ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/531/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання - В.М. Просяник,

за участю представників учасників справи:

арбітражний керуючий - Н.О. Белінська

ТОВ ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» - Д.В. Кеню

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025 (суддя Т.М. Давченко, м.Миколаїв, повний текст складено та підписано 31.03.2025) про закриття провадження

у справі №915/531/23

за заявою: ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

В С Т А Н О В И В :

Коротка історія справи

10.04.2023 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою про його неплатоспроможність, сформованою у системі «Електронний суд» 10.04.2023 (вх. № 4402/23) в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.06.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну (надалі - Белінська Н.О.).

26.02.2024 за результатами попереднього засідання Господарським судом Миколаївської області винесено ухвалу, якою визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: позачергові вимоги: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» () - 5368,00 грн (судовий збір); вимоги другої черги: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» () - 242990,47 грн (3% річних та інфляція) грн; вимоги, забезпечені іпотекою майна боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» () - 723446,09грн.

Цією ж ухвалою суду від 26.02.2024 призначено судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/ про закриття провадження. Також зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати до суду рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог частини восьмої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

17.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» надійшла заява про закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що зборами кредиторів було відмовлено у схваленні плану реструктуризації боргів та враховуючи, що в деклараціях боржника (в тому числі уточнених деклараціях) подана неповна інформація про майновий стан членів сім`ї боржника, виправлені декларації були подані з пропуском встановленого законом строку (пункт 1 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства), поданий план реструктуризації не відповідає вимогам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства, на думку кредитора, боржником створені формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025 закрито провадження у справі №915/531/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Белінської Н.О. (свідоцтво №190 від 12.02.2013).

Ухвала суду в частині закриття провадження мотивована тим, що виправлену декларацію про майновий стан боржником надано поза межами семиденного строку з дня отримання звіту арбітражного керуючого про результати перевірки декларації про майновий стан боржника за 2020 - 2022 роки, яким встановлено, що декларації боржника містять неповну інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї, при цьому твердження боржника про поважність причин пропуску подання виправлених декларацій через їх неотримання суд відхилив з посиланням на те, що 21.08.2023 через підсистему «Електронний суд» у справі №915/531/23 було завантажено скан-копію надісланого до суду від арбітражного керуючого Белінської Н.О. звіту про результати перевірки декларації боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , що є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025, ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив, що дата направлення звіту про перевірку декларацій співпала з часом обстрілів та вимкнення світла, тому з невідомих причин апелянт не отримав це повідомлення від арбітражної керуючої; до Електронного кабінету апелянта це повідомлення теж не надходило.

ОСОБА_1 просив взяти до уваги той факт, що оскільки він не отримував звіту про результати перевірки декларації про майновий стан боржника на електронну пошту, то ухвалою Господарського суд Миколаївської області від 02.10.2023 у даній справі було зобов`язано керуючою реструктуризацією надіслати боржнику звіт про результати перевірки декларацій у спосіб, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, та надати суду відповідні докази направлення. Вказану ухвалу доставлено до Електронного кабінету апелянта 16.10.2023 15:06, тому одразу після її отримання скаржник в найкоротший строк (19.10.2023) подав до суду уточнюючі декларації з врахуванням отриманої від кредитора інформації, якою ОСОБА_1 не володів.

Водночас боржник наголосив, що певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.

Також скаржник просив апеляційний суд врахувати, що поведінка боржника, пов`язана із усуненням недоліків, виявлених у деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, в межах встановленого законом процесуального строку, є добросовісною, своєчасною та прозорою.

Позиція арбітражної керуючої Белінської Н.О. щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражна керуюча навела обставини справи щодо складення звіту вих. №02-137/1747 від 18.08.2023 вих. №02-137/1747 від 18.08.2023 про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2020-2022 роки у справі №915/531/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , надіслання такого звіту боржнику на електронну адресу та повноти усунення боржником недоліків поданих декларацій, і відповідно до викладених обставин зазначила, що повністю покладається на розсуд Південно-західного апеляційного господарського суду при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Позиція кредитора щодо апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у відзиві на апеляційну скаргу просило оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги кредитор, серед іншого, зазначив, що боржник у виправленій декларації про майновий стан знову зазначив неповну інформація про майно членів родини - матері та доньки, натомість указано що «член родини не надав інформації». Після подання суду кредитором клопотання про закриття провадження у справі, боржник подав суду виправлені декларації з урахуванням інформації, наданої кредитором.

Таким чином, як зазначив кредитор, боржником було подано виправлені декларації про майновий стан втретє. На переконання товариства, подані декларації не підлягають розгляду судом та не впливають на рішення суду про закриття провадження у справі, оскільки Кодексом України з процедур банкрутства передбачено чітку послідовність дій щодо розгляду поданих боржником декларацій, та законом не встановлено можливість подання виправленої декларації про майновий стан боржника необмежену кількість разів.

Також кредитор звернув увагу на те, що боржником до заяви про прийняття виправленої декларації, направленої до суду 16.10.2023, долучено документи, зокрема: відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суму виплачених доходів та утриманих податків, відповідь на запит в електронному вигляді відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 датовані 21.08.2023; розписки від доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відмову від надання відомостей про доходи датовані 22.08.2023, з урахуванням чого кредитор виснував, що боржник отримав від арбітражного керуючого звіт про перевірку декларації ще в серпні 2023 року на електронну адресу та почав формувати витребувані документи, проте заяву про прийняття виправленої декларації боржник подав до суду після спливу 2 (двох) місяців, тобто з порушенням строку пред`явлення виправлених декларацій.

Крім того, кредитор зауважив на тому, що 21.08.2023 через підсистему «Електронний суд» до справи №915/531/23 було завантажено скан-копію надісланого до суду від арбітражної керуючої Белінської Н.О. звіту про результати перевірки декларації боржника фізичної особи ОСОБА_1 (дата доставки до електронного суду: 22.08.2023). ОСОБА_1 не заперечував і підтверджував факт отримання процесуальних документів у справі №915/531/23 до Електронного кабінету ще у 2023 році, при цьому Електронний кабінет ЄСІТС зареєстрований ОСОБА_1 ще 10.04.2023.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 10.04.2025 за вх.№1517/25.

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги (вх.№1521/25 від 10.04.2025).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025 у справі №915/531/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/531/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

21.04.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 (вх.№1521/25 від 10.04.2025) про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025 у справі №915/531/23. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025 у справі №915/531/23 залишено без руху з метою надання скаржнику можливості усунути недоліки поданої ним апеляційної скарги, а саме: надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2422,40 грн. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025 у справі №915/531/23. Встановлено учасникам справи строк до 19.05.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2025 о 12:00 год.

У судовому засіданні, яке за клопотанням арбітражної керуючої та кредитора проводилось в режимі відеоконференції, арбітражна керуюча та представник кредитора надали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свої правові позиції у справі.

Скаржник про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, проте участі не брав.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні апелянта.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши арбітражну керуючу та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Обставини справи

З матеріалів заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та доданих до неї документів вбачається, що 10.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області через систему «Електронний суд» із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що наразі він перебуває у скрутному матеріальному становищі та непрацевлаштований.

Так, з наданого до суду заявником (боржником) конкретизованого списку кредиторів вбачається, що у боржника наявна заборгованість перед:

1)Акціонерним товариством Комерційним товариством «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ) у сумі 26096,87 грн, яка виникла на підставі договору від 26.09.2009 №SAMDN5846, від 24.01.2013 № SAMDN1362, від 17.11.2006 №SAMDN7747;

2)Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (код ЄДРПОУ - 43490372) - правонаступника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» у сумі 804998,61 грн, яка виникла на підставі кредитного договору №08/08/2007/840К-1830 від 30.08.2007.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед кредиторами, що ним визнається, становить 831095,48 грн, яка є простроченою заборгованістю.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , серед іншого, були додані декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020 - 2022 роки, які складено 03.04.2023 та підписано боржником.

18.08.2023 керуючою реструктуризацією боргів боржника - арбітражною керуючою Белінською Н.О. було складено звіт № 02-137/1747 про результати перевірки декларації про майновий стан боржника (вх.№10918/23 від 21.08.2023).

Згідно вказаного звіту в результаті перевірки відомостей, вказаних боржником у деклараціях про майновий стан за період з 2020 по 2022 роки, керуюча реструктуризацією зазначила про виявлення порушень, зокрема:

-щодо відсутності відомостей щодо майна та доходів членів родини, майна дружини;

-щодо зазначеного доходу за 2022 рік;

-земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 - зазначена в деклараціях та відсутня в праві власності.

Вказаний звіт 18.08.2023 арбітражною керуючою Белінською Н.О. направлено ОСОБА_1 на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зазначену ним у заяві про відкриття провадження у справі.

21.08.2023 через підсистему «Електронний суд» до справи №915/531/23 було завантажено скан-копію надісланого до суду від арбітражної керуючої Белінської Н.О. звіту про результати перевірки декларації боржника фізичної особи ОСОБА_1 (дата доставки до електронного суду: 22.08.2023).

02.10.2023 ухвалою Господарського суду Миколаївської області №915/531/23 зобов`язано керуючу реструктуризацією надіслати боржнику звіт про результати перевірки декларацій поштовим відправленням з доказами направлення боржнику, оскільки боржник не подав до суду виправлені декларації.

Вказана ухвала доставлена до Електронного кабінету боржника 16.10.2023 о 15:10.

19.10.2023 через систему «Електронний суд» боржник подав суду уточнюючі декларації, які зареєстровані судом 20.10.2023.

26.10.2023 керуюча реструктуризацією подала суду звіт про результати перевірки виправлених декларацій (вих. №02-137/2466 від 26.10.2023), за змістом якого арбітражною керуючою зроблено висновок про усунення боржником недоліків та відповідність поданих декларацій вимогам наказу Міністерства юстиції України №2627/5 від 21.08.2019 «Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність».

17.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» надійшла заява про закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що зборами кредиторів було відмовлено у схваленні плану реструктуризації боргів та враховуючи, що в деклараціях боржника (в тому числі уточнених деклараціях) подана неповна інформація про майновий стан членів сім`ї боржника, виправлені декларації були подані з пропуском встановленого законом строку (пункт 1 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства), поданий план реструктуризації не відповідає вимогам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства, на думку кредитора, боржником створені формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Як зазначено кредитором у заяві про закриття провадження та погоджено керуючою реструктуризацією у поданих суду першої інстанції поясненнях та заявлено у судовому засіданні, боржником у виправленій декларації про майновий стан знову зазначена неповна інформація про майно членів родини - матері та доньки, натомість указано що «член родини не надав інформації».

Після подання суду кредитором клопотання про закриття провадження у справі, 25.02.2025 боржник подав суду виправлені декларації з урахуванням інформації, наданої кредитором.

Позиція суду апеляційної інстанції

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є ухвала господарського суду першої інстанції, якою, зокрема, закрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

Із введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

Неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

З пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.

Тому призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом, передусім, реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

Також у преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За таким підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - «Відновлення платоспроможності фізичних осіб» законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексу України з процедур банкрутства не встановлена.

З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 Кодексу України з процедур банкрутства), Верховний Суд неодноразово зауважував, що цим Кодексом запроваджено «добровільне банкрутство» боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеними у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20.

З урахуванням викладеного, процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме, задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою «Відновлення платоспроможності фізичної особи» Кодексу України з процедур банкрутства.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 вказав, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства, інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки:

-повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини 2 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства), отже, обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та / або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

-надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства), а в разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

-подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина 4 статті 116, частина 7 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства);

-повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 Кодексу України з процедур банкрутства);

-погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 Кодексу України з процедур банкрутства).

Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності.

Так, частиною сьомою статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1)боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;

2)майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3)судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах Кодексу України з процедур банкрутства принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та / або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2024 у справі №904/2166/23.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Також Верховний Суд у зазначеній постанові зауважив, що приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи.

За загальним правилом, закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на «добровільність банкрутства» фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Аналіз пункту 11 частини третьої статті 116, пункту 1 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме:

-боржник подає суду декларації;

-керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту;

-отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк, встановлений законом.

При цьому, нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

Крім цього, за змістом пункту першого частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути виявлені за наслідком перевірки керуючим реструктуризації недоліки щодо повноти та достовірності інформації, зазначеної у поданих ним (боржником) деклараціях, наступають визначені цією нормою наслідки у вигляді закриття провадження у справі.

Апеляційний суд зауважує, що ключовим завданням суду при наданні оцінки наявності підстав для закриття провадження у справі з підстав неподання боржником виправлених декларацій впродовж 7 днів з моменту отримання звіту керуючого реструктуризацією за результатами відповідної перевірки, є необхідність встановлення дотримання керуючим реструктуризації порядку повідомлення особи (боржника) про наявність обґрунтованих підстав вважати подання нею недостовірної та/або неповної інформації, а також факту наявності або відсутності надання виправлених декларацій впродовж встановленого законодавством строку.

У цих висновках суд звертається до правової позиції, сформульованої Палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, а також колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 16.12.2021 у справі №910/7323/20.

Щодо пропуску встановленого пунктом 1 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства семиденного строку для подання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї, апеляційний суд зазначає про таке.

З урахуванням положень частини шостої статті 12, частин першої та четвертої статті 119 Господарського процесуального кодексу України (які застосовуються у справі про неплатоспроможність, так як положення Кодексу України з процедур банкрутства не встановлюють наслідки пропуску відповідного строку, а також не регламентують правила та умови його поновлення/продовження тощо), якщо боржник подав суду виправлену декларацію про майновий стан з пропуском семиденного строку, встановленого пунктом першим частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, і суд визнав поважними причини пропуску цього строку, що наведені боржником в поданій ним разом із виправленою декларацією заяві про поновлення цього строку, то, за відсутності інших недоліків (зокрема, встановлення обставин зазначення боржником у виправленій декларації недостовірної або неповної інформації щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї) відсутні підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі вказаної норми Кодексу України з процедур банкрутства.

Така правова позиція Верховного Суду, сформульована Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2018 у справі №904/5995/16, а також викладеної в постановах від 30.09.2020 та від 15.06.2022 у справі №922/3911/19, а також в постанові від 16.12.2021 у справі №910/7323/20, сформульованої Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.

Поряд з наведеним, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що за змістом положень статей 119, 124 Кодексу України з процедур банкрутства та згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду щодо застосування цих норм, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його можливостей і намірів щодо розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, а також може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 Цивільного кодексу України).

У цьому висновку апеляційний суд звертається до висновку Верховного Суду, що наведена в постанові від 15.02.2024 у справі №904/7413/21.

До боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

-відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення, схвалення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 Кодексу України з процедур банкрутства або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства);

-дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства).

У постанові від 25.08.2021 у справі № 925/473/20 Верховний Суд сформулював також правову позицію, що також підтримана судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (частина перша статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства).

У висновках, сформульованих Палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 щодо застосування положень частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства (пункт 86), також зазначено, що конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 до заяви додав декларації про його майновий стан за 2020 - 2022 роки, які складено 03.04.2023 та підписано боржником.

Разом з тим, надалі боржник двічі уточнював зазначену у деклараціях інформацію шляхом подання відповідних виправлених декларацій.

При цьому, як вбачається із встановлених обставин та матеріалів справи, подання виправлених декларацій було зумовлене перевіркою цих декларацій арбітражною керуючою та зверненням кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, в якому наводилися обставини стосовно неповної інформації про майно, доходи та витрати боржниці і членів її сім`ї.

Так, у звіті від 18.08.2023 (вх.№10918/23 від 21.08.2023) за результатами перевірки наданих боржником декларацій арбітражна керуюча Белінська Н.О. зазначила про виявлення порушень, зокрема: щодо відсутності відомостей щодо майна та доходів членів родини, майна дружини; щодо зазначеного доходу за 2022 рік; земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 - зазначена в деклараціях та відсутня в праві власності.

Вказаний звіт 18.08.2023 арбітражною керуючою Белінською Н.О. направлено ОСОБА_1. на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зазначену ним у заяві про відкриття провадження у справі.

Поряд з цим, 21.08.2023 через підсистему «Електронний суд» до справи №915/531/23 було завантажено скан-копію надісланого до суду від арбітражної керуючої Белінської Н.О. звіту про результати перевірки декларації боржника фізичної особи ОСОБА_1 (дата доставки до електронного суду: 22.08.2023).

19.10.2023 через систему «Електронний суд» боржник подав суду уточнюючі декларації, які зареєстровані у суді 20.10.2023, тобто виправлені декларації про майновий стан ОСОБА_1 надав до господарського суду після майже 2-х місяців з дати направлення звіту арбітражним керуючим на електронну пошту боржника та завантаження скан-копії цього звіту через підсистему «Електронний суд».

Відповідно до пункту 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення) підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. Документи, які один з учасників справи надіслав до суду, іншого органу чи установи у системі правосуддя з використанням Електронного суду, в передбачених законодавством випадках автоматично надсилаються до Електронних кабінетів інших учасників справи чи їхніх повірених після реєстрації цих документів в АСДС або автоматизованих системах діловодства. До Електронного кабінету користувачів надсилаються відомості, у тому числі про отримання та реєстрацію документів у справі, а також інші відомості, що призвели до зміни стану розгляду справи. Пунктом 38 Положення визначено, що інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що оскільки у ОСОБА_1 наявний електронний кабінет ЄСІТС, останній отримує до свого Електронного кабінету та додатково на електронну адресу, вказану при реєстрації, повідомлення із інформацією про долучення до електронної справи №915/531/23 нового документу.

Наведеним вище спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що арбітражна керуюча не направляла йому звіт про результати перевірки декларації про майновий стан боржника за 2020-2022 роки, оскільки звіт арбітражної керуючої від 18.08.2023 за вих.№02-137/1747 21.08.2023 завантажено до справи №915/531/23 через підсистему «Електронний суд», цей звіт зареєстрований судом в автоматизованій системі діловодства суду, відповідно, цей звіт автоматично був надісланий до Електронного кабінету боржника.

До того ж, вказаний звіт 18.08.2023 було направлено боржнику на електронну пошту, яка зазначена ним у заяві про відкриття провадження про неплатоспроможність.

Крім того, ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що він одразу після отримання ухвали Господарського суд Миколаївської області від 02.10.2023 у даній справі (якою було зобов`язано керуючу реструктуризацією надіслати боржнику звіт про результати перевірки декларацій), в найкоротший строк (19.10.2023), подав до суду уточнюючі декларації з врахуванням отриманої від кредитора інформації, не вказує, коли ним було отримано вказаний звіт.

Відтак, боржник значно пропустив встановлений семиденний строк для подання виправлених декларацій, при цьому твердження боржника про поважність причин пропуску подання виправлених декларацій не підтверджується матеріалами справи.

У постанові Верховного суду 28.06.2023 у справі №757/48467/21 зазначено, що попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки провадження у справі №915/531/23 відкрито саме за заявою ОСОБА_1 про свою неплатоспроможність, є очікуваним, що останній має слідкувати та цікавитись розглядом його справи, перевіряти надходження документів на електронну пошту, поштовим відправленням та через Електронний кабінет користувача ЄСІТС (засоби зв`язку, які самостійно вказано боржником).

Враховуючи викладене та встановлені у цій справі обставини:

-виявлення неповноти інформації, зазначеної боржником як в поданих ним разом із заявою про відкриття провадження у цій справі, так і в уточнених деклараціях про майновий стан боржника, щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;

-неодноразового внесення виправлень в ці декларації, зокрема і поза межами семиденного терміну, імперативно встановленого законодавцем в пункті 1 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства;

-відповідно, неодноразового здійснення керуючою реструктуризацією майна боржника перевірки декларацій про майновий стан боржника, зокрема і виправлених боржником;

-наведення цих обставин кредитором боржника в клопотанні про закриття провадження у цій справі;

-суперечливої та непослідовної поведінки боржника в ході здійснення провадження у цій справі, зокрема під час надання пояснень стосовно обставин щодо обізнаності про виявлені керуючою реструктуризацією майна боржника недоліки (зокрема, заперечуючи обставини неотримання звіту про результати перевірки декларацій ані на електронну пошту, ані в Електронний кабінет, скаржник так і не зазначив в який спосіб та в яку дату ним було отримано цей звіт),

Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду, викладеного в оскаржуваній ухвалі, про порушення боржником встановленого пунктом 1 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства строку для виправлення декларації про майновий стан боржника, несумлінну та недобросовісну поведінку боржника в ході здійснення провадження у цій справі, та, відповідно, про наявність підстав для задоволення клопотання кредитора про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлені та досліджені всі обставини справи та їм була надана правова оцінка, а аргументи скаржника переважно стосуються заперечення обставин, встановлених цим судом.

Висновки суду апеляційної інстанції

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, суд апеляційної керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Миколаївської області про закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2025 про закриття провадження у справі №915/531/23 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повну постанову складено 12.06.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран