач знову прибув на паркувальний майданчик, куди також прибув голова Кооперативу Булгаченко І.М. та інші представники Кооперативу, які самовільно займають вказаний паркувальний майданчик, та не дозволили позивачеві здійснювати діяльність на паркувальному майданчику, що фактично є перешкоджанням позивачеві користуватися цим майданчиком.

Майданчик для паркування розміщений на земельних ділянках з кадастровими номерами: :66:010:0022, :66:010:0024, :66:010:0006.

Оскільки за вказаною адресою та на зазначених земельних ділянках організовано паркувальний майданчик Кооперативу, позивач листом від 07.08.2024 вих. №07/1 звернувся до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації) з проханням надати таку інформацію:

« 1. Чи є чинними договори оренди земельних ділянок з кадастровим номером :66:010:0024, :66:010:0022, :66:010:0006?

2. Чи правомірно здійснює господарську діяльність (паркування транспортних засобів) ОБСЛУГОВУЮЧИЙ КООПЕРАТИВ «ГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ АВТОЛЮБИТЕЛІВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» ( ) на земельних ділянках з кадастровим номером :66:010:0024, :66:010:0022, :66:010:0006?

3. Хто є власником та користувачем земельних ділянок з кадастровим номером :66:010:0024, :66:010:0022, :66:010:0006 ?».

Листом від 26.08.2024 №057-11564 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації) повідомив Підприємцю таке:

- відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :66:010:0024, площею 0,5776 га, має цільове призначення - для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (код 02.09); земельна ділянка сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розробленої Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» 22.10.2021; право комунальної власності зареєстровано 26.06.2024;

- земельна ділянка з кадастровим номером :66:010:0022, площею 0,3340 га, має цільове призначення - для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код 03.10);

- земельна ділянка сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розробленої Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» 22.10.2021; право комунальної власності зареєстровано 26.06.2024;

- земельна ділянка з кадастровим номером :66:010:0006, площею 1,6882 га, має цільове призначення - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (код 12.04); земельна ділянка сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розробленої Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» 22.10.2019; інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня;

- рішень про передачу земельних ділянок у власність чи користування Кооперативу КМР (Київська міська державна адміністрація) не приймала;

- згідно з відомостями з Державного земельного кадастру та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Кооперативом земельні ділянки не зареєстровані.

Листом від 14.08.2024 №053/05-3237 Підприємство повідомило Підприємця про те, що станом на 13.08.2024 у останнього наявна заборгованість, зокрема, за Договором у сумі 321165 грн (не сплачено в повному об`ємі жодного з останніх 4 (чотирьох) рахунків), що є порушенням підпункту 2.2.6 пункту 2.2 і пункту 4.3 Договору; відповідач просив виконати взяті на себе зобов`язання стосовно розрахунків за Договором та погасити заборгованість.

Листом від 20.08.2024 вих. №1/2 позивач повідомив відповідача про те, що:

- 01.02.2024 Підприємецм і Підприємством укладено Договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування за адресою: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), м. Київ, що включає 405 машиномісць;

- фактично земельні ділянки з кадастровими номерами :66:010:0024, :66:010:0022,:66:010:0006;

- в свою чергу за вказаною адресою та на згаданих земельних ділянках організовано паркувальний майданчик Кооперативу, який не дає здійснювати господарську діяльність позивачу;

- зазначені факти були зафіксовані СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві та приєднанні до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2021 за №0000117 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України відповідно до заяви Підприємства де одним із паркувальних майданчиків була вказана адреса: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), м. Київ, як самовільно зайнята земельна ділянка;

- враховуючи вказане позивач просив відповідача зупинити нарахування плати Підприємця за Договором до моменту звільнення сторонніми особами паркувального майданчика за адресою: вул. Вершигори Петра, 2 (навпроти), м. Київ.

Відповідач листом від 09.09.2024 №053/05-3581 повідомив позивачу таке:

- призупинення оплати вартості експлуатації майданчика не передбачено умовами Договору;

- пунктом 4.3 Договору передбачено, що оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня передачі Підприємством в експлуатацію Підприємцю майданчика для паркування та здійснюється позивачем щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата, не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, за який здійснюється розрахунок; плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі, здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркувапня в даному місяці;

- якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця;

- відповідно до підпункту 2.2.6 пункту 2.2 Договору Підприємець зобовязується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки з Підприємством згідно з умовами Договору;

- станом на 09.06.2024 позивач має заборгованість перед відповідачем з розрахунків за Договором у сумі 402 772,50 грн, а саме: не сплачено в повному обсязі рахунки за квітень-серпень 2024 року, що є грубим порушенням умов підпункту 2.2.6 пункту 2.2 та пункту 4.3 Договору;

- Підприємство просить виконати взяті на себе зобов`язання стосовно розрахунків за Договором та в найкоротший термін погасити заборгованість;

- у разі, якщо Підприємець у подальшому буде ігнорувати вимоги умов Договору щодо здійснення своєчасної оплати в повному обсязі, відповідач буде вимушений розірвати Договір та звернутись до суду за стягненням заборгованості, усіх судових витрат з подальшим накладенням арешту на кошти та майно, а також застосувати інші заходи реагування відповідно до умов Договору.

Листом від 21.11.2024 №053/05-4923 Підприємство повідомило позивача про те, що:

- згідно з пунктом 4.3 Договору Підприємець зобов`язаний здійснювати оплату вартості експлуатації майданчика з дня підписання акта приймання-передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок сторони-1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, за який здійснюється розрахунок; плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці; якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця;

- станом на 20.11.2024 позивач має заборгованість перед відповідачем з розрахунків за Договором у сумі 563 355 грн;

- відповідно до підпункту 7.6.5 пункту 7.6 Договору Підприємство має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у випадку якщо Підприємець має заборгованість за оплату вартості експлуатації майданчика для паркування згідно з пунктом 4.3 Договору три місяці і більше;

- враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач не виконує вимог Договору стосовно здійснення своєчасної оплати в повному обсязі, та керуючись пунктом 7.8 Договору відповідач повідомляє про дострокове розірвання Договору з 22.11.2024.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Частинами першою - п?ятою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами першою і третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред?явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення того, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб?єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає його порушення, і в залежності від цього у який ефективний спосіб порушене право може бути захищено.

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами першою і шостою статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підприємство зазначає, що укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, оскільки передбачає вчинення Підприємством як виконавцем певних дій за плату (надання права на експлуатацію, утримання та облаштування) відповідно необхідно застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини надання послуг. До аналогічного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 04.06.2018 зі справи №910/20720/16 і від 03.02.2020 зі справи №910/6312/19.

Разом з тим, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 15.03.2024 зі справи №910/1248/23, вирішуючи питання правової природи договору про надання для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для ведення діяльності з паркування транспортних засобів, вказала на те, що право на організацію та експлуатацію місць для платного паркування транспортних засобів є проявом здійснення правомочності користування паркувальним майданчиком певним чином. Договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування є договором найму комунального майна (паркувального майданчика), оскільки предметом користування є майданчик для паркування як майно, і таке користування носить строковий та оплатний характер.

У частині першій статті 284 ГК України законодавець як істотні умови договору оренди, визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

Згідно з частинами першою і другою статті 773 ЦК України наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно зі статтею 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у володіння та/або користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлено статтею 611 ЦК України, відповідно до частини першої якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положення частини сьомої статті 193 ГК України і статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статі 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України, якій відповідає частина перша статті 188 ГК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 20.07.2022 зі справи №910/21039/20 вказав на те, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

ВИСНОВКИ

Сторонами в укладеному Договорі було узгоджено умови щодо дострокового розірвання Договору в односторонньому порядку за ініціативою наймодавця - Підприємства.

Згідно з умовами пункту 7.6 Договору відповідач має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у таких випадках:

- виявлення порушень умов Договору вперше - не раніше ніж на 20-й день від дати надіслання акта (відповідно до пункту 3.5 Договору) якщо сторона-2 не повідомила сторону-1 про його усунення у визначеному Договором порядку;

- повторного виявлення порушень умов Договору - в будь-який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуте воно стороною-2;

- втрати стороною-1 права передачі паркувального майданчика в експлуатацію - з моменту втрати такого права;

- невиконання стороною-1 зобов`язання, передбаченого підпунктом 2.2.10 пункту 2.2 Договору, при цьому сторона-1 надсилає стороні-2 письмове повідомлення про розірвання Договору; в такому випадку Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні;

якщо сторона-2 має заборгованість за оплату вартості експлуатації майданчика відповідно до пункту 4.3 Договору три місяці і більше.

Так, Підприємством було надіслано Підприємцю повідомленням від 21.11.2024 №053/05-4923 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 22.11.2024 укладеного сторонами Договору з огляду на наявність у позивача заборгованості за Договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (частини перша і четверта статті 286 ГК України).

Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Правова норма, яка міститься в частині шостій статті 762 ЦК України, визначає як підставу звільнення від зобов?язання сплатити орендну плату об??єктивну безпосередню неможливість використовувати передане в найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі та розпоряджатись ними, тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені в даній статті, можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Наведена частина статті 762 ЦК України не має вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження.

Підставою для застосування вказаної норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів Кооператив після розірвання у 2021 році з Підприємством договору від 15.12.2017 №ДНП-2017-12/100 про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування за адресою: вул. Вершигори, 2 (навпроти), Дніпровський район, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, відмовляється в добровільному порядку звільняти наведений паркувальний майданчик, а з 01.04.2024 (день підписання Підприємцем і Підприємцем акта приймання-передачі паркувального майданчика за Договором), перешкоджає позивачу у доступі до паркувального майданчика, а відтак і у користування майданчиком.

Отже, оскільки позивач позбавлений можливості використовувати переданий в оренду (найм) майданчик для паркування транспортних засобів через самовільне зайняття його Кооперативом, то наявні обставини, що не залежать від Підприємця та, в силу приписів частини шостої статті ЦК України, звільняють його від сплати орендної плати за період, за який об?єкт оренди ним не використовується.

Таким чином, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати орендної плати за Договором з моменту підписання 01.04.2024 акта приймання-передачі паркувального майданчика у зв?язку з самовільним зайняттям його Кооперативом, та майданчик для паркування не міг бути використаний Підприємцем через обставини, за які він не відповідає, то у відповідача відсутні підстави для дострокового розірвання Договору.

Відтак, позовні вимоги Підприємця є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739) про визнання недійсним одностороннього правочину задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним односторонній правочин Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739), оформлений письмовим повідомленням від 21.11.2024 №053/05-4923 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 22.11.2024 укладеного сторонами договору від 01.02.2024 №ДНП-2024-02/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739) на користь Фізичної особи - підприємця Плєндукова Ігоря Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.06.2025.

Суддя Оксана Марченко