ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/172/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Воробйова І.Г.

за участю представників сторін:

прокурор: Кока С.Л. - діє на підставі службового посвідчення №077491 від 19.04.2023,

від позивача-1: Рибак І.І. - діє на підставі довіреності від 14.07.2022 (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів),

від позивача - 2: Голубець О.Р. - діє на підставі довіреності від 10.02.2025,

від відповідача: Рудзей Ю.В. - адвокат, діє на підставі довіреності №2873-05 від 25.12.2024.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах держави в особі

1) Адміністрації державної прикордонної служби України

2) Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 479 065,69 грн.

Прокурор в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсними:

- додаткову угоду № 3 від 01.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти;

- додаткову угоду № 4 від 01.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти;

- додаткову угоду № 5 від 01.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти;

- додаткову угоду № 7 від 30.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти;

- додаткову угоду № 8 від 30.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти.

Також прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача-2 Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 479 065,69 грн., з яких 303 248,53 грн. - зайво сплачені кошти за договором № 10-21 від 25.10.2021, 27 292,38 грн. - 3% річних, 148 524,78 грн. - інфляційні.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

10.03.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач звертав увагу на те, що прокурором при зверненні до суду невірно визначено суб`єктний склад спору, а зокрема не залучено неналежного позивача Держаудитслужбу; а Адміністрація ДПСУ не є стороною оспорюваних правочинів.

Також відповідач відзначив, що з метою підвищення ціни за одиницю товару в частині вартості електричної енергії у зв`язку з коливанням ціни на ринку, на адресу Військової частини направлялися листи (далі - супровідні листи) з додатковими угодами, а також з відповідними документами, що підтверджують таке коливання, а саме з Витягами з сайту ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua). Дані витяги, на думку ТОВ "ЖОЕК" повністю відповідають п. 4.8.2 Договору, а тому є обґрунтованим документальним підтвердженням коливання ціни на ринку.

Крім наведеного, відповідач вважає, що вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є передчасною та такою, що не підлягає до задоволенню, оскільки підстава для їх стягнення виникне виключно у разі прийняття та набрання законної сили рішення суду про визнання недійсними додаткових угод до Договору, укладеного між Військовою частиною та ТОВ "ЖОЕК", коли відповідно б відпала підстава набуття останнім коштів.

09.04.2025 через систему "Електронний суд" від прокурора надійшла відповідь на відзив, в якій наведено додаткові обґрунтування щодо визначення процесуального статусу Адміністрації ДПСУ у даній справі в якості позивача. Також прокурором додатково обґрунтовано підстави визнання оспорюваних додаткових угод недійсними та нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

15.04.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких вважає, що Військова частина НОМЕР_1 має бути співвідповідачем у даній справі.

Ухвалою суду від 01.05.2025 господарський закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2021 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник/позивач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (ТОВ "ЖОЕК"/учасник/відповідач) укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від №10-21 (договір) (а.с. 47-51 том 1), предметом якого є електрична енергія (ДК 021:2015 код 09310000-5 Електрична енергія) (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 1.2. договору учасник зобов`язувався поставити замовнику в 2021 році електроенергію в кількості 912 090 кВт*год. Згідно з відповідним тарифом на електроенергію, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити її в повному обсязі.

Пунктом 1.4. договору визначено, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від потреби в електричній енергії та реального фінансування видатків Замовника.

Ціна цього договору на момент його укладення становить 3 721 327,20 грн., у тому числі ПДВ 620 221.20 грн. (п.п. 3.1. договору)

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється замовником виключно шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ "ЖОЕК" (п. 4.4. договору).

Пунктами 4.8. - 4.9. договору передбачені порядок та випадки внесення змін до договору, у тому числі щодо зміни його істотних умов.

Так, істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

п. 4.8.1. Зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

п. 4.8.2. Збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж до 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю та відбудеться за рахунок зменшення договірних обсягів (кількості) товару, може змінюватись протягом дії договору відповідно до пункту 2 частини 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та відбудеться не раніше завершення поставки у розрахунковому періоді (місяці) та оформлення Акта приймання-передачі, не частіше ніж один раз на 15 днів з моменту останньої зміни ціни за одиницю товару.

Для забезпечення юридично коректного встановлення обставин для перегляду ціни учасник звертається у письмовій формі до замовника з ініціативним листом щодо обґрунтованості в необхідності підвищення ціни за одиницю товару за договором у зв`язку із коливанням ціни на ринку. До звернення додаються докази коливання ціни, а саме: копія експертного висновку, що оформлений Торгово-промисловою палатою або довідка з Української енергетичної біржі, ДП "Держзовнішінформ" тощо, які містять інформацію про коливання ринкової ціни на електричну енергію.

Така зміна ціни електричної енергії визначається шляхом укладення додаткових угод до даного договору. Внесення таких змін повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

При виконанні даного договору сторонами укладались додаткові угоди, якими змінювалися істотні умови договору, у тому числі збільшувалась вартість 1 кВт*год. електричної енергії, а саме:

- додаткова угода №1 від 25.01.2021 до договору, якою доповнено договір №10-21 пунктом 3.2. наступного змісту: "Бюджетні зобов`язання по цьому Договору виникають в межах кошторисних призначень замовника на 2021 рік і на момент укладання Додаткової угоди становлять 2 267 256,00 грн. у т.ч. ПДВ 377 876,00 грн. Подальше виникнення зобов`язань буде збільшуватися відповідно до бюджетних призначень та регламентуватиметься шляхом укладення додаткових угод, але в будь-якому разі не може перевищувати загальної суми даного Договору".

- додаткова угода №2 від 26.10.2021, якою доповнено п. 3.2. договору №10-21 відомостями про зміну загальної суми ціни правочину в межах кошторисних призначень замовника до 2 567 256 грн.

- додаткова угода №3 від 01.11.2021 до договору №10-21, якою на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку із коливанням та зміною цін за одиницю товару на ринку, що підтверджується даними, розміщеними на офіційному веб-сайті "Оператор ринку", в якій сторони досягли згоди щодо зміни ціни за одиницю товару та, відповідно, загальної кількості товару, який підлягає постачанню за договором, та вирішили збільшити ціну за одиницю товару зазначену в договорі (грн. кВт*год. без урахування ПДВ та тарифу на передачу) в межах не більше 10% згідно наведеної специфікації: ціна електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) - 4,309937 грн., сума договору (з ПДВ) 3 721 327,20 грн. З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 кВт*год.".

Таким чином, вказаною додатковою угодою збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) з 4,0800 до 4,309937 грн.

- додаткова угода №4 від 01.11.2021 до договору №10-21, якою на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку із коливанням та зміною цін за одиницю товару на ринку, що підтверджується даними розміщеними на офіційному веб-сайті "Оператор ринку", в якій сторони досягли згоди щодо зміни ціни за одиницю товару та, відповідно, загальної кількості товару, який підлягає постачанню за договором, та вирішили збільшити ціну за одиницю товару зазначену в договорі (грн. кВт*год. без урахування ПДВ та тарифу на передачу) в межах не більше 10% згідно наведеної специфікації: ціна електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) - 4,562845 грн., сума договору (з ПДВ) 3 721 327,20 грн. З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 кВт*год.".

Тобто, 01.11.2021 укладено ще одну додаткову угоду №4, якою збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) з 4,309937 до 4,562845 грн.

- додаткова угода №5 від 01.11.2021 до договору №10-21, якою на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку із коливанням та зміною цін за одиницю товару на ринку, що підтверджується даними розміщеними на офіційному веб-сайті "Оператор ринку", в якій сторони досягли згоди щодо зміни ціни за одиницю товару та, відповідно, загальної кількості товару, який підлягає постачанню за договором, та вирішили збільшити ціну за одиницю товару зазначену в договорі (грн. кВт*год. без урахування ПДВ та тарифу на передачу) в межах не більше 10% згідно наведеної специфікації: ціна електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) - 4,841018 грн., сума договору (з ПДВ) 3 721 327,20 грн. З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 кВт год".

Отже, 01.11.2021 укладено ще одну додаткову угоду №5, якою вкотре збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) з 4,562845 до 4,841018 грн.

- додаткова угода №6 від 01.11.2021, якою внесені зміни до п. 3.2. договору №10-21 щодо загальної суми ціни правочину в межах кошторисних призначень замовника.

- додаткова угода №7 від 30.11.2021 до договору №10-21, якою з посланням на п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку із коливанням та зміною цін за одиницю товару на ринку, що підтверджується даними розміщеними на офіційному веб-сайті "Оператор ринку", в якій сторони досягли згоди щодо зміни ціни за одиницю товару та, відповідно, загальної кількості товару, який підлягає постачанню за договором, та вирішили збільшити ціну за одиницю товару зазначену в договорі (грн. кВт*год. без урахування ПДВ та тарифу на передачу) в межах не більше 10% згідно наведеної специфікації: ціна електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) - 4,918504 грн., сума договору (з ПДВ) 3 721 327,20 грн. З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 кВт*год.".

Цією додатковою угодою вкотре збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) з 4,841018 до 4,918504 грн.

- додаткова угода від 30.11.2021 №8 до договору №10-21, якою на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку із коливанням та зміною цін за одиницю товару на ринку, що підтверджується даними розміщеними на офіційному веб-сайті "Оператор ринку", в якій сторони досягли згоди щодо зміни ціни за одиницю товару та, відповідно, загальної кількості товару, який підлягає постачанню за договором, та вирішили збільшити ціну за одиницю товару зазначену в договорі (грн. кВт*год. без урахування ПДВ та тарифу на передачу) в межах не більше 10% згідно наведеної специфікації: ціна електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) - 5,232208 грн., сума договору (з ПДВ) 3 721 327,20 грн. З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 кВт*год.".

Тобто, у цей же день - 31.11.2021 цією угодою ще збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт*год. (з ПДВ) з 4,918504 до 5,232208 грн.

- додаткова угода №9 від 19.12.2021, якою внесені зміни до п. 3.2. договору №10-21 відомостями про зміну бюджетних зобов`язань по цьому договору в межах кошторисних призначень замовника. Ціна за одиницю товару не змінювалась.

- додаткова угода №10 від 23.12.2021, якою внесені зміни до п. 3.2. договору №10-21 відомостями про зміну бюджетних зобов`язань по цьому договору в межах кошторисних призначень замовника. Ціна за одиницю товару не змінювалась.

Отже, з урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що вартість 1 кВт*год. електричної енергії внаслідок укладання вказаних вище оспорюваних додаткових угод, а саме: від 01.11.2021 №№4,5 та від 30.11.2021 №№7,8 зросла від первісної з 4,0800 до 5,232208 грн. за 1 кВт*год. на понад 28%, а саме:

- за додатковою угодою від 01.11.2021 №4 вартість зросла до 4,562845 грн. з ПДВ, або на 11,8% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі №10-21 за результатами процедури закупівлі (від 4,08 грн. за 1 кВт*год.);

- за додатковою угодою від 01.11.2021 № 5 до 4,841018 грн. за 1 кВт*год, або на 18,7%;

- за додатковою угодою від 30.11.2021 № 7 до 4,918504 грн. за 1 кВт*год., або на 20,6%;

- за додатковою угодою від 30.11.2021 № 8 до 5,232208 грн. за 1 кВт*год., або на 28,2%.

Враховуючи вищевикладене, при укладенні додаткових угод від 01.11.2021 № №4, 5 та від 30.11.2021 №№7, 8 в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони збільшили ціну за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї ціни, яка була визначена сторонами при укладенні договору №10-21, що призвело до збільшення ціни за одиницю товару та зменшенню кількості електричної енергій а також призвело до повного нівелювання результатів тендерної закупівлі.

Відповідно до Порядку взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затвердженого наказами Головного КРУ України, BMC України, СБУ, Генеральної прокуратури України від 19.10.2006 № 346/1025/685/53, що діючий та зареєстрований у Мінюсті України 25.10.2005 за № 1166/13040, Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону доручено спеціалісту Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області дослідити обґрунтованість підвищення ціни при виконанні договору №10-21 та обрахувати суму зайво сплачених Військовою частиною НОМЕР_1 коштів.

Спеціалістом, з посиланням на наданій документи, встановлено наступне.

Підставами для укладання додаткових угод, а саме: від 01.11.2021 № № 3, 4, 5 та від 30.11.2021 №№ 7, 8, якими змінювалась ціна за одиницю товару в договір №10-21, стали відомості, що розміщені на офіційному веб-сайті "Оператор ринку", а також листи ТОВ "ЖОЕК" від 20.10.2021 № 3773-05 (з додатками), від 21.10.2021 № 3831-05 (з додатками), від 22.10.2021 № 3847-05 (з додатками), від 12.11.2021 №4176-05 (з додатками) та лист від 15.11.2021 № 4199-05 (з додатками).

Зазначені вище листи та відомості з веб-сайту "Оператор ринку" не містили даних про коливання ціни на електричну енергію за відповідний період та не могли слугувати належним документом підтвердження для укладання даної додаткової угоди.

Також спеціаліст дійшов висновку, що лист ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" від 20.10.2021 № 3773-05 (з додатками), який зазначений у додатковій угоді від 01.11.2021 №3 до договору № 10-21 не містить даних про коливання ціни на електричну енергію в період з 25.01.2021 (дата укладання договору № 10-21) по 01.11.2021 (дата укладання додаткової угоди № 3), а тому не може слугувати належним документом підтвердження для укладання даної додаткової угоди.

Лист ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" від 21.10.2021 № 3831-05 (з додатками), який зазначений у додатковій угоді від 01.11.2021 № 4 до договору № 10-21 не містить даних про коливання ціни на електричну енергію в період з 25.01.2021 (дата укладання договору № 10-21) по 01.11.2021 (дата укладання додаткової угоди № 4), а тому не може слугувати належним документом підтвердження для укладання даної додаткової угоди.

Лист ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" від 22.10.2021 № 3847-05 (з додатками), який зазначений у додатковій угоді від 01.11.2021 № 5 до договору № 10-21 не містить даних про коливання ціни на електричну енергію в період з 25.01.2021 (дата укладання договору № 10-21) по 01.11.2021 (дата укладання додаткової угоди № 5), а тому не може слугувати належним документом підтвердження для укладання даної додаткової угоди.

Лист ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" від 12.11.2021 № 4176-05 (з додатками), який зазначений у додатковій угоді від 30.11.2021 № 7 до договору № 10-21 не містить даних про коливання ціни на електричну енергію в період з 25.01.2021 (дата укладання договору № 10-21) по 30.11.2021 (дата укладання додаткової угоди № 7), а тому не може слугувати належним документом підтвердження для укладання даної додаткової угоди.

Також лист ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" від 15.11.2021 № 4199-05 (з додатками), який зазначений у додатковій угоді від 30.11.2021 №8 до договору № 10-21 не містить даних про коливання ціни на електричну енергію в період з 25.01.2021 (дата укладання договору № 10-21) по 30.11.2021 (дата укладання додаткової угоди № 8), а тому не може слугувати належним документом підтвердження для укладання даної додаткової угоди.

Спеціаліст також виснував, що при збільшенні ціни у договорі №10-21 за 1 кВт*год. сторонами порушені вимоги пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових угод до цього правочину, а також п. 4.8. договору № 10-21, оскільки:

- мало місце збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї ціни, яка була визначена сторонами при укладенні договору № 10-21,

- при відсутності належного документа підтвердження, що призвело до збільшення ціни за одиницю товару та зменшенню кількості електричної енергії.

З урахуванням наведеного прокурор відзначив, що підняття вартості 1 кВт*год. у договорі №10-21 відбулось із порушенням вимог законодавства та договірних зобов`язань, а тому постачання електричної енергії замовнику повинно було відбуватися за ціною 1 кВт*год. не дорожче чим 4,08 грн. (вартість, яка передбачена договором № 10-21).

За результатом аналізу Актів приймання-передачі електроенергії та документів про оплату, прокурор встановив, що внаслідок необґрунтованого підняття ціни згідно додаткових угод № 3 від 01.11.2021, № 4 від 01.11.2021, № 5 від 01.11.2021, № 7 від 30.11.2021 та № 8 від 30.11.2021 до договору №10-21зайво сплачено ТОВ "ЖОЕК" 303 248,53 грн.

Саме вказана сума грошових коштів підлягає стягненню з відповідача.

З метою захисту інтересів держави в особі позивачів Житомирська спеціалізована прокуратура у сфері оборони звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзац 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзац 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Верховний Суд звертав увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом із тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 18.08.2020 у справі №914/1844/18, від 08.12.2020 у справі №908/1664/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 виклала правову позицію, за якою:

- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п.7);

- бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п.38);

- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п. 39);

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (п.40);

- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва (п.43).

Позивачем у цій справі визначено Адміністрацію державної прикордонної служби України та Військову частину НОМЕР_1 .

Адміністрація ДПСУ є вищестоящим органом Військової частини НОМЕР_1 та вищим розпорядником бюджетних коштів, що виділені на виконання функцій цього правоохоронного органу спеціального призначення (ст. 6, 27, 28 Закону України "Про Державну прикордонну службу України").

Також, відповідно до пунктів 1, 5, 6 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533, Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація ДПСУ) є центральним органом виконавчої Відповідно до покладених на неї завдань, Адміністрація ДПСУ, поміж іншого, здійснює управління органами Держприкордонслужби, забезпечує оснащення органів Держприкордонслужби озброєнням і технікою; здійснює інші повноваження тощо.

З цією метою Адміністрація Держприкордонслужби, поміж іншого, організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління; забезпечує в установленому порядку самопредставництво Адміністрації Держприкордонслужби в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, зокрема через посадових (службових) осіб юридичної служби апарату Адміністрації Держприкордонслужби, органів Держприкордонслужби, підприємств та установ, що належать до сфери її управління, або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Адміністрації Держприкордонслужби в судах та інших органах через представників.

Військова частина НОМЕР_1 також є складовою на місцях в системі Державної прикордонної служби України, є бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.

Основні фонди, обігові кошти органів ДПСУ є державною власністю, перебувають у сфері управління Адміністрації ДПСУ і закріплені за Військовою частиною НОМЕР_1 на праві повного господарського відання відповідно до мети, що поставлена перед органами ДПСУ.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетне асигнування, відповідно до п. 6, 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України - це повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов`язання - будь-яке зобов`язання, здійснене відповідно до бюджетного асигнування, розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Частиною 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років тощо.

Тобто, під час проведення процедури закупівлі та укладанні договору про закупівлю електроенергії беруться зобов`язання щодо оплати товару в межах доведеної суми та передбачається умова щодо оплати залишкового обсягу закупівлі послуг виключно за наявності коштів згідно з кошторисом (планом використання бюджетних коштів).

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що закупівля електричної енергії за договором № 10-21 від 25.01.2021 здійснена за рахунок коштів державного бюджету, і саме на Адміністрацію ДПСУ та Військову частину НОМЕР_1 покладаються функції контролю за ефективністю використання фінансових ресурсі, в тому числі при проведення публічних закупівель, а тому останні в даному випадку підлягають визнанню органами, уповноваженим на виконання функцій захисту інтересів держави (місцевого самоврядування) в розумінні Закону України "Про прокуратуру".

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону на адресу позивачів надіслано повідомлення про намір звернутися до суду в інтересах держави за вих. №4737вих-24 від 18.12.2024, в якому викладено обставини укладення додаткових угод до договору, та з`ясовувалась позиція адресатів щодо звернення до суду за захистом порушених інтересів (а.с. 208-210 том 1).

Водночас, Війська частина НОМЕР_1 листом від 19.12.2024 за вих. №06.1.3/13519-24-вих повідомили, що за результатом отримання повідомлення від Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ТОВ "ЖОЕК" скеровано претензію про відшкодування надлишково сплачених коштів за договором № 10-21.

Адміністрація ДПСУ листом від 26.12.2024 повідомила, що ними заходи претензійно-позовної роботи не вживались.

В послідуючому 05.02.2025 за вих. № 647вих-25 позивачів повідомлено, що Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону у зв`язку зі зволіканням у вирішення даного спору підготовлено позовну заяву з метою представництва інтересів держави.

Відповіді на зазначене повідомлення матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постановах від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18 констатував висновок, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду, належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

Щодо посилання відповідача на те, що Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, то суд звертає увагу, що за висновками Верховного Суд у постанові від 26.02.2019 у справі №905/803/18, належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.

Згідно Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог, звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Для виконання покладених на неї завдань Держаудитслужба також має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 9 пункту 4, підпункт 20 пункту 6 Положення).

Враховуючи, що ТОВ "ЖОЕК" не є підконтрольним Держаудитслужбі підприємством, а предмет розглядуваного позову не передбачає стягнення грошових коштів в дохід держави, остання не наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом про визнання недійсними оспорюваних додаткових угод та стягнення безпідставно набутих грошових коштів на користь Військової частини НОМЕР_1 .

За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що керівник окружної прокуратури, дотримавшись вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно звернувся з позовом до суду.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку нівелюється мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадку збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Варто зазначити, що оспорювані додаткові угоди були укладені сторонами у зв`язку з коливанням ціни електричної енергії на ринку, про що зазначено в самих угодах. В обґрунтування такого коливання подано інформацію в веб-сайту "Оператор ринку" щодо аналізу роботи ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

При цьому, зазначена інформація не відображає необхідну інформацію щодо зміни цін на електроенергію, оскільки не містять даних щодо динаміки ціни на електричну енергію з моменту укладення договору до моменту ініціювання постачальником збільшення ціни. Натомість лише містять відомості про вартість електричної енергії станом на конкретні дати та періоди.

Так, за наведеними нижче Актами приймання-передачі електричної енергії Військовій частині поставлено електричну енергію за ціною за 1 кВт*год. дорожче ніж 4,08 грн. (з ПДВ), а саме:

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 31.10.2021 № 10537, учасником передано електричної енергії в кількості 6582,00 кВт*год. на загальну суму 30258,11 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжного доручення № 3646 від 17.11.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 4,5970 грн., тобто 17.11.2021 зайво сплачено 3 403,55 грн. (30258,11 грн. - 26854,56 грн. (6582кВт*4,08 грн.));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 17.11.2021 № 64367, учасником передано електричної енергії в кількості 69559,00 кВт*год. на загальну суму 395103,28 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжного доручення № 3645 від 17.11.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 5,6801 грн., тобто 17.11.2021 зайво сплачено 111 302,56 грн. (395103,28 грн. -283800,72 грн. (69559 кВт *год *4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 31.10.2021 року № 13574, учасником передано електричної енергії в кількості 18142,00 кВт*год. на загальну суму 83399,71 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжного доручення № 3647 від 17.11.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 4,5970 грн., тобто 17.11.2021 зайво сплачено 9 380,35 грн. (83399,71 грн. - 74019,36 грн. (18142 * 4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 20.12.2021 року № 71070, учасником передано електричної енергії в кількості 78556,00 кВт*год. на загальну суму 403628,21 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжного доручення № 4151 від 21.12.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 5,1380 грн., тобто 21.12.2021 зайво сплачено 83 119,73 грн. (403628,21 - 320508,48 (78556 * 4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 20.12.2021 року № 15121, учасником передано електричної енергії в кількості 5568,00 кВт*год. на загальну суму 27387,72 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжних доручень № 4152 від 21.12.2021 та № 4152/1 від 21.12.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 4,9187 грн., тобто 21.12.2021 зайво сплачено 4670,28 грн. (27387,72-22717,44 (5568*4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 20.12.2021 № 11552, учасником передано електричної енергії в кількості 6266,00 кВт*год. на загальну суму 32195,25 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжних доручень № 4153 та 4153/1 від 21.12.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 5,1380 грн., тобто 21.12.2021 зайво сплачено 6 629,97 грн. (32195,25 - 25565,28 (6266*4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 21.12.2021 №15121, учасником передано електричної енергії в кількості 12993,00 кВт*год. на загальну суму 67980,41 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжного доручення № 4154 від 21.12.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 5,2320 грн. , тобто 21.12.2021 зайво сплачено 14 968,97 грн. (67980,41 грн-53011,44 (12993*4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 29.12.2021 № 15326, учасником передано електричної енергії в кількості 6273,97 кВт*год. на загальну суму 32846,38 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжних доручень № 4426 та № 4427 від 29.12.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 5,2353 грн., тобто 29.12.2021 зайво сплачено 7 248,58 грн. (32846,38 грн. -25597,80 (6273,97*4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 29.12.2021 № 71070/1, учасником передано електричної енергії в кількості 26691,50 кВт*год. на загальну суму 167516,00 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжного доручення № 4428 від 29.12.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 6,2760 грн., тобто 29.12.2021 зайво сплачено 58 614,68 грн. (167516 грн. - 108901,32 (26691,50*4,08));

- відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії від 29.12.2021 року № 12097, учасником передано електричної енергії в кількості 3394,00 кВт*год. на загальну суму 17757,38 грн. з ПДВ, за які замовником відповідно до платіжного доручення № 4429 від 29.12.2021 проведено оплату в повному обсязі. Ціна за 1 кВт*год. становила 5,2319 грн., тобто 29.12.2021 зайво сплачено 3 909,86 грн. (17757,38 грн. - 13847,52 (3394*4,08)).

Таким чином, внаслідок необґрунтованого підняття ціни згідно додаткових угод № 3 від 01.11.2021, № 4 від 01.11.2021, № 5 від 01.11.2021, № 7 від 30.11.2021 та № 8 від 30.11.2021 до договору №10-21, державою в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України в особі Військової частини НОМЕР_1 зайво сплачено ТОВ "ЖОЕК" 303 248,53 грн. (сума зайво сплачених згідно вищезазначених Актів приймання-передачі електроенергії та документів про оплату.

Враховуючи наведене, оспорювані додаткові угоди № 3 від 01.11.2021, № 4 від 01.11.2021, № 5 від 01.11.2021, № 7 від 30.11.2021 та № 8 від 30.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 є такими, що укладені за відсутності належного документального підтвердження, що виключає підстави для зміни істотних умов договору про закупівлю, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Також слід додати, що такі додаткові угоди передбачають загальне збільшення ціни товару (яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі) більш, ніж на 10%, що суперечить приписам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювані додаткові угоди до договору № 10-21 від 25.01.2021 суперечать наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" та підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Як зазначалося раніше, додаткові угоди № 3 від 01.11.2021, № 4 від 01.11.2021, № 5 від 01.11.2021, № 7 від 30.11.2021 та № 8 від 30.11.2021 до договору №10-21 до договору №10-21 від 25.01.2021 є такими, що укладені за відсутності належного документального підтвердження, також що виключає підстави для зміни істотних умов договору про закупівлю, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Разом з тим, оскільки оскаржувані додаткові угоди до договору є недійсними, то відповідач повинен сплатити 303 248,53 грн.

У відповідності до умов договору на закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №10-21 від 25.01.2021 сплата Військовою частиною НОМЕР_1 грошових коштів кореспондувала виникненню у учасника обов`язку поставити електричну енергію.

Оскільки оспорювані додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між позивачем та відповідачем щодо ціни електричної енергії, поставленої за договором №10-21 від 25.01.2021, мали регулюватись умовами самого договору, а ціна електричної енергії мала б становити 4,08 грн. за 1 кВт*год.

Таким чином, грошові кошти в сумі 303 248,5 грн. є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, а тому він зобов`язаний повернути їх позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача.

Верховний суд у постанові від 07.08.2024 у справі № 916/2914/23 вказав, що ч. 2 ст. 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі Nє910/3831/22 вбачається, що, передаючи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави наявності виключної правової проблеми, колегія суддів зазначила, що в судовій практиці склались протилежні підходи щодо визначення моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання по поверненню безпідставно набутого майна:

1) початком нарахування прострочення виконання зазначеного зобов`язання вважається дата набрання законної сили судовим рішенням, яким встановлено факт безпідставності отримання майна (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 344/2483/18, від 12.04.2023 у справі № 461/4066/21 та постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 905/1313/18);

2) нарахування прострочення виконання зобов`язання по поверненню безпідставно набутого майна здійснюється з урахуванням дати пред`явлення та отримання вимоги про виконання такого зобов`язання відповідно до ст. 530 ЦК (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.02.2021 у справі Nє330/2142/16-ц та постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі Nє918/47/18, від 17.08.2021 у справі Nє913/371/20);

3) моментом початку нарахування прострочення виконання зобов`язання по поверненню безпідставно набутого майна вважається наступний день після зарахування/отримання безпідставно набутого майна (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.09.2022 у справі Nє910/9544/19).

За результатом аналізу наведених вище підходів щодо визначення моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання по поверненню безпідставно набутого майна Велика Палата Верховного Суду вказала на неможливість застосування приписів ч. 2 ст. 530 ЦК, та дійшла висновку, що у боржника виникає обов`язок повернути безпідставно одержані кошти починаючи з наступного дня після їх отримання. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Таким чином, відповідач, як одна із сторін зобов`язання набув кошти за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, тому у даному випадку вимога прокуратури про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, є обґрунтованою.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, позовні вимоги прокурора в частині стягнення 27 292,38 грн. 3 % річних та 148 524,78 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 01.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти.

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 01.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти;

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 01.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти;

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 30.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти;

6. Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 30.11.2021 до договору № 10-21 від 25.01.2021 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, )

- на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 479 065,69 грн., з яких 303 248,53 грн. - зайво сплачені кошти за договором № 10-21 від 25.01.2021, 27 292,38 грн. - 3% річних, 148 524,78 грн. - інфляційні.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, )

- на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (01014, Україна, м. Київ, вул. Болбочана Петра, будинок, 8, ) 22 325,99 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.06.25

Суддя Кудряшова Ю.В.

Список розсилки

1 - Житомирській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону в Електронний кабінет

2, 3 - позивачам в Електронний кабінет

4 - відповідачу в Електронний кабінет

: