ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 Справа № 904/902/25

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (, 36022, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Героїв "Азову", буд. 17, прим. 2.)

про стягнення 23581,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" про стягнення пені в розмірі 23581,80грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів №287 від 23.10.2024 в частині своєчасної поставки товару позивачу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.25 суд постановив передати за територіальною підсудністю на розгляд Господарському суду Полтавської області матеріали справи №904/902/25 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" про стягнення 23581,80 грн.

У зв`язку з надходженням матеріалів справи № 904/902/25 до Господарського суду Полтавської області відповідним структурним підрозділом суду було проведено автоматизований розподіл судових справ, за наслідками якого дані справу передано на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.04.2025 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/902/25. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у спорі суд постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

19.05.2025 року від відповідача до суду надійшла заява (вх. № 6581) в якій зазначається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає, що позов безпідставний та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем не надано доказів направлення заявки та інших листів, а відповідач заперечує факт отримання заявки №3738 від 24.10.2024р. та листа позивача №3840 від 31.11.2025р. Крім того, пунктом 5.1 Договору передбачено, що у отримання від замовника заявки, постачальник зобов`язаний протягом 4 годин направити на електронну пошту замовника підтвердження отримання заявки. До позовної заяви позивачем не надано вказаного підтвердження, оскільки відповідач не направляв такого підтвердження. Дату поставки товару було погоджено сторонами в усному порядку телефонним зв`язком.

Договором передбачено строки поставки товару, а саме пунктом 5.3 Договору передбачено, що товар повинен бути поставлений протягом 1 доби з дня отримання заявки. А також, пунктом 5.1 договору передбачено, що кінцевою датою поставки є 25.12.2024р. Таким чином, відповідачем своєчасно поставлено товар (у строк до кінцевої дати поставки), а в період з дати заявки та по дату поставки не відбулося прострочення зобов`язань відповідача.

Заявка замовника не відповідає умовам договору. Договором не передбачено можливості подавати заявку на поставку товару на конкретну дату, яка не є наступною добою з дати отримання заявки. Як зазначалося вище, пунктом 5.3 Договору передбачено, що товар повинен бути поставлений протягом 1 доби з дня отримання заявки. В даному випадку позивач стверджує, що направив заявку 24.10.2024р. та визначив у ній дату поставки 30.10.2024р. Такого порядку визначення дати поставки договором не передбачено. Тому позивач у передбаченому договором порядку не направляв заявку на постачання товару.

Позивач є недобросовісною стороною договору та намагається безпідставно збагатитися за рахунок відповідача. Не дивлячись на те, що відповідачем з власної ініціативи без підвищення ціни було поставлено позивачу товар кращої якості, останній звернувся до суду за стягненням штрафних санкцій. При цьому, у позивача відсутні збитки, товар поставлений у повному обсязі ще й кращої якості, а період прострочення (який відповідач не визнає) є несуттєвим. Отже позивач діє недобросовісно, а вказані обставини є підставою для зменшення штрафних санкцій.

При цьому, відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Позивачем подано клопотання (вх. № 6632 від 19.05.25) в якому він зазначає, що подана відповідачем заява за змістом і суттю є відзивом на позовну заяву та просить її залишити без розгляду в зв`язку з пропуском строку для подання відзиву на позовну заяву.

Судом приймається до уваги, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом (ст.115 ГПК України).

Згідно з ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом встановлено кінцевий строк для подання відзиву на позовну заяву - 24.04.25.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що відповідачем не обґрунтовано неподання заяви (вх. № 6581 від 1905.25), що за своїм змістом є відзивом на позовну заяву, в установлений строк, суд дійшов висновку заяву відповідача (вх. № 6581 від 1905.25) залишити без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) і ТОВ "ІСПОЛІН-ПЛЮС" (постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 287 від 23.10.2024 (далі - Договір).

Предметом закупівлі по даному договору є товар: картопля 1-го сорту "Пікассо", код 03210000-6 згідно ДК 021:2015 ("Зернові культури та картопля")(далі - Товар) (п. 1.1. договору).

В обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини.

У електронній системі закупівель Прозоро оприлюднено документацію спрощеної закупівлі: Оголошення про проведення спрощеної закупівлі код згідно ДК 021:2015 :03210000-6 - " Зернові культури та картопля" (далі - Оголошення), додаток № 1 Форма: "Цінова пропозиція", додаток № 2 Відомості про учасника та додаток №3 інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі

Відповідно до Оголошення очікувана вартість товару становить 1 167 833,33 грн.; кількість, обсяг поставки товару - відповідно до додатку №3 Інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі: Картопля - 45500 кг;

07 жовтня 2024 від ТОВ " ІСПОЛІН-ПЛЮС " надійшла "Цінова пропозиція", в якій Відповідач зазначив, що ознайомлений з технічними та іншими вимогами Замовника, та зазначив, що готовий виконати умови Замовника за ціною - 1 083 810,00 грн.

18 жовтня 2024 року переможцем спрощеної закупівлі визначено Відповідача, який надав наступну найбільш економічно вигідну пропозицію - 1 083 810,00 грн. Згідно із протоколом вирішено оприлюднити в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

23 жовтня 2024 року, відповідно до затвердженої тендерної документації та проведеної спрощеної закупівлі, між Позивачем та Відповідачем був укладений договір постачання №287 від 23.10.2024 року (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується у 2024 році поставити Замовникові товар, а саме: картоплю 1- го сорту "Пікассо", код ДК 021:2015 - (03210000-6 - "Зернові культури та картопля" (далі - Товар), а Замовник - прийняти та оплатити такий Товар на умовах цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором (п.6.3.1. договору), найменування товару, його асортимент, якість, кількість та ціна за одиницю визначено у специфікації (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2. договору). Одержувачем Товару та місцем поставки (передачі) товару є військова частина НОМЕР_1 (п. 5.2 договору).

Постачальник не виконав взяті на себе зобов`язання, поставив зазначений товар з порушенням строку, внаслідок чого порушив умови укладеного між сторонами договору.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У відповідності до пункту 5.1, договору Поставка Товару здійснюється партіями, за письмовою заявкою Замовника, направленою Постачальнику електронною поштою. Письмова заявка направляється Замовником з електронної адреси Замовника на електронну адресу Постачальника у вигляді сканованого листа в pdf форматі. Одночасно, Замовник в телефонному режимі може повідомити Постачальника за телефоном про направлення йому письмової заявки на його електронну адресу Сторони узгодили, що надсилання скан-копій листів в реформаті за їх електронними адресами прирівнюється обміну письмовими документами між сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем з метою виконання умов Договору 24.10.2024 на електронну адресу відповідача було направлено заявку №3738 від 24.10.2024 про поставку до 30.10.2024 45000кг. товару.

Постачальником не було виконано умови договору відповідно до заявки наданої Замовником у строк визначений Договором, Замовник звернувся до Постачальника та попросив виконати взяті на себе зобов`язання, поставити товар, та повідомив, що за неналежне виконання зобов`язання, за порушення умов договору будуть накладені штрафні санкції відповідно до договору.

У відповідь листом №11/07/12 від 12.11.2024 Постачальник запропонував укласти додаткову угоду між сторонами та замінити товар визначений договором, а саме 1 -й сорт картоплі "Пікассо" на аналогічний "Бельмондо". Сторони дійшли згоди укласти додаткову угоду №1 від 22.11.2024 до договору №287 від 23.10.2024 (далі - додаткова угода) та замінити предмет поставки за договором на картоплю 1-го сорту "Бельмондо".

Також Сторони передбачили та домовились про те, що дана додаткова угода не звільняє від відповідальності Постачальника за несвоєчасне виконання зобов`язань з моменту підписання Договору №287 від 23.10.2024 року (п.5 додаткової угоди).

Отже, у Постачальника за умовами виникає обов`язок з моменту підписання Договору за заявкою поставити товар у строк, що передбачений Договором, а у Замовника обов`язок прийняти та сплатити грошові кошти за поставлений товар.

У відповідності п.5.3 Договору відвантаження Товару здійснюється силами Постачальника у кількості, зазначеній у заявці Замовника. Товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 1 (однієї) доби з дати отримання письмової заявки Замовника.

Згідно заявки від 24.10.2024 №3738 - постачання 45000 кг. товару в строк до 30.10.2024.

Товар був поставлений 25.11.2024 у кількості 19 515 кг. у відповідності видаткової накладної №3027/662 від 25.11.2024, 27.11.2024 у кількості 3000 кг. відповідно до видаткової накладної №2792/633 від 27.11.2024 та 29.11.2024 у кількості 22 985 кг. у відповідності видаткової накладної №2906/634, а отже Відповідач порушив умови Договору визначені пунктом 5.1.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Так, у п. 7.3. Договору передбачено що, за порушення строків передачі Товару з Постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка від вартості Товару, з якої допущено прострочення за кожен день прострочення передачі за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості. Пеня, що передбачена даним пунктом Договору, нараховується протягом усього строку прострочення без будь-яких обмежень строків нарахування.

Товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 1 (однієї доби) з дати отримання письмової заявки Замовника (п. 5.3. Договору).

Сторони дійшли згоди укласти додаткову угоду №1 від 22.11.2024 до договору №287 від 23.10.2024 (далі - додаткова угода) та замінити сорт картоплі, що підлягає поставці за договором на картоплю 1-го сорту "Бельмондо, та передбачили, що додаткова угода не звільняє Постачальника від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань, з моменту укладення договору №287 від 23.10.2024 (п.5 додаткової угоди).

Відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та поставив товар 25.11.2024 у кількості 19 515 кг. у відповідності видаткової накладної №3027/662 від 25.11.2024, 27.11.2024 у кількості 3000 кг. відповідно до видаткової накладної №2792/633 від 27.11.2024 та 29.11.2024 у кількості 22 985 кг. у відповідності видаткової накладної №2906/634.

Відповідач прострочив виконання зобов`язання, чим порушив умови укладеного Договору.

Позивачем нарахована пеня за період з 31.10.2024 по 21.11.2024 за 22 календарних дні, що становить 23581,80 грн. ( 1 071 900,00. х 22 х 0.1 %= 23581,80).

Здійснивши перерахунок пені суд встановив, що розмір вимог позивача в цій частині не перевищує розрахований судом, позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Перевірка правильності розрахунку пені здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 23581,80 грн. пені, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 3028 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (, 36022, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Героїв "Азову", буд. 17, прим. 2.) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 23581,80 грн. пені, 3028 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.06.25 р.

Суддя Киричук О.А.