УХВАЛА

11 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/5971/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець"

про зупинення провадження

у справі № 910/5971/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток Схід"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 9 615 079, 91 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Савченко О.В.,

відповідача - Акуленко А.В., Франюк А.В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Розвиток Схід» (далі - ТОВ «Розвиток Схід», позивач) звернулось до суду з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - ДП «Гарантований покупець», відповідач) про стягнення 6 809 949, 76 грн заборгованості за договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства та укладеного між сторонами договору не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманої електричної енергії, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 4 565 814, 97 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позивачем нараховано 977 235, 15 грн пені, 384 090, 54 грн штрафу, 670 540, 17 грн інфляційних втрат та 212 268, 93 грн 3 % річних.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/5971/24 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі №910/5971/24 в частині стягнення 365 986,98 грн заборгованості у зв`язку з відсутністю предмета спору. Стягнуто з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Розвиток Схід» заборгованість у розмірі 7 004 958,14 грн, 977 235,15 грн пені, 384 090,54 грн штрафу, 670 540,17 грн інфляційних втрат, 212 268,93 грн 3 % річних.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з такого:

- з огляду на встановлення порушення відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати електричної енергії за договором, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості підлягають задоволенню;

- розмір пені, інфляційних втрат та 3 % річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, є арифметично правильним; вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача;

- спірні правовідносини стосуються нарахувань штрафу, пені, інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення відповідачем зобов`язань у період квітня - липня 2020 року, що виключає застосування до спірних правовідносин постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 №332, яка стосується періоду після введення в Україні воєнного стану.

3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі № 910/5971/24 залишено без змін.

4. Не погоджуючись з рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі №910/5971/24, ДП "Гарантований покупець" звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своєї правової позиції Державне підприємство "Гарантований покупець" із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України), відзначає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №922/1948/22, від 19.04.2024 у справі №911/1359/22, від 06.06.2024 у справі №910/4269/22, від 14.06.2024 у справі №904/2812/22 (щодо застосування підпункту 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332); від 23.05.2024 у справі №910/2440/23, від 12.09.2024 у справі №915/1308/23, від 15.09.2020 у справі № 902/417/18 від 01.10.2024 у справі №910/18091/23 (щодо застосування статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Також підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо можливості зменшення розрахунків відповідно до абзацу третього підпункту 13 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 № 332 в редакції від 03.04.2024.

Позивач, серед іншого, відзначає, що оскаржувані судові рішення ухвалено судами попередніх інстанцій з неповним дотриманням норм матеріального права: статей 11, 212, 509, 530 ЦК України, статей 174, 193 ГК України, частини першої статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статей 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, та грубим порушенням норм процесуального права: статей 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236, § 2-4 Глави 6 Розгляду справи по суті ГПК України.

5. Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2025 у справі №910/5971/24 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025; справу призначено до судового розгляду.

ДП "Гарантований покупець" 28.04.2025 через «Електронний суд» подало до Суду клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/948/23.

Позивач 05.05.2025 через «Електроний суд» подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані рішення залишити без змін.

6. Колегія суддів з огляду на предмет та підстави позову, а також нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, ураховуючи доводи та підстави касаційного оскарження, відзначає таке.

7. Верховний Суд ухвалою від 05.02.2025 передав справу №908/948/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з тих мотивів, що наявні суперечливі висновки Верховного Суду щодо питання застосування приписів Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 до вимог про стягнення штрафних санкцій, нарахованих на зобов`язання, які виникли до введення в Україні воєнного стану.

Так, у справі № 908/948/23 перед Верховним Судом постало питання щодо необхідності застосування приписів Постанови №332 до вимог про стягнення штрафних санкцій, нарахованих на зобов`язання, які виникли до введення воєнного стану.

Передаючи справу № 908/948/23 на розгляд об`єднаної палати, Верховний Суд в ухвалі від 05.02.2025, зокрема, вказав таке:

- висновки щодо застосування Постанови №332 до вимог про стягнення штрафних санкцій, нарахованих на зобов`язання, які виникли після введення воєнного стану, було викладено у постанові Об`єднаної палати від 19.04.2024 у справі №911/1359/22, де зазначено про обов`язковість застосування учасниками ринку електроенергії постанов НКРЕКП, відповідно до яких на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії;

- після цього Верховний Суд у постановах від 26.06.2024 у справі №908/818/22, від 02.07.2024 у справі №908/815/22, від 03.07.2024 у справі №908/816/22, від 03.07.2024 у справі №908/817/22, від 12.09.2024 у справі №910/4264/22, від 02.10.2024 у справі №910/4273/22 дійшов висновку, що положення підпункту 16 пункту 1 Постанови №332 щодо настанови про зупинення на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування стосуються виключно нарахування та стягнення штрафних санкцій саме за цей період та, відповідно, їх дія не може бути поширена щодо штрафних санкцій, право на нарахування яких виникло раніше;

- натомість у пункті 33 постанови від 15.10.2024 у справі № 924/1202/23 Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача розміру пені, застосувавши приписи Постанови № 332 як такі, що мають обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії; натомість апеляційний суд безпідставно задовольнив в цій частині позовні вимоги позивача та стягнув на його користь пеню в розмірі 246516,20 грн за період з 01.09.2021 до 23.02.2022;

- подібний за змістом підхід застосував Верховний Суд у постановах від 06.06.2024 у справі № 910/4269/22, від 12.06.2024 у справі № 910/4286/22, скасувавши рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення штрафних санкцій, нарахованих до введення в Україні воєнного стану, та направивши справи у цій частині на новий розгляд;

- це свідчить про наявність суперечливих висновків Верховного Суду щодо питання застосування приписів Постанови № 332 до вимог про стягнення штрафних санкцій, нарахованих на зобов`язання, які виникли до введення в Україні воєнного стану.

Об`єднана палата ухвалою від 21.03.2025 прийняла до розгляду справу № 908/948/23 та призначила справу до судового розгляду.

8. Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VII та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному поряду палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи предмет та підстави позову, підстави касаційного оскарження у справі, що переглядається, та передачу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/948/23 для відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.04.2024 у справі №911/1359/22 (висновки з якої щодо застосування підпункту 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 підлягають врахуванню під час розгляду даної категорії спорів), Суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №910/5971/24 до завершення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/948/23.

Керуючись статтями 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі №910/5971/24 задовольнити.

2. Зупинити касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі №910/5971/24, до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/948/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко