ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 Справа № 914/1218/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіум-ТВ", м. Харків,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескулаб Центр", м. Львів

про стягнення 679 963, 46 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Амбіцької І.О.

Представники учасників справи: не з`явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіум-ТВ" звернулось в Господарський суд Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескулаб Центр» про стягнення заборгованості за договором про надання рекламних послуг від 17.07.2023 № МТВ-04/23 у розмірі 679 963, 46 грн.

Ухвалою суду від 18.04.2025 відкрито провадження у справі № 914/1218/25 за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 12.05.2025.

Підготовче судове засідання 12.05.2025 не відбулось у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування приміщення Господарського суду Львівської області, відтак ухвалою суду від 12.05.2025 підготовче судове засідання призначено на 26.05.2025.

Ухвалою суду від 26.05.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 09.06.2025.

У судове засідання 09.06.2025 представник позивача не з`явився, через систему Електронний суд подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, вимог ухвал суду щодо подання відзиву не виконав, поштові конверти з ухвалами суду, скеровані на адресу відповідача повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, суд вбачає наявність підстав для розгляду справи по суті та прийняття рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіум-ТВ" звернулось в Господарський суд Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескулаб Центр» про стягнення заборгованості за договором про надання рекламних послуг від 17.07.2023 № МТВ-04/23 у розмірі 679 963, 46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17.07.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання рекламних послуг № МТВ-04/23 (надалі договір).

На виконання умов договору сторони уклали додаток від 22.10.2024 № 11, додаток від 12.11.2024 № 13, додаток від 26.11.2024 № 14, додаток від 26.11.2024 № 15, за умовами яких позивач взяв на себе зобов`язання провести рекламні кампанії відповідача.

Позивач вказує, що відповідачем було підписано без застережень акти надання послуг за вищевказаними додатками на загальну суму 601 924, 00 грн, однак відповідачем не було проведено оплату за надані послуги. Окрім цього, позивач долучив до матеріалів справи гарантійний лист відповідача від 13.12.2024, у якому директор відповідача визнає, що позивач надав йому послуги у повному обсязі та він зобов`язується здійснити оплату у повному обсязі у термін, зазначений в листі.

Позивачем, відповідно до п. 7.2.1 договору, також було здійснено нарахування відповідачу пені, та, відповідно до ст. 625 ЦК України, інфляційних та 3 % річних.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення 585 404, 00 грн основного боргу, 58 959, 20 грн пені, 30 142, 66 грн інфляційних втрат та 5 457, 60 грн 3 % річних.

Позиція відповідача.

Відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати боргу не надав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити повністю, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 626, 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Між ТзОВ «Ескулаб Центр» (надалі замовник) та ТзОВ «Медіум-ТВ» (надалі виконавець) було укладено договір від 17.07.2023 № МТВ-04/23 про надання рекламних послуг.

Згідно з пунктом 2.1. договору, замовник доручає виконавцеві, а виконавець приймає на себе зобов`язання виготовити та/чи розмістити рекламний матеріал замовника, провести рекламну кампанію відповідно до умов цього договору і додатків до нього, які є його невід`ємною частиною, а замовник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі прийняти та оплатити надані послуги (виконані роботи).

Як встановлено судом, сторони уклали, зокрема, додаток від 22.10.2024 № 11, додаток від 12.11.2024 № 13, додаток від 26.11.2024 № 14, додаток від 26.11.2024 № 15 (надалі додатки), за умовами яких виконавець взяв на себе зобов`язання провести рекламні кампанії замовника, а саме надати послуги з розміщення рекламних матеріалів на світлодіодних (led-) екранах у місті Києві, на внутрішній поверхні транспортних засобів у місті Києві та на території Київського метрополітену, а останній зобов`язався оплатити надані послуги.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, положення частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Пунктом 3.5.5. договору встановлено, що протягом 10 робочих днів після закінчення періоду рекламної кампанії виконавець направляє замовнику на підпис акти виконаних робіт/наданих послуг. Замовник підписує ці акти впродовж 5 (п`яти) робочих дні, або у той же строк надає письмову мотивовану відмову від їх підписання. Не підписання протягом вказаного строку акта виконаних робіт без мотивованої відмови вважається визнанням належного виконання робіт (послуг).

Згідно з пунктом 4.2 договору, оплата за договором здійснюється замовником у вигляді 100 % попередньої оплати на підставі виставлених виконавцем рахунків-фактур, якщо інше не передбачено додатками до цього договору. Оплата здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця. У разі якщо на момент оплати рахунок-фактура замовнику не наданий, він проводить оплату на підставі договору або відповідно до додатку.

На підтвердження наданих послуг, позивачем долучено акти наданих послуг за вищевказаними додатками, які було підписано відповідачем, а саме від 30.11.2024 № МТВ0000113, від 31.12.2024 № МТВ0000124, від 31.12.2024 № МТВ0000128 та від 31.12.2024 № МТВ0000129.

Як встановлено судом, заборгованість замовника перед виконавцем на загальну суму 585 404, 00 грн складається з наступних невиконаних чи неповністю виконаних грошових зобов`язань за договором від 17.07.2023 № МТВ-04/23 про надання рекламних послуг: згідно з додатком до договору від 22.10.2024 № 11 заборгованість становить 49 000, 00 грн, з огляду на часткову сплату 27.01.2025 суми у розмірі 16 520,00 грн; грошове зобов`язання згідно з додатком від 12.11.2024 № 13 у розмірі 86 400, 00 грн; грошове зобов`язання згідно з додатком від 26.11.2024 № 14 у розмірі 67 704, 00 грн; та грошове зобов`язання згідно з додатком від 26.11.2024 № 15 у розмірі 382 300, 00 грн.

У пункті 3.4 договору зазначено, що оплата за договором здійснюється замовником на підставі виставлених рахунків фактур та в порядку та у строки, визначені сторонами у додатках до цього договору. У свою чергу, у пункті 3 кожного з додатків визначено строк виконання зобов`язання з оплати для замовника. Зокрема, як встановлено судом, термін оплати згідно з додатком № 11 до договору 11.11.2024 та додатків № № 13, 14, 15 10.12.2024.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд звертає увагу, що позивачем до матеріалів справи долучено акти надання послуг, які були підписані відповідачем без застережень, окрім цього долучено гарантійний лист від 13.12.2024 підписаний директором ТзОВ «Ескулаб Центр» Дядюшко Сергієм у якому він визнає, що рекламні послуги за додатковими угодами № 11, 12, 13, 14 до договору про надання рекламних послуг, були надані у повному обсязі та зобов`язується здійснити оплату заборгованості. Однак, замовник в порушення умов договору не виконав взяті на себе зобов`язання щодо здійснення оплати у повному обсязі. На момент розгляду справи у суді також не надав доказів сплати заборгованості.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт виконання позивачем прийнятих на себе договірних зобов`язань належним чином та у встановлений строк, а у матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем наданих йому послуг, відтак позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 585 404, 00 грн за надані послуги, які не оплачені відповідачем, документально підтверджені, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені суд зазначає наступне.

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної постанови Пленуму).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір передбачено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.п. 7.2.1. договору, при порушенні замовником зобов`язань по своєчасній і повній оплаті наданих послуг (виконаних робіт), замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Позивачем при поданні позовної заяви заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 5 457, 60 грн, інфляційних втрат в розмірі 30 142, 66 грн та пені в розмірі 58 959, 20 грн.

Суд, перевіривши розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та пені погоджується з таким розрахунком, відтак до стягнення з відповідача підлягає 3 % річних в розмірі 5 457, 60 грн, інфляційні втрати в розмірі 30 142, 66 грн та пеня в розмірі 58 959, 20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем обов`язку з оплати наданих йому послуг, станом на дату винесення судом рішення відповідачем не подано доказів сплати суми заборгованості, відтак заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 124, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескулаб Центр» (79069, Львівська обл., м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 313; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіум-ТВ» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 24-А; ) суму у розмірі 688 123, 02 грн, з яких:

- 585 404, 00 грн - основного боргу;

- 58 959, 20 грн - пені;

- 5 457, 60 грн - 3 % річних;

- 30 142, 66 грн - інфляційних втрат;

- 8 159, 56 грн - судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 10 червня 2025 року.

Суддя Манюк П.Т.