ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2778/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання В.М. Просяник,

за участю представників сторін:

від позивача: І.В. Конопліцький

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 (суддя С.Ф. Гут, м.Одеса, повну ухвалу складено 18.04.2025) про розстрочення виконання рішення суду

у справі №916/2778/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ»

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2»

про стягнення 2051745,92 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Коротка історія справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» 2051745,92 грн заборгованості, з яких: 1342050,00 грн основного боргу, 183975,25 грн пені; 85104,07 грн - 3% річних та 440616,60 грн інфляційних нарахувань.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.12.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» задоволено частково; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» 1043936,54 грн основного боргу, 15157,30 грн пені, 65365,32 грн - 3% річних, 338123,22 грн інфляційних нарахувань та 19187,96 грн витрат зі сплати судового збору.

Короткий зміст заяви про відстрочення виконання судового рішення

02.04.2025 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про розстрочення виконання рішення суду на 8 місяців рівними щомісячними платежами.

Вказана заява обґрунтована тим, що діяльність відповідача спрямована на створення та підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, що здійснюється без участі суб`єктів господарювання, та тим, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» є неприбутковою організацією, яка фактично сплачує за послуги, надані її мешканцям, як колективний споживач, при цьому запланований рівень місячних внесків складає приблизно 115982,52 грн при майже аналогічних витратах, у той же час, відповідачем вживаються заходи по стягненню заборгованості з мешканців шляхом пред`явлення позовів (справи №522/13624/23, 522/21385/24-Е). На виконання рішення у справі №916/3041/23 з відповідача стягнуто 668014,64 грн, у зв`язку з чим останній перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.04.2024 призначено розгляд заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» в судовому засіданні.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 заяву (вх. №2-486/25 від 02.04.2025) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» про розстрочення виконання рішення суду у справі №916/2778/24 на 8 (вісім) місяців рівними щомісячними платежами задоволено. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 у справі № 916/2778/24 строком на 8 (вісім) місяців рівними щомісячними платежами починаючи з травня 2025 року за наступним графіком виконання судового рішення: до 01.05.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн; до 01.06.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн; до 01.07.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн; до 01.08.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн; до 01.09.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн; до 01.10.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн; до 01.11.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн; до 01.12.2025 сплаті підлягає 185221,29 грн.

Приймаючи вказану ухвалу, господарський суд першої інстанції виходив з того, що боржником у даному випадку надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його скрутний фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 у справі №916/2778/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не довів належними доказами наявність у нього обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у даній справі, зокрема його складний фінансовий стан.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційну скаргу зареєстровано судом 25.04.2024 за вх.№1787/25.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі №916/2778/24 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати копії матеріалів справи №916/2778/24, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

06.05.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали.

Між тим, у зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії С.В. Таран з 05.05.2025 по 09.05.2025 у відпустці та перебуванням судді-учасника колегії К.В. Богатиря з 02.05.2025 по 12.05.2025 у відрядженні, питання щодо апеляційної скарги вирішувалось 13.05.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі №916/2778/24. Також цією ухвалою встановлено відповідачу строк до 27.05.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Цією ж ухвалою суду призначено розгляд апеляційної скарги на 10.06.2025 о 10:30 год.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу позивача, а також не реалізував своє право участі у судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи оскарження ухвали, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Як зазначалось, рішенням Господарського суду Одеської області від 03.12.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» задоволено частково; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» 1043936,54 грн основного боргу, 15157,30 грн пені, 65365,32 грн - 3% річних, 338123,22 грн інфляційних нарахувань та 19187,96 грн витрат зі сплати судового збору.

09.04.2025 Господарським судом Одеської області видано накази про примусове виконання рішення.

02.04.2025 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про розстрочення виконання рішення суду на 8 місяців рівними щомісячними платежами.

Боржником на підтвердження обставин, викладених у заяві про розстрочення виконання судового рішення, подано суду наступні докази:

-банківську виписку по рахунку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» станом на 26.03.2025;

-кошториси доходів та витрат Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» з 01.06.2024;

-платіжну інструкцію №Q1C0XS6VD від 26.01.2024 на суму 679471,94 грн з призначенням платежу: стягнення ВП №73971939 №916/3041/23 виданий 28.11.2023;

-платіжну інструкцію №Q25C0L5LX0 від 05.02.2024 на суму 55913,15грн з призначенням платежу: стягнення ВП №73971939 з виконання виконавчого документа наказ №916/3041/23.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

В силу статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За умовами частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За умовами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «Деркач та Палек проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, даний пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

У рішенні по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

В силу частин першої, п`ятої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частинами третьою, четвертою статті 331 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, надання відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення є процесуальною дією суду, яка вчиняється останнім за встановлення обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

При цьому судом враховується, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, вказана норма процесуального закону не вимагає.

Законодавцем визначено чіткі критерії для застосування відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення, обмежено строк надання такого відстрочення (розстрочення) виконання, визначено можливість вжиття заходів забезпечення на період дії відстрочки (розстрочення) та не передбачено можливості настання наслідків щодо порушення конституційного принципу обов`язковості виконання судового рішення.

Аналогічну правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено в постанові від 16.10.2020 у справі №905/2912/15.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява №60858/00).

Питання про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

Відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Даний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.09.2020 у справі №905/30/16, від 14.07.2020 у справі №908/1884/19 та від 16.01.2020 у справі №910/1820/19.

Водночас чинним законодавством України не передбачено вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочення (розстрочення), натомість встановлено лише критерії для визначення таких обставин. Зокрема, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан; стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Крім того, обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні, а тому не є підставами для надання відстрочення або розстрочення виконання рішення обставини, які зумовлені суб`єктивним фактором і неправомірною поведінкою самого боржника.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів зауважує на тому, що відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За умовами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, які були надані відповідачем на обґрунтування своєї позиції щодо необхідності розстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 у справі №916/2778/24, зокрема, банківську виписку по рахунку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» станом на 26.03.2025 та кошториси доходів та витрат Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» з 01.06.2024, суд апеляційної інстанції зазначає, що майновий стан Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» є тією обставиною, яка утруднює саме одномоментне виконання ним вищенаведеного судового рішення.

Крім того, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан строком на 30 діб, який наразі є продовженим.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не має свого власного споживання. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, згідно норм чинного законодавства, сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема газу. Цей газ постачається у багатоквартирний будинок виключно задля функціонування спільного майна співвласників та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників. Діяльність Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, а відтак, така діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта, а не комерційною діяльністю з метою отримання прибутку.

При цьому колегія суддів враховує загальновідому обставину, а саме, військову агресію російської федерації проти України, як надзвичайну подію, через яку з території України виїхала велика кількість людей, водночас боржник отримує внески саме від мешканців будинку, що, в свою чергу, дає можливість розраховуватись йому по борговим зобов`язанням, а тому ця обставина також є такою, що негативно впливає на здійснення господарської діяльності боржником та ускладнює виконання рішення у цій справі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи платіжні інструкції про сплату коштів відповідачем на виконання рішення суду в іншій справі додатково свідчить про його скрутне фінансове становище.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд наголошує на тому, що розстрочення виконання рішення жодним чином не зменшує суму грошових коштів, яка має бути сплачена боржником на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 у справі №916/2778/24, натомість таке розстрочення забезпечить реальне виконання останнім цього рішення без накопичення боргів, тобто дозволить досягти мети виконання судового рішення з дотриманням балансу інтересів обох сторін (співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора), тим більше, що тривалість відповідного розстрочення для стягувача не є надмірною та передбачає щомісячну сплату відповідачем частини загальної суми заборгованості.

За таких обставин, враховуючи відсутність жодного доказу на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні його діяльності чи завдання останньому збитків в результаті розстрочення виконання судового рішення у даній справі, з огляду на зумовлені об`єктивними та надзвичайними обставинами (широкомасштабною військовою агресією проти України) та недостатність у нього коштів для одномоментного погашення боргу перед позивачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, користуючись правом, наданим положеннями чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» та розстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 у справі № 916/2778/24 строком на 8 місяців з дня ухвалення такого рішення, що є адекватним проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами законодавства, яке регулює порядок виконання судових рішень, у тому числі і можливість розстрочення їх виконання.

Таким чином, посилання скаржника на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження. Крім того, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду. Судом першої інстанції враховано як баланс інтересів сторін, так і обставини, на які послався відповідач на підтвердження наявності підстав для розстрочення виконання судового рішення, що підтверджується належним доказами.

Висновки суду апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОВЖЕНКА 2» (вх. №2-486/25 від 02.04.2025) про розстрочення виконання рішення суду у справі №916/2778/24, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду від 17.04.2025 про розстрочення виконання судового рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281-284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 про розстрочення виконання рішення у справі №916/2778/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 11.06.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран