УХВАЛА

16 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/16232/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл" (далі - Товариство, позивач, скаржник) звернулося 25.04.2025 через підсистему "Електронний суд" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 910/16232/24 скасувати; ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/16232/24 скасувати в частині прийнятого ним рішення (мотивувальної частини рішення) про відсутність підстав для повернення позивачу сплаченої ним суми судового збору; крім того, в додатках до касаційної скарги додано клопотання про поновлення процесуального строку на подання цієї касаційної скарги, в якому Товариство просить поновити строк на подання цієї касаційної скарги.

Верховний Суд ухвалою від 15.05.2025 визнав неповажними підстави, наведені скаржником для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови; касаційну скаргу Товариства залишено без руху на підставі частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення з відповідними доказами; надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали; роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Копію ухвали Верховного Суду від 15.05.2025 у справі № 910/16232/24 (документ в електронному вигляді) надіслано в Електронний кабінет одержувача Товариства - 19.05.2025 19:44, на підтвердження чого наявні довідки Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду про доставку документа в кабінет Електронного суду.

Приписами частини шостої статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до частини сьомої статті 242 ГПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

З урахуванням наведеного, ухвала Суду про залишення касаційної скарги без руху у цій справі вважається врученою скаржнику 20.05.2025, а тому строк для усунення недоліків закінчився 30.05.2025.

Від Товариства 26.05.2025 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду надійшла заява, у якій наводить підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови.

У заяві, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що: "суд не надає правову оцінку підставі "Велика навантаженість єдиного працівника ТОВ "Літон Оіл".

Склад судової колегії змінився, що підтверджується Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025.

Розглянувши обґрунтування, наведені у заяві про поновлення процесуального строку, колегія суддів доходить висновку, що підстави поновлення строку не є поважними з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", заява №24402/02).

Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6 частини другої статті 42 ГПК України).

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частина перша статті 118 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Нормами ГПК України чітко визначено строки вчинення процесуальних дій, порядок обчислення, початок відліку та їх закінчення. Процесуальні строки є обов`язковими як для суду, так і для учасників судового процесу, оскільки визначають, зокрема, час протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Право господарського суду при вирішенні питання, що виникає у зв`язку із поновленням пропущеного процесуального строку, унормовується процесуальним законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання або заяви про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про поновлення процесуального строку має містити обґрунтування причин пропуску строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. До клопотання чи заяви повинні бути додані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, у межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Частиною шостою статті 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

На зацікавлену особу покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд зазначає, що звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Постанова Північного апеляційного господарського суду у справі №910/16232/24 ухвалена 18.03.2025, повний текст постанови складено 21.03.2025, а, отже, строк на її оскарження закінчився 16.04.2025 (зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у відповідності абзацу 2 частини першої статті 288 ГПК України, з урахуванням частини четвертої статті 116 ГПК України).

Із касаційною скаргою скаржник звернувся до Касаційного господарського суду 24.04.2025, тобто із значним пропуском процесуального строку, встановленого приписами статті 288 ГПК України.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 15.05.2025 у справі № 910/16232/24 про залишення касаційної скарги без руху, Суд вже надавав оцінку доводам скаржника, наведеним у заяві про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови у цій справі, у сукупності з іншими доводами і визнав їх необґрунтованими та такими, що не є об`єктивно непереборними такими, що не залежать від волевиявлення учасника справи. Враховуючи основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема, принцип рівності усіх учасників судового процесу, Суд зазначає, що обставини про, які зазначає скаржник "Велика навантаженість єдиного працівника ТОВ "Літон Оіл"" носять виключно суб`єктивний характер та не можуть бути підставою для поновлення строків на звернення з касаційною скаргою. Скаржник, як рівноправний учасник судового процесу не був позбавлений можливості залучити іншого представника.

Негативні наслідки для скаржника, які пов`язані з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Так, статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Усі учасники справи поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одній зі сторін перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Отже, скаржником у скарзі не наведено та необґрунтовано обставин, які пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, що не залежали від його волі та унеможливили своєчасне, у встановлений процесуальним законом строк, подання касаційної скарги.

Оцінюючи поважність пропуску строку на касаційне оскарження, Суд також враховує тривалість пропущеного строку, проміжок часу звернення з касаційною скаргою, обставини пропуску строку звернення до Суду, які б об`єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, які залежали виключно від самого керівника названого товариства.

Таким чином, оцінивши надані доводи та докази за своїм внутрішнім переконанням, Суд приходить до висновку, що Товариством не зазначено доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих заходів, які б об`єктивно вказували на наявність дійсно непереборних обставин (які б не перебували під контролем суб`єкта господарювання, в тому числі не залежали від прийняття ним управлінських рішень пов`язаних із створенням належних умов для роботи підприємства), що безпосередньо заважали йому вчасно підготувати та подати касаційну скаргу та не зазначено жодних інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження (крім фактично тих, по яких Судом вже було прийнято процесуальне рішення), та які могли би бути розцінені, як поважні підстави для поновлення строку.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 292 ГПК України, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною п`ятою статті 293 ГПК України ухвалу про відмову у відкриті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє не пізніше, ніж через двадцять днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З урахуванням того, що у заяві після усунення недоліків скаржником не наведено обґрунтування та не зазначено об`єктивних обставин непереборної сили, що стали причиною пропуску строку на касаційне оскарження, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 910/16232/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтею 234, 293 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 910/16232/24 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова