ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа №914/1349/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

явка учасників справи: не з`явились

розглянув апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" за №119-07-1088 від 11.02.2025,

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2025, суддя Горецька З.В., м. Львів,

у справі №914/1349/24

за позовом приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів,

до відповідача дочірнього підприємства Фарматрейд,

про стягнення 6 732 801,28 грн. вартості фактично спожитої, але не врахованої приладами обліку електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог позивача

24.05.2024 приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до дочірнього підприємства Фарматрейд про стягнення 6 732 801,28 грн. вартості фактично спожитої, але не врахованої приладами обліку електричної енергії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при виконанні представниками ПрАТ «Львівобленерго» за участі представника ДП «Львівстандартметрологія» та в присутності представника ДП «Фарматррейд» спільної перевірки вимірювальних трансформаторів струму комірки 30 РУ-10 кВ ПС-90 «Дрогобич» встановлено, що вимірювальні прилади трансформатори струму ТВЛМ-10 зав. №33942 і №33770 мають фактичний коефіцієнт трансформації 300/5, тоді як на зовнішньому маркуванні трансформаторів, а також у двосторонніх договірних документах і розрахунках обсягів споживання зазначений коефіцієнт 200/5. Як наслідок, зміна коефіцієнту трансформації привела до недообліку електричної енергії, яка фактично була спожита, у зв`язку з чим апелянт просить стягнути вартість спожитої, але не врахованої приладами обліку електричної енергії в розмірі 6 732 801,28 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що хоча позивачем (ПрАТ «Львівобленерго») встановлено факт невідповідності коефіцієнта трансформації струму трансформатора в комірці №30 РУ-10кВ ПС-90 «Дрогобич» (замість передбаченого 200/5 фактично встановлено 300/5), що могло призвести до заниженого обліку спожитої електроенергії, однак матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину або причетність відповідача (ДП «Фарматрейд») до цієї невідповідності.

Судом першої інстанції зазначено, що вказане обладнання перебуває у межах балансової належності та експлуатаційної відповідальності саме позивача, що підтверджується умовами договору та актом розмежування.

Судом першої інстанції відзначено, що матеріали справи не містять жодного належного доказу того, що відповідач здійснював будь-які дії, спрямовані на втручання в облікове обладнання, зміну технічних характеристик трансформаторів чи інше порушення, що могло б спричинити недооблік. Акти про порушення, передбачені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, складені не були. Пошкодження пломб, спрацювання індикаторів впливу зовнішніх чинників чи втручання в пломбувальний матеріал не зафіксовано. Також, перевірки у 2021 і 2022 роках та складені за їх результатами акти не виявили будь-яких невідповідностей в обліку електричної енергії.

Крім того, як встановив суд першої інстанції у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували період, протягом якого відбувався недооблік, а відтак і точний обсяг та вартість спожитої, але не облікованої електричної енергії. Позивачем не доведено обставин, за яких він самостійно визначив період розрахунку а саме три роки до моменту виявлення порушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача.

13.02.2025 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" за №119-07-1088 від 11.02.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 у справі №914/1349/24.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- поданий позивачем позов є кондикційним, а не деліктним, як це встановлено судом першої інстанції;

- між позивачем та відповідачем відсутні будь-які відносини щодо відчуження електричної енергії, оскільки жодних договірних відносин між оператором системи розподілу (далі - ОСР) та споживачем щодо купівлі-продажу електричної енергії немає;

- суд неправильно визначив правовідносини, які існують між сторонами (як відносини постачальника електричної енергії та споживача), та не застосував норми права, які регулюють відносини між споживачем і оператором системи розподілу;

- ПрАТ «Львівобленерго» з 2019 року є оператором системи розподілу та здійснює транспортування електричної енергії до споживача, а тому електрична енергія, отримана відповідачем, належала саме позивачу, не була призначена для продажу, її відбір не ґрунтувався на жодних договірних умовах, а відтак є майном, набутим без правової підстави, яке підлягає поверненню;

- оскільки судом першої інстанції встановлено факт отримання відповідачем електричної енергії без достатніх правових підстав, то предметом доказування у справі є лише факт набуття (збереження) майна та відсутність правової підстави такого набуття, у зв`язку з чим інші обставини, наведені в рішенні суду першої інстанції, не підлягали доказуванню;

- на час перевірки технічний стан кріплень, кожуха та інших елементів трансформаторів свідчив про тривалість порушення обліку понад три роки, у зв`язку з чим визначений позивачем період нарахування вартості фактично спожитої, але не врахованої приладами обліку електричної енергії охоплює строк позовної давності, який відповідач не заперечував;

Враховуючи вищевказане, апелянт стверджує, що суд першої інстанції неналежно оцінив докази, порушив норми матеріального та процесуального права (ст. 2, ч.1, 2 ст. 236 ГПК України), а рішення підлягає скасуванню.

ДП Фарматрейд подало відзив на апеляційну скаргу б/н від 05.03.2025 (вх. № ЗАГС 01-04/1752/25 від 06.03.2025) в якому заперечило доводи апелянта, просило суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 у справі №914/1349/24 залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025 справу №914/1349/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" за №119-07-1088 від 11.02.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 у справі №914/1349/24.

Ухвалою від 07.03.2025 призначено справу №914/1349/24 до розгляду у судовому засіданні на 09.04.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 задоволено заяву представника дочірнього підприємства Фарматрейд - Гангана В.Г. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису.

У судове засідання 09.04.2025 з`явились представники сторін.

Представник позивача - ПрАТ "Львівобленерго" підтримав вимоги апеляційної скарги, навів доводи аналогічні викладеним у ній, просив її задоволити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому наводив доводи, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні суд з`ясував обставини справи, дослідив докази та за згодою учасників справи оголосив перерву до 21.05.2025.

У судове засідання 21.05.2025 з`явився представник відповідача, позивач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

У судовому засіданні суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву в судовому засіданні до 28.05.2025 для проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

В судове засідання 28.05.2025 сторони не з`явились, причин неявки не повідомили.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

12.12.2003 між позивачем ПрАТ «Львівобленерго» (правонаступник ВАТ «Львівобленерго») і відповідачем ДП «Фарматрейд» укладено договір № 90417 про постачання електричної енергії з додатками.

Пунктом 9.4 договору зазначено, що це договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2006. Договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В зв`язку з передачею технологічних мереж з балансу ДП «Фарматрейд» на баланс іншого споживача ДП ТОВ «УПТ-Кристал», 16.05.2012 укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 90417 від 31.07.2006, якою низка додатків до договору № 90417, зокрема, Додаток № 6 «Однолінійна схема», Додаток №11 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» викладені в новій редакції, а саме - споживач несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію електричного обладнання КТП-2-1 та КЛ-10кВ в приєднаних до комірок №№ 30, 33, РП-10кВ ПС-110/10кВ №90 «Дрогобич» до межі балансової належності. Сторони договору зобов`язуються забезпечити на своїх територіях охорону електромережі іншої сторони за договором та цілодобовий доступ персоналу для проведення необхідних робіт по обслуговуванню електромережі (п. 8).

27.06.2018 між позивачем та відповідачем укладена Додаткова угода до Договору № 90417 від 31.07.2006 про постачання електричної енергії та викладення у новій редакції Додатку № 2 «Порядок розрахунків» та Додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» щодо створення споживачем персонального кабінету на сайті ПрАТ «Львівобленерго» та онлайн розрахунків (уповноважена особа Мацигін Б.М.).

Додатковою угодою від 16.05.2012 року про внесення змін до договору від 31 липня 2006 року про постачання електричної енергії №9047, зокрема додатків №6, №7, №9, №11 (а.с.46-49).

Додаток № 6 «Однолінійна схема» фіксує межі балансової належності сторін.

Додатком №11 (від 16.05.2012, а.с.47) «Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін» визначена межа балансової належності і межа експлуатаційної відповідальності споживача - на наконечниках відходящих КЛ-10 кВ в чарунках (комірках) №№ 29, 32, 33, 30, 43, 34 ЗРУ-10 кВ ПС 110/10 № 90 (п. 4, 5). Постачальник несе відповідальність за технічний стан електрообладнання комірок (п. 6). Споживач несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію КЛ-ЮкВ в чарунках №№ 29, 32, 33, 30, 34, 43 та електричного обладнання КТП-1-1, КТП -2-1, КТП-31-1. Сторони договору зобов`язуються на своїх територіях охорону електромережі іншої сторони за договором та цілодобовий вільний доступ персоналу для проведення необхідних робіт по обслуговуванню електромережі (п. 8).

Додатком №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» визначений перелік об`єктів і точок комерційного обліку споживача, у тому числі комірка № 30 з трансформаторами струму (ТС) і з коефіцієнтом трансформації 200/5.

3 01.01.2019 відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанови НКРЕКП від 23.11.2018 №1479 ПрАТ «Львівобленерго» припинило діяльність з постачання електричної енергії та отримало ліцензію Оператора системи розподілу (ОСР). Відповідно, зі всіма споживачами були укладені договори про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору.

Договори про постачання електричної енергії втратили чинність, крім технічних додатків, які автоматично стали додатками до договору приєднання.

07.12.2020 ДП «Фарматрейд» підписано заяву - приєднання до умов договору споживача про надання послуги з розподілу електричної енергії. Отже, взаємовідносини позивача ПрАТ «Львівобленерго» з відповідачем врегульовані як публічним договором, так і додатками до договорів про постачання електричної енергії № 90417 від 12.12.2003 і 31.07.2006.

Згідно з пунктом 2.1.12 ПРРЕЕ невід`ємними частинами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є: 1) паспорти точок розподілу, акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; 2) заява-приєднання у разі її надання споживачем; 3) інші додатки, оформлені сторонами за взаємною згодою.

Відповідно до підпунктів 14, 34, 71 пункту 1.2.1 Кодексу КОЕЕ вузол обліку електричної енергії (вузол обліку) - це сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою для забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. До складу вузла обліку можуть входити лічильники електричної енергії, трансформатори струму, трансформатори напруги, устаткування автоматичного відключення чи обмеження потужності, засоби захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинні кола струму і напруги та інші допоміжні засоби (тестові блоки, перетворювачі імпульсів, блоки живлення, обладнання дистанційної передачі даних тощо). Характеристики складових вузла обліку мають бути достатніми для вимірювання електричної енергії із заданою періодичністю та похибкою. Об`єкт - це електрифікована споруда (сукупність електрифікованих споруд на одній території) або частина електрифікованої споруди, що належить суб`єкту господарювання або фізичній особі на праві власності або користування. Точка вимірювання - це фізична точка на електричній мережі (точка підключення лічильника електричної енергії прямого включення, а у разі застосування вимірювальних трансформаторів - точка підключення первинної обмотки трансформатора струму), в якій фактично вимірюються обсяги та/або параметри електричної енергії.

Пунктом 2.3.2 ПРРЕЕ передбачено, що для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу КОЕЕ, Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до пункту 5.1.10 Кодексу КОЕЕ для комерційних розрахунків мають використовуватися дані з вузла обліку власника електроустановки (об`єкта) за умови відповідності вузла обліку вимогам нормативних документів. Дані з вузлів обліку інших власників можуть бути використані для здійснення технічного (контрольного) обліку та перевірки достовірності даних комерційного обліку.

18.07.2022 складено акт про проведені роботи в колах обліку електроенергії, де зазначено, що за участі власника електромереж (основного споживача) та представників оператора системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго» перевірено цілісність корпусу приладу обліку, пошкодження, фальсифікацій пломб про повірку приладу обліку, пошкодження чи спрацювання індикаторів дії впливу магнітного поля не виявлено.

18.07.2022 з причини заміни електролічильника, складено акт №102329 технічної перевірки вузла обліку електричної енергії увімкненого через вимірювальні трансформатори струму та напруги, акт про пломбування № 704491.

07.09.2023 представниками ПрАТ «Львівобленерго» за участі представника ДП «Львівстандартметрологія» та в присутності представника ДП «Фарматрейд» виконано спільну перевірку вимірювальних трансформаторів струму комірки №30 РУ-10 кВ ПС-90 «Дрогобич».

Перевіркою встановлено, що вимірювальні трансформатори струму ТВЛМ-10 зав. №№33942 і 33770 мають-фактичний коефіцієнт трансформації 300/5, тоді як на зовнішньому маркуванні трансформаторів, а також у двосторонніх договірних документах і розрахунках обсягів споживання цей коефіцієнт зазначений як 200/5. Як наслідок, зміна коефіцієнту трансформації призвела до недообліку електричної енергії, яка фактично була спожита, але не врахована у розрахунках сторін.

Відповідач заперечив фактичний об`єм споживання, обґрунтовуючи тим, що «Підстанція ПС-90 знаходиться у власності ПАТ «Львівобленерго», доступ до якої відсутній. Перевірка комерційного обліку ком. 30 проводилась регулярно, дозвіл на відключення надавався постійно.

Проте, дані заперечення не відповідають умовам укладеного договору між сторонами, так і додаткам до нього, де відображено лінійну схему споживання, акт розмежування балансової приналежності, відповідальність сторін, де трансформатори належать до схеми розподілу електричної енергії, що споживається відповідачем і які відносяться до комерційного вузла обліку споживача.

Відповідно до довідок ДП «Львівстандартметрологія» про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №№31/0038д і 31/0039д від 07.09.2023, у яких вказано, що за результатами повірки встановлена невідповідність ТС вимогам ДСТУ ІЕС 60044-1:2008 - «номінальне значення струму вказане на трансформаторі 200/5 не відповідає фактично виміряному 300/5».

20.09.2023 представники оператора системи розподілу у присутності представника споживача виконав заміну спірних вимірювальних трансформаторів струму. При цьому, трансформатор струму типу ТВЛМ-10 зав. №33942 був запакований у мішок та опломбований пломбою № 060064, а трансформатор струму типу ТВЛМ-10 зав. № 33770 був запакований у мішок та опломбований пломбою № 060065. Даних про те, що вимірювальні трансформатори струму належать позивачу судом не встановлено і відповідачу доказів не надано.

Одночасно 20.09.2023 сторони склали акт про опломбування трансформаторів струму № 20092023, акт технічної перевірки № 104257, акт про пломбування №738395, акт про проведені роботи в колах обліку з протоколом про повірку № 31/1541.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем проводилися перевірки відповідача внаслідок підміни трансформаторів струму з іншим коефіцієнтом трансформації відбувся недооблік електричної енергії: електрична енергія фактично була спожита, але не була врахована у розрахунках відповідача з постачальником електричної енергії.

За період з 07.09.2020 до 07.09.2023 обсяг необлікованої електричної енергії склав 894 327 кВтг., що за тарифом 6,27362 грн./кВтг. (станом на 01.09.2023) складає 5 610 667,73 грн. без ПДВ, ПДВ 20% 1 122 133,55 грн., всього з ПДВ 6 732 801,28 грн.

Відповідно до умов п.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 "Трафік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

За змістом ст.ст.4, 5 ГПК України, ст.15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст.20 Господарського кодексу України (далі ГК України) можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.

Предметом позову є стягнення з відповідача вартості фактично спожитої, але не врахованої засобами комерційного обліку електричної енергії як майна, набутого без достатньої правової підстави, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Кондикційний позов - вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала. Таким чином кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала або відбулась її трансформація (наприклад, договір, на підставі якого відбулось набуття майна, в подальшому було визнано недійсним; одна особа передала іншій кошти в якості авансу на виконання попереднього договору, однак основний договір в майбутньому так і не було укладено тощо).

Відтак, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав існуючий договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України, тобто норма даної статті підлягає застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Така правова позиція була викладена апеляційним судом на основі правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 910/22513/17, від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19.

За тлумаченням приписів статті 1212 ЦК України, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку). Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20.

Як установлено судом апеляційної інстанції, унаслідок підміни на об`єкті відповідача трансформаторів струму з фактичним коефіцієнтом трансформації 300/5 замість передбачених договором та зовнішнім маркуванням 200/5, відбувся систематичний недооблік спожитої електричної енергії, яка не була врахована у взаєморозрахунках з оператором системи розподілу. Занижений коефіцієнт, який застосовувався при розрахунку, призводив до фіксації меншого обсягу споживання, ніж був насправді.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що результати перевірок, проведених у 2021 та 2022 роках, свідчать про відсутність порушень у роботі засобів обліку електричної енергії, оскільки встановлене порушення заміна трансформаторів струму з іншим коефіцієнтом трансформації є технічно прихованим і не підлягає виявленню в межах регламентованих процедур контрольного чи технічного огляду. Проведення таких перевірок не передбачає виконання спеціалізованих замірів, а працівники, які їх здійснюють, не забезпечені відповідним вимірювальним обладнанням, що унеможливлює своєчасне виявлення цього порушення. Відтак, відсутність зафіксованих невідповідностей у попередні роки не виключає факту порушення обліку, який тривав протягом тривалого періоду.

Таким чином, внаслідок підміни трансформаторів струму відповідач фактично отримав більший обсяг електричної енергії, ніж було зафіксовано у розрахункових документах і сплачено постачальнику електричної енергії. Надлишок електричної енергії був отриманий з електричної енергії, яка належить позивачу (ОСР) і використовувалась для транспортування електроенергії постачальника до споживача.

Окрім того, апелянтом зазначено, що ПрАТ «Львівобленерго» є оператором газорозподільних систем у спірних правовідносинах, а не постачальником, як це встановлено судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Діяльність на ринку електричної енергії України регламентується Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»:

оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (п.56);

постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії (п.68);

розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії (п. 78);

система розподілу електричної енергії (далі - система розподілу) - система ліній, допоміжного обладнання, обладнання для трансформації та перемикань, що використовується для розподілу електроенергії (п. 82).

За чинною схемою ринку електричної енергії споживач (юридична особа) укладає договір про постачання електричної енергії з постачальником і всі відносини щодо споживання і оплати електричної енергії врегульовуються у цьому договорі. Одночасно, споживач укладає договір з оператором системи розподілу (ОСР) про транспортування придбаної у постачальника електроенергії мережами ОСР до мереж споживача.

Безоблікове споживання електричної енергії не впливає на взаємовідносини між споживачем і постачальником, оскільки постачальник продає рівно ту кількість електроенергії, яка була визначена у договорі і яка обліковується у документах.

Оператор системи розподілу закуповує електричну енергію виключно для потреб - для компенсації втрат при транспортуванні електричної енергії до споживача. Жодних договірних відносин між ОСР і споживачем щодо купівлі-продажу електроенергії немає.

Отже, безоблікове споживання електричної енергії - це несанкціонований відбір електричної енергії, яка належить ОСР і за законом не може відчужуватись іншим особам.

Таким чином, між позивачем і відповідачем відсутні будь-які відносин щодо відчуження електричної енергії.

Враховуючи, що договірні відносини, які існують між позивачем і відповідачем, не передбачають продаж чи інший перехід права власності на електроенергію ОСР, відповідач набув майно позивача без достатніх правових підстав.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про кваліфікацію правовідносин, що склалися між сторонами як кондикційні, де вина сторони не є умовою застосування ст.1212 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими розрахунки позивача щодо вартості фактично спожитої, але не врахованої приладами обліку електричної енергії, оскільки вони здійснені в межах трирічного строку позовної давності.

При цьому суд враховує, що сам відповідач у відзиві на позов надав власний контррозрахунок із визначенням періоду, співмірного з періодом, зазначеним позивачем, що підтверджує відсутність спору щодо меж розрахункового періоду. За період з 07.09.2020 по 07.09.2023 позивачем визначено обсяг необлікованої електричної енергії у розмірі 894 327 кВт·год, що за діючим тарифом 6,27362 грн/кВт·год становить 5 610 667,73 грн. без ПДВ, або 6 732 801,28 грн. з урахуванням ПДВ. Вказані розрахунки є логічно послідовними, документально підтвердженими та відповідають встановленим у справі обставинам.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ПрАТ «Львівобленерго» довело факт набуття ДП «Фарматрейд» без достатньої правової підстави електричної енергії, яка не була врахована засобами комерційного обліку внаслідок технічно прихованого порушення підміни трансформаторів струму з іншим коефіцієнтом трансформації.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про недоведеність позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема статтю 1212 ЦК України, та порушив норми процесуального права, зокрема вимоги статей 236, 263, 265 ЦПК України, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 у справі №914/1349/24 прийнято з порушенням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги ПрАТ "Львівобленерго" до дочірнього підприємства Фарматрейд про стягнення 6 732 801,28 грн. вартості фактично спожитої, але не врахованої приладами обліку електричної енергії слід задоволити в повному обсязі.

Апелянтом спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки доведено неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та розгляд справи в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" за №119-07-1088 від 11.02.2025 - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 у справі №914/1349/24 скасувати. Прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" в повному обсязі.

3.Стягнути з дочірнього підприємства Фарматрейд () на користь приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" () 6 732 801,28 грн. вартості фактично спожитої, але не врахованої приладами обліку електричної енергії.

4. Стягнути з дочірнього підприємства Фарматрейд () на користь приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" () 151 488, 03 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю ІДИЛІЯ ПАРК () на користь Львівської обласної прокуратури (пр. Шевченка, 17/19, м. Львів, ) 10 900, 80 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.06.2025

Головуючий суддя Бойко С. М.

Судді Бонк Т. Б.

Якімець Г.Г.