ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025м. ДніпроСправа № 904/755/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Сидорової Є.О. розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" (49000, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 90, оф. 101; ідентифікаційний код 41568766)

про стягнення 2 125 319 грн. 76 коп.

Представники:

від позивача: Хлабистін Д.М. - представник (адвокат);

від відповідача: Васильченко А.А. - представник (адвокат).

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№708/25 від 24.02.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" про стягнення 2 125 319 грн. 76 коп., що складає 2 079 000 грн. 00 коп. - плати за використання вагонів власності Акціонерного товариства "Українська залізниця" та 46 319 грн. 76 коп. - плати за користування вагонами.

Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 25 503 грн. 84 коп. та видати наказ після набрання рішенням законної сили, направити його на адресу регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відбудеться 01.04.2025 о 15:00 год.

Відповідач у відзиві (вх.№10989/25 від 14.03.2025) на позовну заяву просить суд у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" про стягнення 2 125 319 грн. 76 коп. відмовити, посилаючись на те, що: - відповідно до електронного повідомлення про укладення договору від 16.03.2020 № 32-41568766/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом Акціонерним товариством "Укрзалізниця" засвідчено прийняття від ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом; - ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" було приєднано АТ "Українська залізниця" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом; - ТОВ "Комерс Сіті Дніпро", як переможець аукціону №RCE001-UA-111, придбав послугу з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" (1 вагон за 1 добу) 50 вагонів у складі одного маршрутного поїзда або маршрутної відправки 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (зерновози); - на перевезення завантажених 50-ти зерновозів відправник (ТОВ "Комерс Сіті Дніпро") оформив перевізні документи відправленням зі станції Мирова Придніпровської залізниці призначенням на станцію Одеса-Порт (експ.) Одеської залізниці в різні доби із зазначенням в гр. 7 "Заяви відправника": "Маршрутний поїзд №__. Для вивезення водним транспортом у Швейцарію, а саме: 29.10.2022 - ЕПД №46675278, 12 вагонів - відмітка в графі 7 "Маршрутний поїзд №102923"; 30.10.2022 - ЕПД №46683561, 12 вагонів - відмітка в графі 7 "Маршрутний поїзд №103023"; 30.10.2022 - ЕПД №46690335, 3 вагона - відмітка в графі 7 "Маршрутний поїзд №103023"; 30.10.2022 - ЕПД №46690525, 3 вагона - відмітка в графі 7 "Маршрутний поїзд №103023"; 31.10.2022 - ЕПД №46695490, 12 вагонів - відмітка в графі 7 "Маршрутний поїзд №103123"; 31.10.2022 - ЕПД №46704672, 8 вагонів - відмітка в графі 7 "Маршрутний поїзд №103123"; - згідно з угодою від 17.01.2022 №4657/22-034, укладеною між ТОВ "Мирівський елеватор № 1" (користувач/власник під`їзної колії) і ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" (вантажовідправник/вантажоодержувач) власник колії надає дозвіл на використання залізничної під`їзної колії для здійснення вантажних операцій з вантажем, що належить вантажовідправнику/вантажоодержувачу; - на вантажовідправника/вантажоодержувача розповсюджуються умови договору від 13.02.2020 №ПР/М-20415/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії ТОВ "Мирівський елеватор № 1", укладеного між ТОВ "Мирівський елеватор № 1" та залізницею при станції Мирова; - завантажені вагони з під`їзної колії передавалися групами, про що зазначено в пам`ятках про забирання вагонів форми ГУ-45: - 12 вагонів передавались за пам`яткою від 29.10.2022 №134; 12 вагонів передавались за пам`яткою від 30.10.2022 №135; 3 вагони передавались за пам`яткою від 30.10.2022 №136; 3 вагони передавались за пам`яткою від 30.10.2022 №137; 12 вагонів передавались за пам`яткою від 31.10.2022 №138; 8 вагонів передавались за пам`яткою від 31.10.2022 № 139; - відповідно до умов договору від 13.02.2020 №ПР/М-20415/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії ТОВ "Мирівський елеватор № 1", укладеного між ТОВ "Мирівський елеватор № 1" та залізницею при станції Мирова, максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається на(з) під`їзну колію однією групою, становить не більше 3-х завантажених вагонів (12 осей) максимальною вагою 290 тон або 6 порожніх вагонів 24 осі максимальною вагою 150 тон; - з під`їзної колії вагони повертаються всією партією, одночасно переданою на під`їзну колію, або по узгодженню з залізницею в меншій кількості; - після закінчення вантажних операцій вагони для формування маршрутного поїзда подавалися партіями відповідно до Правил та умов договору; - у зв`язку з тим, що здійснення іншого варіанту відправлення, окрім відправлення вагонів у складі одного маршрутного поїзду або маршрутної відправки 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (зерновози), умовами проведеного аукціону не передбачалось, а формування маршрутної відправки без накопичення рухомого складу по ст. Мирова є технічно неможливим, позивачем в односторонньому порядку порушено умови аукціону та відправлено залізничні вагони груповими відправками; - матеріалами справи підтверджується, що за замовленням відповідача позивачем у жовтні 2022 року відповідно до залізничних накладних здійснено перевезення експортного вантажу до станції Одеса-Порт (ЕКСП.); - у свою чергу відповідач оплатив вартість перевезення відповідно до даних накладних, що сторонами не заперечується; - як слідує з пункту 2.5. Правил оформлення перевізних документів, у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення; - графа 7 перевізного документу містить відомості про місце призначення вантажу Швейцарія, тобто в даному випадку має місце саме експортне перевезення вантажу, частину якого здійснено залізничним шляхом до порту; - формулювання "експорт" в накладних не визначають перевезення за цією накладною як експортне сполучення, зокрема, в графі 20 формулювання "експорт" є характеристикою самого вантажу, оскільки назва графи "Найменування вантажу", а формулювання "Для вивезення водним транспортом у Швейцария" у графі 7 накладних зазначено на виконання пункту 2.5. Правил оформлення перевізних документів; - безпідставними є посилання позивача на протокол оперативної наради, складеного через два роки після перевезення, на підставі якого останній має право на стягнення збільшеної вартості перевезення; - оскільки такі донарахування вартості перевезення не були здійснені у порядку та у строки, встановлені законодавством, тому у відповідача не виникло зобов`язання щодо проведення оплати іншої вартості послуг ніж зазначено у накладних, у даному спірному випадку подія, з настанням якої у відповідача мав би виникнути обов`язок сплатити донараховану плату за надані послуги, не настала; - між позивачем та відповідачем було погоджено ціну договору, як провізну плату, перевезення здійснено, оплату проведено, а зміни, що могли стати підставою для оплати відповідачем недоборів із перевізної плати, у встановленому порядку та у визначені нормативними актами строки, до накладної не вносилися, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2 125 319 грн. 76 коп.; - пунктом 7.3 договору від 16.03.2020 встановлений законом шестимісячний строк позовної давності за вимогами перевізника за домовленістю сторін цього договору збільшено до одного року, що узгоджується з нормативними приписами статті 259 Цивільного кодексу України; - при настанні події, що є підставою для подання позову, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 додаток №6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі), та в якому вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (пункт 7.32); - в даному випадку строк позовної давності тривалістю один рік до вимог позивача про стягнення плати за користування вагонами АТ "Українська залізниця" належить рахувати з 31.10.2022; - відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності; - як вбачається зі змісту позовної заяви, залізничні накладні оформлені відправником ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" та прийняті залізницею до перевезення 29.10.2022, 30.10.2022, 31.10.2022; - на момент звернення позивача з позовом у лютому 2025 року строк позовної давності тривалістю один рік вже сплив у листопаді 2023 року.

У судове засідання 01.04.2025 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні представником позивача оголошено усне клопотання щодо відкладення розгляду справи для подання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025 продовжено підготовче провадження в межах розумного строку, задоволено усне клопотання представника позивача щодо відкладення розгляду справи, відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 24.04.2025 о 15:00 год.

Позивач у відповіді (вх.№14226/25 від 03.04.2025) на відзив просить суд поновити строк для подачі відповіді на відзив, прийняти відповідь на відзив до розгляду, позов задовольнити повністю, обґрунтовуючи це тим, що: - за умовами аукціону ТОВ "Комерс Сіті Дніпро", як переможець, було зобов`язано протягом однієї доби (30.10.2022 з 00 год. 00 хв. по 23 год. 59 хв.) подати на станцію Мирова 50 вагонів для формування одного маршрутного поїзда, однак відповідно до пам`яток про забирання вагонів №№ 134, 135, 136, 137, 138, 139 та залізничних накладних №№ 46675278, 46683561, 46690335, 46690525, 46695490, 46704672 спірні 50 вагонів з під`їзної колії ТОВ "Мирівський елеватор № 1" (локація, де ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" здійснює навантаження) на колії станції Мирова (локація, де залізниця приймає вагони та формує маршрутні поїзди) були подані не протягом однієї доби (30.10.2022 з 00 год. 00 хв. по 23 год. 59 хв.), а впродовж трьох (з 29.10.2022 по 31.10.2022), що і стало основною причиною неможливості відправки означених 50 вагонів одним маршрутним поїздом, тобто, саме порушення з боку відповідача призвело до неможливості формування маршрутного поїзда; - із матеріалів справи слідує, що через недостатній колійний розвиток під`їзної колії ТОВ "Мирівський елеватор № 1" формування маршрутного поїзда мало б відбуватись на коліях станції відправлення Мирова, що своєю чергою передбачає накопичення вагонів на цій станції; - ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" не надало залізниці заявку на накопичення спірних вагонів та не сплатило встановлений для цього тариф, як наслідок, така послуга не надавалась; - саме бездіяльність відповідача призвела до того, що спірні вагони не накопичувались, а відправлялись груповими відправками; - з умов аукціону витікає, що накопичення могло відбуватись лише протягом доби (30.10.2022 з 00 год. 00 хв. по 23 год. 59 хв.), і аж ніяк не впродовж трьох діб (з 29.10.2022 по 31.10.2022), як це було по факту, тобто ситуація, яка виникла, є наслідком прийнятих (неприйнятих) відповідачем рішень; - одним з доводів відповідача є те, що залізниця після видачі вантажу начебто не має права здійснювати донарахування провізної плати, вказане, на його думку, передбачено підпунктом 3.3 пункту 3 розділу II Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво), статтею 62 Статуту залізниць України та пунктом 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів; -позивач категорично не погоджується з таким тлумаченням норм законодавства, адже в підпункті 3.3 пункту 3 розділу II Тарифного керівництва йде мова виключно про перерахунки, зумовлені неточним найменуванням вантажу, тоді як в даному випадку питань щодо найменування вантажу не виникало; - щодо статті 62 Статуту залізниць України та пункту 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, то там взагалі нічого не сказано про неможливість здійснювати донарахування провізних платежів після видачі вантажу; - згідно з пунктом 4.9 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок списаних коштів зараховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати списуються кошти для оплати належних перевізнику платежів в порядку та строки, передбачені законодавством України і цим договором, тому доводи відповідача про те, що в спірному випадку законодавством заборонено донараховувати провізні платежі після видачі вантажу, не відповідають законодавству та суперечать умовам укладеного між сторонами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом; - одним з доводів відповідача є те, що виявлені суми недоборів перевізної плати начебто мають бути зазначені у копії дорожньої відомості, як це передбачено у пункті 1.9. Правил розрахунків за перевезення вантажів, на підставі чого і проводяться остаточні розрахунки за експортні вантажі; - позивач категорично не погоджується з таким тлумаченням норми законодавства, позаяк у згаданому пункті 1.9. Правил йдеться лише про експортні вантажі, які передаються на іноземну залізницю, тоді як в даному випадку перевезення вагонів здійснювалось лише по внутрішнім перевізним документам, які не передбачають дорожніх відомостей, та виключно в межах території України; - фактично залізниця перевезла вантаж в український порт по території України для подальшого вивозу водним транспортом у Швейцарію; - відповідно до повідомлення про укладення договору від 16.03.2020 № 32-41568766/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом АТ "Українська залізниця" засвідчило прийняття від ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, тобто, 16.03.2020 року між АТ "Українська залізниця" та ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" укладено договір №8370526 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом; - сторони у пункті 7.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік, тому строк позовної давності у цьому спорі є збільшеним за домовленістю сторін, а тому підпадає під дію норми частини 1 статті 259 Цивільного кодексу України, а не, як помилково зазначає відповідач, пункту 137 Статуту залізниць України та частини 5 статті 315 Господарського кодексу України; - щодо поновлення пропущеного строку на подачу відповіді на відзив ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №904/755/25 запропоновано позивачу надати відповідь на відзив протягом 7-ми днів з дня одержання відзиву; - з "Картки руху документу" у системі "Електронний суд" вбачається, що відзив на позовну заяву доставлено до електронного суду 14.03.2025 о 18:13 (п`ятниця), тобто відзив доставлено до електронного суду після закінчення робочого часу в останній робочий день тижня, датою одержання відзиву позивачем є 17.03.2025, адже фактично позивач дізнався про цей документ саме у цю дату, відповідно, строк для подачі відповіді на відзив 24.03.2025; - в той же час відповідно до наказів від 26.02.2025 №НОК-255 та №НОК-256 у період з 10.03.2025 по 14.03.2025 (понеділок-п`ятниця) та з 17.03.2025 по 21.03.2025 (понеділок-п`ятниця) представник позивача (підписант позову) Хлабистін Д.М. перебував у відпустці, а тому відзив, що надійшов під час відпустки із зрозумілих причин почав опрацьовуватись лише після виходу з неї; - згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що 23.03.2025 приблизно о 05 год. 30 хв. невстановлені особи з числа іноземних хакерських угрупувань здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-телекомунікаційних систем АТ "Українська залізниця"; - дана хакерська атака фактично паралізувала всю роботу працівників залізниці, пов`язану з ПК; - відповідно, після виходу з відпустки представник позивача Хлабистін Д.М. фізично не мав змоги одразу приступити до підготовки та формування проекту відповіді на відзив, адже за допомогою саме ПК формується електронний проєкт документа, як і здійснюється доступ до мережі Інтернет; - за таких обставин строк на подання відповіді на відзив був пропущений з поважних причин, а відтак, може бути поновлений.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2025 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив на позовну заяву, постановлено поновити Акціонерному товариству "Українська залізниця" процесуальний строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву.

Відповідач у заяві (вх.№15178/25 від 10.04.2025), що за змістом є запереченням на відповідь на відзив, просить суд у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" про стягнення 2 125 319 грн. 76 коп. відмовити посилаючись на те, що: - відповідно до умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії ТОВ "Мирівський елеватор № 1", укладеного між ТОВ "Мирівський елеватор № 1" та залізницею при станції Мирова від 13.02.2020 №ПР/М-20415/НЮдч, максимальна кількість вагонів, у кожній партії, що передається на(з) під`їзну колію однією групою, становить не більше 3-х завантажених вагонів (12 осей) максимальною вагою 290 тон або 6 порожніх вагонів 24 осі максимальною вагою 150 тон, з під`їзної колії вагони повертаються всією партією, одночасно переданою на під`їзну колію, або по узгодженню з залізницею в меншій кількості, таким чином, після закінчення вантажних операцій вагони для формування маршрутного поїзда подавалися партіями, відповідно до Правил та умов договору; - за умовами додатку 1-5 договору перевезення зміна умов проведеного аукціону в односторонньому порядку не допускається, згідно з протоколом електронного аукціону № RCE001-UA-111 передбачався продаж послуг з використання вагонів власності позивача: 50 вагонів у складі одного маршрутного поїзду або маршрутна відправка 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (зерновози), таким чином, фактично подавши вагони під навантаження, позивач погодив відповідачу умови формування маршрутного поїзду, сама по собі процедура накопичення вагонів передбачає затримку окремих вагонів на певний час з метою формування маршрутного поїзда, на що залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем договору, вагони не можуть рушити не сформувавши маршрут в повному обсязі і надання послуги по накопиченню триває до формування повного складу маршруту, таким чином, у зв`язку з тим, що здійснення іншого варіанту відправлення окрім відправлення вагонів у складі одного маршрутного поїзду або маршрутної відправки 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (зерновози) умовами проведеного аукціону не передбачалось, а формування маршрутної відправки без накопичення рухомого складу по ст. Мирова є технічно неможливим, позивачем в односторонньому порядку порушено умови аукціону та відправлено залізничні вагони груповими відправками; - провізні платежі обчислюються за тарифами, які застосовують перевізники, що здійснюють перевезення, провізні платежі обчислюються за тарифами, які у день укладання договору перевезення, при виявленні неправильних, неточних або неповних відомостей у накладний перевізник, який виявив цю невідповідність, і наступні перевізники обчислюють провізні платежі для вантажу, що дійсно перевозиться, при зміні договору перевезення обчислення провізних платежів провадиться окремо за відстань перевезення до станції, на якій було здійснено зміну договору перевезення, та від цієї станції до нової станції призначення (параграфи 1, 3, 5, 9 статті 30 Угоди), згідно з положеннями параграфів 4,5 статті 31 цієї Угоди у разі неправильного обчислення провізних платежів недобір підлягає сплаті, а перебір - поверненню, провізні платежі та неустойки сплачуються перевізнику у порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якій провадиться оплата; - як вбачається з умов Статуту та Правил розрахунків, та інших наведених нормативних актів, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються саме на станціях призначення, відповідальність за оформлення перевізних документів в частині визначення тарифної відстані перевезення, розміру перевізної плати покладається на перевізника, при цьому, до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення, нарахування недоотриманої плати, внесення будь-яких змін до перевізних документів можливе лише до моменту видачі вантажу одержувачеві, як визначено пунктом 1.9. Правил розрахунків за перевезення вантажів, остаточні розрахунки за експортні вантажі, провадяться на прикордонній станції, яка передає вантаж на іноземну залізницю, виявлені суми недоборів або переборів по кожній відправці прикордонна станція зазначає в копії дорожньої відомості, розрахунки за перебори та недобори в цих випадках провадяться фінансово-економічною службою залізниці з відправником, позивачем не надано доказів про зміну ціни у доданих до позовної заяви залізничних накладних у порядку та строк, визначений наведеними нормативними актами; - як вбачається з наявних у матеріалах справи копій накладних, проставлено календарний штемпель станції відправлення з відповідною датою, накладні містять відмітку про накладення електронного підпису уповноваженим працівником станції відправлення, отже, оформлення накладної в частині розміру провізної плати відноситься до обов`язків залізниці, окрім цього, перевізник зобов`язаний здійснити перевірку нарахованих платежів під час відправлення вантажу, а також під час перевезення вантажу, але не пізніше видачі вантажу одержувачу на станції призначення, при цьому, згідно з пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів, внесення виправлення до перевізного документу не допускаються, натомість, виявлені суми недоборів перевізної плати мають бути зазначені у копії дорожньої відомості, як це передбачено у пункті 1.9. Правил розрахунків за перевезення вантажів, на підставі чого і проводяться остаточні розрахунки за експортні вантажі, отже, наведеними нормами чітко визначено якими нормативними актами регулюються дані відносини та визначено порядок проведення розрахунків за перевезення вантажів, таким чином, доводи позивача викладені у відповіді на відзив є необгрунтованими; - як слідує з пункту 2.5. Правил оформлення перевізних документів, у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення, графа 7 перевізного документу містить відомості про місце призначення вантажу Швейцарія, тобто в даному випадку має місце саме експортне перевезення вантажу, частину якого здійснено залізничним шляхом до порту, слід зазначити, що формулювання "експорт" в накладних не визначають перевезення за цією накладною як експортне сполучення, зокрема, в графі 20 формулювання "експорт" є характеристикою самого вантажу, оскільки назва графи "Найменування вантажу", а формулювання "Для вивезення водним транспортом у Швейцария" у графі 7 накладних зазначено на виконання вказаного вище пункту 2.5. Правил оформлення перевізних документів, дії АТ "Українська залізниця" суперечить умовам договору перевезення та чинному законодавству України, зокрема свободи договору та недопустимості в односторонньому порядку вносити зміни в ціну договору, чинне законодавство не передбачає можливості донарахування плати за перевезення вантажу після його одержання вантажоодержувачем з причин неправильного розрахунку вартості наданих послуг, з огляду на викладене, безпідставними є посилання позивача на протокол оперативної наради, складеного через два роки після перевезення, на підставі якого останній має право на стягнення збільшеної вартості перевезення, оскільки такі донарахування вартості перевезення не були здійснені у порядку та у строки встановлені законодавством, а тому у відповідача не виникло зобов`язання щодо проведення оплати іншої вартості послуг ніж зазначено у накладних, у даному спірному випадку подія, з настанням якої у відповідача мав би виникнути обов`язок сплатити донараховану плату за надані послуги, не настала; - як вбачається зі змісту позовної заяви, залізничні накладні оформлені відправником ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" та прийняті залізницею до перевезення 29.10.2022, 30.10.2022, 31.10.2022, таким чином на момент звернення позивача з позовом у лютому 2025 року, строк позовної давності тривалістю один рік вже сплив у листопаді 2023 року.

У судове засідання 24.04.2025 з`явились представники сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 07.05.2025 о 16:00 год.

У судове засідання 07.05.2025 з`явилися представники сторін та вільний слухач.

У судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2025 о 14:30 год.

У судове засідання 03.06.2025 з`явилися представники сторін.

У судовому засіданні оголошено перерву до 05.06.2025 о 14:10 год.

У судове засідання 05.06.2025 з`явилися представники сторін.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №32-41568766/2020-001 від 16.03.2020 АТ "Укрзалізниця" засвідчило прийняття від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (а.с. 108).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" (вантажовідправник) було приєднано до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до повідомлення Акціонерного товариства "Українська залізниця" про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №32-41568766/2020-001 від 16.03.2020 між Акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро", як замовником, було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №32-41568766/2020-001 від 16.03.2020 (надалі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона перевізника не є орендною платою.

Згідно з пунктом 1.3 Договору маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та / або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення / вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

Пунктом 1.4 Договору встановлено, що надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3. та 9.4. договору та законодавства (пункт 1.5 Договору).

Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (пункт 1.6 Договору).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору (пункт 1.7 Договору).

Умови договору, що потребують визначення окремих параметрів їх надання (окрему станцію надання послуг, ін.), набувають сили і застосовуються у відносинах сторін шляхом надання перевізником пропозиції укласти такі додаткові умови до договору (оферти), прийняття пропозиції (акцепту) замовником та підтвердження її прийняття перевізником з підтвердженням таких умов надання послуг. Приймаючи пропозицію отримання послуг на умовах, що потребують визначення окремих параметрів їх надання, замовник засвідчує, що ознайомився та згоден з такими умовами (пункт 1.8 Договору).

Перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє замовнику у власній інформаційній системі перевізника повідомлення з накладенням КЕП: або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення; або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника / вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником. До отримання повідомлення про укладення договору, друга сторона має право відкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір (пункт 1.9 Договору).

Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 договору (пункт 1.10 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено обов`язки замовника, зокрема: надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів; сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримкою вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України; оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника; та інш. (підпункти 2.1.1, 2.1.4, 2.1.5 Договору).

Відповідно до підпункту 2.3.2 Договору перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації розміщеної у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів.

Розрахунки за договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця" (пункт 4.1 Договору).

Пунктом 7.3 Договору визначено, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (пункт 12.1 Договору).

Договір припиняється: у зв`язку з розірванням договору за взаємною згодою сторін, або у зв`язку з односторонньою відмовою від договору, у випадках та в порядку прямо передбачених договором, або з підстав визначених законодавством (пункт 12.2 Договору).

Крім того, як вбачається, між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (залізниця) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мирівський елеватор №1" (користувач колії) було укладено договір №ПР/М-20415/НЮдч від 13.08.2020 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирівський елеватор №1" при станції Мирова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі Договір від 13.08.2020) (а.с. 12-15).

Відповідно до пункту 1 Договору від 13.08.2020 згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється експлуатація під`їзної колії, частину якої користувач колії орендує у ТОВ "Агро-Модерн", а частина належить залізниці та яка примикає стрілкою №39 до колії №8 станції Мирова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" і обслуговується власним локомотивом.

Межами під`їзної колії є сигнальні знаки "Межа під`їзної колії", встановлені на відстані 10,54 м від почату гостряків стрілки №41 у напрямку стрілки №39 та на відстані 365,49 м від граничного стовпчика стрілочного переводу №41 по колії №17 у бік під`їзної колії ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД".

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 798,59 погонних метрів, з яких 411,85метрів користувач орендує у ТОВ "Агро-Модерн", а 386,74 метрів належить залізниці (пункт 2 Договору від 13.08.2020).

У межах смуги відведення залізниці під`їзною колією і спорудами користувача колії зайнято ділянку землі площею 0 кв.м. (пункт 3 Договору від 13.08.2020).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговувань я та організації руху на під`їзній колії (пункт 4 Договору від 13.08.2020).

Вагони для під`їзної колії подаються після повідомлення, яке передається не пізніше як за 2 години до подавання вагонів, відповідальним працівником станції Мирова телефоном відповідальному працівнику користувача колії, з реєстрацією у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (пункт 5 Договору від 13.08.2020).

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на колії станції Мирова.

Здавання вагонів провадиться на коліях станції Мирова. Подальший рух вагонів виконується локомотивом користувача колії (пункт 6 Договору від 13.08.2020).

Максимальна кількість вагонів, у кожній партії, що передається на під`їзну колію однією групою, становить не більше 3-х завантажених вагонів (12 осей) максимальною вагою 290 тон або 6 порожніх вагонів - 24 осі максимальною вагою 150 тон (пункт 7 Договору від 13.08.2020).

Про готовність вагонів до забирання відповідальний працівник користувача колії передає повідомлення відповідальному працівнику станції Мирова телефоном за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 №113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за №165/3458 з подальшим письмовим підтвердженням (пункт 8 Договору від 13.08.2020).

З під`їзної колії вагони повертаються всією партією, одночасно переданою на під`їзну колію, або за узгодженню з залізницею в меншій кількості. Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом користувача на колії станції Мирова.

Приймання вагонів залізницею здійснюється на коліях станції Мирова. Подальший рух вагонів виконується локомотивом залізниці.

Термін на забиранню вагонів з передавальних колій залізницею визначається технологічним процесом роботи станції Мирова (пункт 9 Договору від 13.08.2020).

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею користувачу колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (пункт 11 Договору від 13.08.2020).

Термін перебування вагонів на під`їзній колії 6,0 годин (пункт 12 Договору від 13.08.2020).

Відстань для нарахування збору за подачу та забирання 0,00 км (пункт 13 Договору від 13.08.2020).

За умовами пункту 17.3 Договору від 13.08.2020 розмір одночасної подачі вагонів на під`їзну колію локомотивом залізниці не повинен перевищувати 17 вагонів (68 вісей), вага групи вагонів не повинна перевищувати 1650 т.

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 17.08.2020 до 16.08.2023 включно (пункт 21 Договору від 13.08.2020).

Відповідно до пункту 1 письмової угоди №4657/22-034 від 17.01.2022 (а.с. 106), підписаної Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Комерс Дніпро" (вантажовідправник/вантажоодержувач), Товариством з обмеженою відповідальністю "Мирівський елеватор №1" (користувач/власник колії) та погодженої Акціонерним товариством "Українська залізниця" (залізниця), користувач/власник колії надає дозвіл на використання залізничної під`їзної колії для здійснення навантаження (вивантаження) вагонів з вантажем, який належить вантажовідправнику/вантажоодержувачу, на залізничній під`їзній колії користувача/власника колії. Подача та забирання вагонів, що прибули на адресу вантажовідправника/вантажоодержувача здійснюється на умовах договору про подачу та забирання вагонів/експлуатацію колії, укладеним між користувачем/власником колії та залізницею.

Згідно з пунктами 5, 6 письмової угоди №4657/22-034 від 17.01.2022 всі належні залізниці платежі вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць передплатою через "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Українська залізниця" (ЄРЦ). У випадках, визначених чинним законодавством, а суми платежів і зборів, що підлягають оплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списується з особового рахунку платника податків.

З усіх питань, не передбачених письмовою угодою, відносини користувача/власника колії, вантажовідправника/вантажоодержувача із АТ "Українська залізниця" регулюються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та іншими нормативно-правовими актами, що діють на залізничному транспорті.

Строк дії письмової угоди №4657/22-034 від 17.01.2022 31.12.2022.

Позивач зазначає, що 28.09.2020 через систему онлайн аукціонів з продажу та здачі в оренду майна "ProZorro.Продажі" було проведено електронний аукціон (Англійський аукціон) ID: RCE001-UA-111 щодо продажу послуг з використання 50 вагонів (хоперів-зерновозів) власності АТ "Укрзалізниця", за результатами якого цього ж дня було сформовано протокол електронного аукціону № RCE001-UA-111, де, зокрема, зафіксовано переможця - ТОВ "Комерс Сіті Дніпро".

За умовами аукціону від 28.09.2020 № RCE001-UA-111 переможець Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" придбав послугу з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" (1 вагон за 1 добу) 50 вагонів у складі одного маршрутного поїзда або маршрутна відправка 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (зерновози), дата подачі вагону початкова 30.10.2022 00:00, дата подачі вагону кінцева 30.10.2022 23:59, полігон навантаження УЗ, ціна реалізації лота 11 550 грн. 01 коп. без ПДВ (а.с. 120-121).

Згідно з пунктом 1.3 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, маршрутний поїзд вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та / або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення / вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

Перевезення по вказаним 50-ти зерновозам оформлені відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" від станції Мирова до станції Одеса-Порт (експ) в різні доби по 6-ти перевізним документам із зазначенням в гp. 7 "Заяви відправника" - "Маршрутний поїзд № __. Для вивезення водним транспортом у Швейцарію", а саме:

- 29.10.2022 накладна № 46675278 12 вагонів (правильність внесених відомостей підтверджено директором Мороз А.В., "ЕЦП" 29.10.2022 о 18:44 год., відправлення 29.10.2022 о 19:07 год.) відмітка в гp.7 "Маршрутний поїзд № 102923" (а.с. 92-93);

- 30.10.2022 - накладна № 46683561 12 вагонів (правильність внесених відомостей підтверджено директором Мороз А.В., "ЕЦП" 30.10.2022 о 08:23, відправлення 30.10.2022 о 10:42 год.) відмітка в гp. 7 "Маршрутний поїзд № 103023" (а.с.93 на звороті - 94);

- 30.10.2022 - накладна № 46690335 3 вагона (правильність внесених відомостей підтверджено директором Мороз А.В., "ЕЦП" 30.10.2022 о 17:57 год., відправлення 30.10.2023 о 18:35 год.) - відмітка в гp.7 "Маршрутний поїзд № 103023" (а.с. 95-96);

- 30.10.2022 - накладна № 46690525 3 вагона (правильність внесених відомостей підтверджено директором Мороз А.В., "ЕЦП" 30.10.2022 о 18:34 год., відправлення 30.10.2022 о 18:58 год.) - відмітка в гp.7 "Маршрутний поїзд № 103023" (а.с. 96 на звороті - 97);

- 31.10.2022 накладна № 46695490 12 вагонів (правильність внесених відомостей підтверджено директором Мороз А.В., "ЕЦП" 31.10.2022 о 09:04 год., відправлення 31.10.2022 о 10:29 год) - відмітка в гp.7 "Маршрутний поїзд № 103123" (а.с. 98-99);

- 31.10.2022 накладна № 46704672 8 вагонів (правильність внесених відомостей підтверджено директором Мороз А.В., "ЕЦП" 31.10.2022 о 17:02 год., відправлення 31.10.2022 о 17:30 год.) - відмітка в гp.7 "Маршрутний поїзд № 103123" (а.с. 99 на звороті - 100).

Позивач зазначає, що за умовами аукціону відповідач, як переможець, був зобов`язаний протягом однієї доби (30.10.2022 з 00:00 год. по 23:59 год.) подати на станцію Мирова 50 вагонів для формування одного маршрутного поїзда. Однак, відповідно до пам`яток про забирання вагонів №№ 134, 135, 136, 137, 138, 139 та залізничних накладних №№ 46675278, 46683561, 46690335, 46690525, 46695490, 46704672 спірні 50 вагонів з під`їзної колії ТОВ "Мирівський елеватор № 1", де ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" здійснює навантаження, на колії станції Мирова, де залізниця приймає вагони та формує маршрутні поїзди, були подані впродовж трьох діб (з 29.10.2022 по 31.10.2022) та відправлялись не в складі одного маршрутного поїзда, що не відповідає умовам аукціону та свідчить про перевезення вагонів звичайними груповими відправками.

Саме тому, на думку позивача, суми платежів, вирахувані як за маршрутний поїзд, підлягають перегляду (перерахунку), адже є неправильними.

Позивачем на адресу відповідача було скеровано претензію від 03.12.2024 на суму 2 125 319 грн. 76 коп.

Позивач стверджує, що факт неправильного нарахування спірних сум було виявлено у 2024 році Департаментом корпоративної безпеки АТ "Українська залізниця" в ході позапланової перевірки окремих питань щодо отримання в повному обсязі належних залізницям платежів по Аукціонах з продажу послуг з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" на "ProZorro.Продажі". Зокрема, було виявлено недобір по платі за використання вагонів власності АТ "Українська залізниця" у розмірі 2 079 000 грн. 00 коп. з ПДВ та недобір по платі за користування вагонами у розмірі 46 319 грн. 76 коп. з ПДВ; відповідач проти вказаного заперечує, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Щодо стягнення плати за використання вагонів власності Акціонерного товариства "Українська залізниця" у розмірі 2 079 000 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ.

За приписами частин 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Аналогічні положення містяться в статті 307 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень статті 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (надалі - Статут) за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 1.2 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (надалі - Правила розрахунків), плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір. До внесення цієї плати відправлення вантажу може бути затримано, за час затримки залізниця стягує з відправника плату за користування вагонами (контейнерами), передбачену ст. 119 Статуту, а також пеню у розмірі, встановленому законодавством.

Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому, до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення. (пункт 1.3 Правил розрахунків).

Згідно з пунктом 1.5 Правил розрахунків розрахунки за перевезення вантажів експортно - імпортних здійснюються згідно з міжнародними угодами та чинним законодавством. Платежі за перевезення експортних вантажів сплачуються на станції відправлення за відстань від станції відправлення до вихідних прикордонних станцій (включаючи відстань до державного кордону). Припортові станції - це станції, які обслуговують морські та річкові порти України і яким, крім основного коду, присвоєно додатковий експортний код. Прикордонна станція - це станція, що розташована перед кордоном із суміжною державою. Наступною за цією станцією є станція суміжної держави.

При цьому пунктом 1.9 Правил розрахунків визначено, що остаточні розрахунки за експортні вантажі, за перевезення яких платежі були сплачені на станції відправлення, провадяться на прикордонній станції, яка передає вантаж на іноземну залізницю. Виявлені суми недоборів або переборів по кожній відправці прикордонна станція зазначає в копії дорожньої відомості. Розрахунки за перебори та недобори в цих випадках провадяться фінансово-економічною службою залізниці з відправником.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. При цьому, термін реекспорт (реекспорт товарів) означає продаж іноземним суб`єктам господарської діяльності та вивезення за межі України товарів, що були раніше імпортовані на територію України.

Частиною 2 статті 18 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що для забезпечення зовнішньоекономічних зв`язків України АТ "Укрзалізниця" здійснює міжнародні перевезення у прямому залізничному, прямому змішаному та непрямому міжнародному сполученнях.

Згідно з визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про залізничний транспорт", пряме залізничне сполучення - перевезення вантажів і пасажирів у межах двох і більше залізниць України; пряме змішане сполучення - перевезення, що здійснюється залізничним та іншими видами транспорту за єдиним транспортним документом, складеним на весь шлях; непряме міжнародне сполучення - перевезення між Україною та іноземними державами з переоформленням транспортного документа в процесі транспортування; міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України № 863/5084 від 24.11.2000, в редакції наказу Мініфраструктури України від 08.06.2011 № 138 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 , зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).

Відповідно до пункту 2.5 Правил оформлення перевізних документів у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення. У цьому разі відправник проставляє відмітки: у графі 20 "Найменування вантажу" - "Експорт" чи "Імпорт", а в графі 7 "Заяви відправника" - для експорту зазначається "Для вивезення водним транспортом у ______" (зазначається країна призначення), а для імпорту - "Увезено водним транспортом з _____" (зазначається країна відправлення).

Матеріалами справи підтверджується, що за замовленням позивачем у жовтні 2022 року відповідно до залізничних накладних №№ 46675278, 46683561, 46690335, 46690525, 46695490, 46704672 здійснено перевезення експортного вантажу до станції Одеса-Порт (експ.).

Як слідує із пункту 2.5 Правил оформлення перевізних документів, у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення.

Графа 7 вказаних накладних містить відомості про перевезення вантажу для його подальшого вивезення у Швейцарію, тобто в даному випадку має місце саме непряме міжнародне (експортне) перевезення вантажу, частину якого здійснено залізничним шляхом до порту України за накладною внутрішнього сполучення, а не відповідно до умов Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) чи Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ), що виключає необхідність застосування показника Vср як для експортного сполучення.

Суд зауважує, що до позовної заяви позивачем додано дві редакції договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №32-41568766/2020-001 від 16.03.2020, а саме:

1) редакцію, яку оприлюднено 12.09.2022 та введено в дію з 12.09.2022, крім змін до окремих положень Додатку 1-2 до Договору прямо передбачених вказаним додатком, які оприлюднені 18.08.2022 та вступають в дію з 18.09.2022 (надалі - Договір, в редакції від 12.09.2022) (а.с. 55-91).

Як вбачається, у таблиці 3 Додатку 1-2 до Договору в редакції від 12.09.2022 для зерновозів встановлена така середня швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу (км/добу) (Vср), яка вводиться в дію з 12.09.2022:

- для експортного сполучення через морські порти: вагонна/контейнерна відправка - 125 км/год.; маршрутний або контейнерний поїзд - 353 км/год.;

- для внутрішнього та імпортного сполучення: вагонна/контейнерна відправка - 128 км/год.; маршрутний або контейнерний поїзд - 143 км/год. (а.с.38).

2) редакцію, яку оприлюднено 29.09.2022 та введено в дію з 01.10.2022, крім змін до окремих положень п. 8.2 Договору, Додатку 1-7 до Договору та Додатку 1-8 до Договору в цілому, які вступають в дію з 30.10.2022 (надалі - Договір, в редакції від 29.09.2022) (а.с. 16-54).

Як вбачається, у таблиці 3 Додатку 1-2 до Договору в редакції від 29.09.2022 для зерновозів встановлена така середня швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу (км/добу) (Vср), яка вводиться в дію з 01.10.2022 по 31.10.2022:

- для експортного сполучення через морські порти: вагонна/контейнерна відправка - 78 км/год.; маршрутний або контейнерний поїзд - 320 км/год.;

- для внутрішнього та імпортного сполучення: вагонна/контейнерна відправка - 86 км/год.; маршрутний або контейнерний поїзд - 171 км/год. (а.с.34 на звороті).

Як вбачається, позивач зазначає, що відмітка про перевезення вагонів маршрутним поїздом призвела до того, що при визначенні середньої швидкості перевезення власного вагону перевізника за одну добу (Vср) (таблиця 3 Додатку 1-2 до Договору про надання послуг) була обрана швидкість 353 км/добу (маршрутний або контейнерний поїзд), в той же час, оскільки зазначені відправлення фактично не є маршрутним поїздом, Vср слід було застосовувати як 125 км/добу (вагонна/контейнерна відправка).

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем при розрахунку було застосовано Договір в редакції від 12.09.2022, таблицю 3 Додатку 1-2 до якого введено в дію з 12.09.2022.

При цьому, суд зауважує, що спірні накладні були складені 29.10.2022, 30.10.2022 та 31.10.2022.

З наявного в матеріалах справи Договору, в редакції від 29.09.2022 вбачається, що з 01.10.2022 по 31.10.2022 було введено в дію іншу середню швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу для зерновозів (км/добу) (Vср), при цьому позивачем у розрахунку застосовано середню швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу для зерновозів (км/добу) (Vср), яка діяла у період з 12.09.2022.

Крім цього, суд зауважує, що у графах 29 вищенаведених залізничних накладних визначено тип відправки - групова/маршрутна, тому донарахування позивачем провізних платежів, виходячи із середньої швидкості перевезення 125 км/год., як для експортного сполучення є безпідставним, а розрахунок плати слід здійснювати виходячи із середньої швидкості перевезення як для перевезення у внутрішньому сполученні.

Отже, для визначення показника Vср має значення вид сполучення, тип рухомого складу, виду сполучення та вид відправки, а характеристики вантажу на даний показник не впливають.

При цьому сторонами не заперечується, що спірний вантаж перевозився у зерновозах (тип рухомого складу), зі змісту залізничних накладних слідує, що відправка була маршрутною (вид відправки), а сполучення здійснювалось в межах України.

Суд зауважує на тому, що формулювання "експорт" в залізничних накладних не визначають перевезення за цією накладною як "експортне сполучення", чим обґрунтовував свої вимоги позивач, позаяк жодних даних про перевезення вантажу останнім за межі України вказана накладна не містить.

Транспортування водним транспортом здійснювалось вже не позивачем, іншою особою та на замовлення не відповідача, а іншої особи. Тобто, транспортування на експорт Договором перевезення не регулювалось та, відповідно, до формування вартості перевезення за накладними жодного відношення не вбачається.

Оскільки, для визначення показника Vср необхідно з`ясувати саме вид сполучення, суд вважає, що перевезення спірного вантажу, виходячи з встановлених самим позивачем правил, здійснено перевізником в межах України, тобто внутрішнім сполученням, а, відтак, доводи позивача про необхідність застосування показника Vср, як для розрахунку вартості експортного перевезення товару, є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2025 у справі №904/4512/24.

Враховуючи викладене, заявлена позивачем до стягнення сума недоотриманих коштів, а саме плата за використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" в сумі 2 079 000 грн. 00 коп. з ПДВ, є необґрунтованою та не доведеною.

Також господарський суд зазначає, що згідно з пунктами 5.3, 5.4 Правил оформлення перевізних документів якщо перевіркою на станції призначення виявлено перебір платежів, то сума перебору зазначається у графах 43-45. Інші відмітки, необхідні для визначення провізної плати і зборів за послуги, пов`язані з перевезенням і для виконання особливих умов перевезення, вносяться в перевізний документ відправником, станціями відправлення, призначення та попутними станціями відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (зі змінами), та інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Правилами оформлення перевізних документів чітко визначені випадки для внесення таких змін: у разі переадресування вантажу - змінюється найменування станції призначення і її код, одержувач, його код і адреса в накладній і вказуються нові дані відповідно до наказу про переадресування або у випадку зміни одержувача без зміни станції призначення (пункт 4.5); у разі перевантаження вантажу під час перевезення в інший вагон (контейнер) у накладній номер вагона (контейнера) та інші відомості про нього змінюються (пункт 4.6.).

Як визначено пунктом 1.9 Правил розрахунків за перевезення вантажів, виявлені суми недоборів або переборів по кожній відправці прикордонна станція зазначає в копії дорожньої відомості. Розрахунки за перебори та недобори в цих випадках провадяться фінансово-економічною службою залізниці з відправником.

Згідно з пунктом 62 Статуту належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. Платежі за перевезення експортно-імпортних вантажів здійснюються згідно з міжнародними угодами та чинним законодавством.

Отже, як вбачається з умов Статуту та Правил розрахунків, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються саме на станціях призначення. До оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення. Нарахування недоотриманої плати, внесення будь-яких змін до перевізних документів можливе лише до моменту видачі вантажу одержувачеві.

Суд зазначає, що в силу пунктів 4.5, 4.6, 4.9 Договору позивач при виявленні помилки у розрахунках платежів мав здійснити перерахунок відповідної плати, що відобразити у виписці з особового рахунку та/або зведеній відомості.

Проте такі докази в матеріалах справи відсутні, як відсутні і копії дорожніх відомостей прикордонних станцій про виявлення сум недоборів або переборів по кожній відправці, складення яких передбачено пунктом 1.9. Правил розрахунків.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача плати за використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" у розмірі 2 079 000 грн. 00 коп. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення плати за користування вагонами у розмірі 46 319 грн. 76 коп.

Позивач зазначає, що за користування вагонами перевізника на залізничній під`їзній колії ТОВ "Мирівський елеватор №1" станцією Мирова нарахована плата за користування вагонами по відомостях плати за користування вагонами ф. ГУ-46:

- № 29100029 на суму 21 590,40 грн без ПДВ (25 908,48 грн з ПДВ);

- № 31100030 на суму 27 478,80 грн без ПДВ (32 974,56 грн з ПДВ);

- № 31100031 на суму 66 734,00 грн без ПДВ (80 080,80 грн з ПДВ).

В графі 15 "Примітка" цих відомостей є відмітка "маршрутний поїзд", в зв`язку з чим при розрахунку застосовувався коригуючий коефіцієнт (km = 0,75), що застосовується в порядку пункту 3.4.2. Договору про надання послуг. Оскільки, як зазначалось вище, дані відправлення не є маршрутним поїздом, а є звичайними груповими відправками, плата за користування вагонами підлягає нарахуванню без урахування коригуючого коефіцієнта та складає 185 283 грн. 60 коп. з ПДВ, з яких сплачено 138 963 грн. 84 коп. з ПДВ. Відповідно, сума плати за користування вагонами, яка підлягає добору, становить 46 319 грн. 76 коп. з ПДВ.

Як вбачається, у розрахунку суми по платі за користування вагонами, наданого позивачем, сума плати за користування вагонами, яка підлягає добору, становить 46 319 грн. 76 коп. з ПДВ (а.с. 114-115).

При цьому, у графі "Підстава для нарахування збору за користування вагонами (графа 14 ГУ-46)" позивачем зазначено: пам`ятки ф. ГУ-45: про подавання вагонів від 28.10.2022 №123, від 29.10.2022 №124, від 30.10.2022 №125; про забирання вагонів від 29.10.2022 №134, від 30.10.2022 №135, від 30.10.2025 №136, від 30.10.2022 №137, від 31.10.2022 №138, від 31.10.2022 №139 та акт загальної форми ГУ-23: від 30.10.2022 №171.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять, позивачем не надано документів, на які останній посилається у розрахунку плати за користування вагонами, а саме: пам`яток ф. ГУ-45 про подавання вагонів та акту загальної форми ГУ-23: від 30.10.2022 №171.

Так, матеріали справи містять лише пам`ятки ф. ГУ-45 про забирання вагонів (а.с. 103-105).

З наявної в матеріалах справи копії накопичувальної картки від 28.11.2024 №28119004 форми ФДУ-92 вбачається, що відповідач від підпису відмовився з причини не дотримання перевізником умов Договору, відповідно до пункту 7.3 якого строк позовної давності за вимогами перевізника до замовника становить 1 рік, проте добір коштів нараховано більше аніж через два роки (а.с. 102).

Згідно зі статтею 119 Статуту залізниць України за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Відповідно до пункту 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позивачем не надано належні докази для підтвердження розрахунку плати за користування вагонами та контейнерами.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення плати за користування вагонами у розмірі 46 319 грн. 76 коп. є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовної давності

Як вбачається, відповідач у відзиві (вх.№10989/25 від 14.03.2025) на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, зокрема, про те, що на момент звернення з позовом до суду у лютому 2025 року, строк позовної давності тривалістю один рік вже сплив у листопаді 2023.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Частиною першою статті 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з частиною третьою статті 925 Цивільного кодексу України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі №910/11949/20 дійшла висновку, що стаття 925 Цивільного кодексу України є загальною нормою.

Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Положення частини третьої статті 925 Цивільного кодексу України та частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України співвідносяться як загальна та спеціальна: за загальним правилом до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до статті 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Пунктом 7.3 Договору від 16.03.2020 встановлений законом шестимісячний строк позовної давності за вимогами перевізника за домовленістю сторін цього договору збільшено до одного року, що узгоджується з нормативними приписами статті 259 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Застосування пункту "б" частини другої статті 137 Статуту залізниць України за своїм змістом відповідає правилам щодо початку перебігу позовної давності, встановленим Цивільним кодексом України.

Верховний Суд України в постанові від 09.08.2017 у справі №3-658гс17 (№904/7033/16 дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогами залізниці до вантажоодержувача про стягнення збору за зберігання вантажу починається від дня настання події, що стала підставою для подання позову (у спірних правовідносинах - неприйняття вагонів вантажовласником), а не з дня підписання відповідачем накопичувальних карток із зауваженнями.

Не вбачаючи підстав відійти від указаного висновку, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі №904/5743/16 зазначила, що затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності (пункт 7.31).

Переглядаючи справу №904/5743/16, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками місцевого господарського суду про те, що строк позовної давності у подібних правовідносинах починає свій перебіг не з початку затримки спірних вагонів, що відображається в актах загальної форми ГУ-23, а за фактом закінчення такої затримки.

При настанні події, що є підставою для подання позову, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 додаток №6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі), та в якому вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (пункт 7.32).

В даному випадку, строк позовної давності тривалістю один рік до вимог позивача про стягнення плати за користування вагонами АТ Українська залізниця належить рахувати з 30.10.2022.

Відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19 №211 від 11.03.2020 на території України був встановлений карантин з 12.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №651 від 27.06.2023 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до пункту 7 розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У переліку статей, передбачених пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відсутня стаття 315 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

В даному випадку, стаття 315 Господарського кодексу України не підпадає під регулювання пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Оскільки стаття 315 Господарського кодексу України відсутня у переліку статей, строки яких продовжено на строк дії карантину у пунктах 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у пункті 7 розділу "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, у суду відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин положення пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та пункту 7 розділу Прикінцеві положення Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №914/3716/21.

Таким чином, на момент звернення позивача з позовом до суду у лютому 2025 року, строк позовної давності тривалістю один рік вже сплинув у 2023 році.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на те, що судом не було встановлено підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для застосування наслідків пропуску позовної давності.

Господарський суд зазначає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у справі зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" (49000, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 90, оф. 101; ідентифікаційний код 41568766) про стягнення 2 125 319 грн. 76 коп.

2. Судові витрати у справі віднести за рахунок Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815).

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

16.06.2025