ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року м.Дніпро Справа № 908/3874/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

арбітражний керуючий: Глеваський В.В. (власні засоби);

уповноважена особа учасника боржника ТОВ "Страйк Інтерпрайз" ОСОБА_1.: адвокат Маміч Я.С. (не приєдналася, акт);

інші учасники не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 (суддя Володимир ЧЕРКАСЬКИЙ, повний текст ухвали складено 29.04.2024 ) у справі №908/3874/23

Кредитор (заявник) - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (вул. Грушевського, буд. 1Д, Київ, 01001, адреса для листування - вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, , е-mail: , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, представник - адвокат Сергач А.В., адреса для листування - вул. Луговська, буд. 248, оф. 77, м. Дніпро, 49081, е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС)

Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз" (вул. Каховська, буд. 11а, м. Запоріжжя, 69096, , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС)

банк, здійснюючий розрахунково-касове обслуговування боржника - АТ КБ "ПриватБанк", м. Дніпро

Розпорядник майна - Глеваський Віталій Васильович (поштова адреса: Торгова площа, 10, м. Біла Церква, Київська область, 09117, ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 у справі №908/3874/23 клопотання розпорядника майна від 20.04.2024 прийнято до розгляду та задоволено.

Зобов`язано сплатити основну грошову винагороду арбітражному керуючому Глеваському Віталію Васильовичу (свідоцтво № 1724 від 20.03.2015, поштова адреса: Торгова площа, 10, м. Біла Церква, Київська область, 09117, ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 60 300 (шістдесят тисяч триста) грн. 00 коп. за виконання ним в період з 18.01.2024 по 18.04.2024 повноважень розпорядника майна ТОВ "Страйк Інтерпрайз" по справі № 908/3874/23, рахунок НОМЕР_3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805; , одержувач: Глеваський Віталій Васильович (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок Господарського суду Запорізької області на підставі платіжної інструкції № NCJO01LBIG від 19.12.2023. Ухвалу передати до виконання фінансово-економічному відділу Господарського суду Запорізької області.

Заяву кредитора (вх. № 3669/08-08/24 від 12.02.2024) задоволено частково.

Визнано додаткові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до боржника у розмірі 548 440 666 грн. 73 коп. основного боргу, 218 180 184 грн. 97 коп. пені.

Зобов`язано розпорядника майна включити вимоги кредитора до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

Зобов`язано розпорядника майна внести витрати кредитора за подання заяви у розмірі 6 056 грн. 00 коп. до 1-ої черги задоволення вимог відповідно до ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства.

В іншій частині заяви відмовлено.

Розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - 730 603 416 грн. 61 коп. основного боргу, 218 180 184 грн. 97 коп. пені.

Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Зобов`язано розпорядника майна внести витрати кредитора за подання заяви про відкриття провадження у справі у розмірі 26 840 грн. 00 коп. до 1-ої черги задоволення вимог відповідно до ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зобов`язано розпорядника майна відповідно до вимог ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення, та надати рішення за наслідками його проведення.

Не погодившись із зазначеною ухвалою в частині визнання додаткових грошових вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК", до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз", в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 по справі № 908/3874/23 в частині визнання додаткових грошових вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" щодо основного боргу (заборгованості з лізингових платежів та заборгованості з відсоткової винагороди); ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати додаткові грошові вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з відсоткової винагороди в сумі 143 012 303,66 грн. (сто сорок три мільйони дванадцять тисяч триста три гривні 66 копійок), а також зменшити суму заборгованості з лізингових платежів.

При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що ТОВ "Страйк Інтерпрайз", не погоджуючись із заявленою сумою грошових вимог за відсотковою винагородою, вирішив спочатку звернутись до аудиторів для проведення перевірки і, як наслідок, після отримання звіту самостійно здійснив розрахунок такої заборгованості, користуючись наданими даними АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з урахуванням формул, наведених у Договорі лізингу та наданих рекомендацій аудиту.

За результатом проведених розрахунків ТОВ "Страйк Інтерпрайз" встановлено, що загальний розмір заборгованості по сплаті відсоткової винагороди становить 324 583 168,7 грн. на відміну від 327 692 708,53 грн., що заявлені банком.

Отже, з урахуванням визнаної суми відсоткової винагороди при відкритті справи про банкрутство у розмірі 181 570 865,04 грн., сума додаткових вимог повинна бути дорівнювати:

- 324 583 168,7 грн. (загальна сума відсоткової винагороди за підрахунками боржника);

- 181 570 865,04 грн. (визнана судом сума відсоткової винагороди) = 143 012 303,66 грн. Замість 146 121 843,49 грн. заявлених банком.

Розбіжність у підрахунках ТОВ "Страйк Інтерпрайз" та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 3 109 539,83 грн. Сума розбіжності у підрахунках відноситься до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Графіком сплати лізингових платежів (відшкодування Майна) передбачений розрахунок сплати всіх лізингових платежів у строк по 25.07.2024. Загальна сума сплати за графіком на зазначену дату дорівнює вартості лізингового майна, а саме - 416 537 772,00грн.

Проте, станом на дату подання банком додаткових вимог, а саме 18.01.2024, в кредиторську заборгованість включені 6 платежів на загальну суму 29 402 666,00 грн, строк виконання яких ще не наступив, але вони вже зафіксовані, як прострочені платежі.

Тобто, за випискою по рахунку № НОМЕР_4 станом на 19.12.2023 та розрахунком заборгованості на 18.01.2024 заборгованість зі сплати лізингових платежів розраховується із всієї загальної суми лізингових платежів, що були розраховані за графіком для сплати по 25.07.2024.

Натомість, сума прострочених лізингових платежів, які виникли завчасно, тобто до відкриття справи про банкрутство (до 18.01.2024) та можуть відноситься до кредиторських вимог, які є конкурсними, буде дорівнювати сума: 416 537 772,00 - 29 402 690,28 = 387 135 081,72 грн.

Розмір лізингових платежів на загальну суму 29 402 690,28 можна класифікувати лише як поточні кредиторські вимоги, адже ці вимоги до боржника виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Також, звертає увагу, що ТОВ "Страйк Інтерпрайз" сплачено суму лізингових платежів у вартість викупу майна на загальну суму 14 218 948,76 грн.

У зв`язку з чим, ТОВ "Страйк Інтерпрайз" вважає, що грошові вимоги з прострочених лізингових платежів повинні складати: 387 135 081,72 грн. - 14 218 948,76 грн. = 372 916 132,96 (з яких 196 500 159,57 грн. визнано рішенням суду по справі № 908/828/19).

Зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надіслано Боржнику повідомленням про розірвання договору фінансового лізингу № 1/3-14092 від 21.01.2020, відповідно до якого Банк повідомив ТОВ "Страйк Інтерпрайз" про те, що договір фінансового лізингу 4С16073ЛИ від 20.08.2016 є розірваним з 04.02.2024.

Наразі питання дійсності такого повідомлення є спірним, через наявний правовий спір по справі №908/2835/22(908/1829/23). Якщо дійсно за цим правовим спором таке повідомлення буде визнане, то ситуація щодо сум лізингових платежів, які підлягають сплаті, зміниться з огляду на наступне.

З припиненням договірних відносин у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ. Відповідні висновки є застосовними і до відносин лізингу у випадках дострокового припинення договору у зв`язку з порушеннями лізингоодержувача.

Отже, з моменту розірвання договору фінансового лізингу з ініціативи лізингодавця в лізингоодержувача припиняється обов`язок сплачувати лізингові платежі, натомість виникає обов`язок негайно повернути об`єкт лізингу у відповідному стані.

Тобто, у такому разі боржник буде мати заборгованість зі сплати лізингових платежів лише до моменту розірвання договору лізингу. Тоді, сума лізингових платежів повинна відповідати сумі лізингових платежів відповідно до графіку, передбаченому у Додатку 2 Договору у період до дати розірвання з урахуванням сплаченої суми лізингових платежів. У такому випадку вбачаєТЬСЯ завищення суми на 148 673 084,04 грн.

Отже, у будь-якому випадку заявлена сума лізингових платежів є завищеною та не є обґрунтованою.

Арбітражний керуючий у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін, зазначив, що звіт аудитора, відповідно, контррозрахунок, який ґрунтується на відомостях звіту, не є допустимим доказом для розгляду додаткових грошових вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 15.05.2023 здійснено запит матеріалів справи №908/3874/23 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

23.05.2024 матеріали справи №908/3874/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2024 (колегія суддів у складі: головуючий, доповідач - Іванов О.Г., судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 у справі №908/3874/23; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 24.09.2024.

23.09.2024 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/3874/23 у зв`язку з відпусткою судді Верхогляд Т.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024, справу №908/3874/23 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.

В судовому засіданні 24.09.2024 секретар судового засідання намагався вийти на зв`язок з представником уповноваженої особи учасників боржника ОСОБА_1 - адвокатом Маміч Яною Сергіївною, втім, представник на зв`язок не вийшов.

В судовому засіданні 24.09.2024 оголошено перерву до 03.12.2024.

03.12.2024 судове засідання не відбулось через відсутність світла у будівлі суду, що підтверджено актом від 03.12.2024, внаслідок чого колегією суддів визначено нову дату судового засідання 07.04.2025.

В судовому засіданні 07.04.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін присутніх у засіданні, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.01.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство № 908/3874/23 Товариства з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз" (вул. Каховська, буд. 11а, м. Запоріжжя, 69096, ).

Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до боржника у розмірі 182 162 749 грн. 88 коп.

12.02.2024 на адресу господарського суду надійшла заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.02.2024 (вх.№ 3369/08-08/24 від 12.02.24) з додатковими конкурсними грошовими вимогами до боржника, в якій кредитор просить суд, визнати додаткові грошові вимоги у розмірі 767 974 421,09 грн., з яких:

- 402 318 823,24 грн. - залишок простроченої заборгованості за лізинговими платежами (196 500 159,57 грн. з якої визнано рішенням суду по справі № 908/828/19);

- 146 121 843,49 грн. - загальний залишок заборгованості з відсоткової винагороди;

- 219 533 754,36 грн. - загальна сума нарахованої пені (82 689 600,13 грн. з якої визнано рішенням суду по справі № 908/828/19).

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено наступне.

20.08.2016 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз" (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 4С16073ЛИ (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого банк передає Лізингоодержувачу майно, а Лізингоодержувач приймає майно від банка в платне користування, а після виплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені даним договором строки, на умовах фінансового лізингу.

У пункті 1.2. Договору сторони узгодили, що вартість майна становить 416 537 772,00 грн.

За змістом п. 3.1. Договору передача банком та прийом Лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється згідно акту прийому-передачі майна - зазначеним у Додатку № 3.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, передавши відповідне майно Лізингоодержувачу, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 25.08.2016 (Додаток № 3 до Договору).

Вищевказані договір фінансового лізингу та акт приймання-передачі майна підписані із використанням електронного цифрового підпису, про що сторони домовились в угоді про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 29.12.2015.

Відповідно до підпункту 6.2.11. пункту 6.2. розділу 6 Договору, Лізингоодержувач зобов`язався сплачувати банку, лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна) - у строки та в розмірах, визначених Додатком 2 до Договору; відсоткову винагороду за користування Майном - у строки та в розмірах, визначених пунктом 2.3.2. Договору; а також інші витрати Банка, безпосередньо пов`язані з Договором.

Пунктом 6.2.8. Договору на Лізингоотримувача було покладено обов`язок не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.

Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком № 2 (п. 2.1. Договору).

За змістом п. 2.3.2. Договору Лізингоодержувач сплачує банку винагороди на рахунок, зазначений у п. 1.4. Договору, зокрема, відсоткову винагороду за користування майном у розмірі 12 % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25-го числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу, який зазначений у Додатку № 2.

Відповідно до Додаткової угоди від 04.11.2016, починаючи з 07.11.2016 відсоткова винагорода становить 10,5 % річних.

Графіком лізингових платежів (додаток № 2 до Договору) передбачена сплата Лізингоодержувачем лізингових платежів 25.09.2016, 25.08.2017, а починаючи з 25.09.2017 - щомісяця до 25.07.2024.

З графіку лізингових платежів вбачається, що після сплати лізингового платежу 25.09.2018 у розмірі 4 900 444, 38 грн. залишок заборгованості по лізинговим платежам в рахунок вартості майна повинен складати 343 031 106, 30 грн.

Натомість, з виписки по рахунку 2071 вбачається, що станом на 17.10.2018 залишок заборгованості по лізинговим платежам в рахунок вартості майна складає 404 007 463, 24 грн. Як вже зазначалось вище, Лізингоодержувач зобов`язався сплачувати нараховану відсоткову винагороду щомісяця у період з 25-го по останній день місяця.

Однак, як вбачається з виписки по рахунку 2078 заборгованість Лізингоодержувача по відсотковій винагороді не була сплачена до теперішнього часу.

Кредитор звернувся до боржника з вимогою погасити заборгованість за Договором. Банк неодноразово повідомляв листами № Э. Upr 1/3-119758 від 05.10.2017, № Э. Upr 1/3-135762 від 08.11.2017, № Э. Upr 1/3-317939 від 06.07.2018, № Э. Upr 1/3-98169 від 15.05.2019.

Кредитором у матеріали справи надано розрахунки заборгованості за договором, банківські виписки з рахунків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" № 723/97-ВР в редакції, чинній на дату укладення Договору (далі - Закон), лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 10 Закону передбачено право лізингодавця відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом та вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках, а пункт 5 ч. 2 цієї статті зобов`язує лізингодавця прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу.

Гарантоване законом право лізингодавця на відмову від договору лізингу Банк і Лізингоодержувач конкретизували у підпункті 5.1.8. пункту 5.1. Договору, згідно з яким Банк має право відмовитися від Договору і вимагати повернення Майна, якщо Лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови Банку від Договору, Договір є розірваним з дати, зазначеної Банком у повідомленні про відмову від Договору.

У п. 8.2. Договору зазначено, що цей договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою Банка шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 (три) дні, у наступних випадках, зокрема, у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 (тридцять) днів, цей договір фінансового лізингу підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою Банку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 (три) дні (п. п. 8.2.3. п. 8.2. розділ 8 Договору).

Пунктом 8.3. розділу 8 Договору установлено, що у випадку розірвання Договору майно повинно бути повернуто Лізингоодержувачем у термін розірвання, по акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу.

Зазначені повноваження лізингодавця кореспондуються з обов`язком лізингоодержувача, визначеним пунктом 7 ч. 2 ст. 11 Закону та підпунктом 6.2.4 пункту 6.2. розділу 6 Договору, який полягає в зобов`язанні Лізингоодержувача у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором.

Керуючись підпунктом 5.1.8. пункту 5.1. розділу 5, підпунктом 8.2.3. пункту 8.2., пунктом 8.4. розділу 8 Договору, ч. 2 ст. 7, пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", повідомленням від 01.11.2023 № E.Upr 1/3-231101/41030 (отримано особисто Боржником 15.11.2023) Банк повідомив Боржника про розірвання договору фінансового лізингу № 4С16073ЛИ від 20.08.2016 у зв`язку з несплатою ТОВ "СТРАЙК ІНТЕРПРАЙЗ" лізингових платежів та простроченням їх сплати більше трьох місяців підряд.

На виконання підпункту 6.2.4. пункту 6.2. розділу 6, пункту 8.3. розділу 8 Договору, пункту 7 ч. 2 ст. 11 Закону, Банк вимагав повернути (06.12.2023) його майно за переліком Додатку 1 до Договору за актом приймання-передачі, а також сплатити Банку заборгованість по лізингових платежах.

Кредитор надав письмові заперечення та зазначив, що відповідно до п. 164, 165 Інструкції з бухгалтерського обліку саме банк визначає метод визначення умовної кількості днів, період розрахунку, а також неустойки в разі порушення боржником зобов`язання. Банк застосовує метод "факт/360", тобто умовно в році 360 днів.

Грошовим зобов`язанням, у розумінні п. 6.2.11. договору лізингу, є лізингові платежі та винагорода за користування майном.

У пункті 7.1 договору зазначено про те, що сторони узгодили, що у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів та по сплаті винагород, лізингоодержувач сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, яка розраховується у відсотках річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв`язку з порушенням Лізингоодержувачем термінів сплати лізингових платежів та відсоткової винагороди за користування майном, відповідно до п. 7.1. Договору банком нарахована Відповідачу пеня.

Додаткові вимоги кредитора розпорядником майна визнано повністю.

ТОВ «Страйк Інтерпрайз» подано до суду уточнене повідомлення про розгляд грошових вимог банку, які боржник розробив на підставі отриманих рекомендацій від аудиторської фірми. До таких пояснень Боржником було подано контррозрахунки з перевірки загальної суми заборгованості за відсотковою винагородою та пенею та зазначено, що Боржником визнаються наступні суми:

- грошові вимоги щодо лізингових платежів - 372 916 132,96 грн;

- грошові вимог з відсоткової винагороди - 143 012 303,66 грн;

- грошові вимоги з пені - 218 180 184,97 грн.

Оскаржувана ухвала господарського суду від 24.04.2024, якою частково визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", мотивована тим, що договором не передбачено нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за методом "факт/360", тобто умовно в році 360 днів, через що судом перерахована заявлена сума пені за методом "факт/365".

Враховуючи вищевикладене, заяву кредитора задоволено частково та визнано додаткові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до боржника у розмірі 548 440 666 грн. 73 коп. основного боргу, 218 180 184 грн. 97 коп. пені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

При цьому, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватись або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Згідно з ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що укладений між Боржником та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Договір фінансового лізингу № 4С16073ЛИ від 20.08.2016 недійсним не визнавався, у передбачений законодавством або умовами договору спосіб не розривався.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору фінансового лізингу, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Щодо залишку простроченої заборгованості за лізинговими платежами в розмірі 402 318 823,24 грн та доводів заявника апеляційної скарги про те, що розмір лізингових платежів на загальну суму 29 402 690,28 можна класифікувати лише як поточні кредиторські вимоги, адже ці вимоги до боржника, виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами визнається, що відповідно до пункту 1.2. Договору сторони узгодили, що вартість майна становить 416 537 772,00 грн.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, передавши відповідне майно Лізингоодержувачу, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 25.08.2016 (Додаток № 3 до Договору).

Вищевказані договір фінансового лізингу та акт приймання-передачі майна підписані із використанням електронного цифрового підпису, про що сторони домовились в угоді про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 29.12.2015.

Таким чином, основна заборгованість за лізинговими платежами становила 416 537 772,00 грн, яка відповідно до узгодженого сторонами графіку лізингових платежів мала бути погашена у період з 25.09.2026 по 25.07.2024 (т. 2 а.с. 36-37).

Відповідно до підпункту 6.2.11. пункту 6.2. розділу 6 Договору, Лізингоодержувач зобов`язався сплачувати банку винагороду за відкриття рахунку "фінансовий лізинг (оренда)", лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна) - у строки та в розмірах, визначених Додатком 2 до Договору; відсоткову винагороду за користування Майном - у строки та в розмірах, визначених пунктом 2.3.2. Договору; а також інші витрати Банка, безпосередньо пов`язані з Договором.

Однак, як вбачається з доданих до заяви банківських виписок та детального розрахунку заборгованості, заборгованість Лізингоодержувача по відсотковій винагороді та по лізинговим платежам не була сплачена до теперішнього часу.

Починаючи з 2017 року, зазначені зобов`язання Лізингоодержувач виконував лише частково в незначних розмірах та з порушенням строків, а з 2020 року - взагалі припинив їх виконання.

Порядок дострокового одностороннього розірвання Договору та умови повернення Майна узгоджені сторонами в розділі 8 Договору. Так, підпунктом 8.2.3. пункту 8.2. розділу 8 Договору передбачено, що у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 (тридцять) днів, цей договір фінансового лізингу підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою Банку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 (три) дні.

Також пунктом 8.3. розділу 8 Договору встановлено, що у випадку розірвання Договору Майно повинне бути повернуте Лізингоодержувачем у термін розірвання, по акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу.

Зазначені повноваження лізингодавця кореспондуються з обов`язком лізингоодержувача, визначеним пунктом 7 ч. 2 ст. 11 Закону та підпунктом 6.2.4 пункту 6.2. розділу 6 Договору, який полягає в зобов`язанні Лізингоодержувача у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором.

На підставі викладеного та керуючись підпунктом 5.1.8. пункту 5.1. розділу 5, підпунктом 8.2.3. пункту 8.2., пунктом 8.4. розділу 8 Договору, ч. 2 ст. 7, пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", Банк повідомив про односторонню відмову від договору фінансового лізингу № 4П16074ЛИ від 20.08.2016 та його розірвання у зв`язку з несплатою ТОВ «Страйк Інтерпрайз» лізингових платежів та простроченням їх сплати більше трьох місяців підряд.

На виконання підпункту 6.2.4. пункту 6.2. розділу 6, пункту 8.3. розділу 8 Договору, пункту 7 ч. 2 ст. 11 Закону, Банк вимагав у встановлений термін розірвання (06.12.2023): повернути 06.12.2023 Банку його Майно за переліком Додатку 1 до Договору за актом приймання-передачі, а також сплатити Банку заборгованість по лізингових платежах. Не зважаючи на це, заборгованість не погашено, лізингове майно Банку у встановлені повідомленням строки не повернуто.

Отже, Договір фінансового лізингу розірвано між сторонами 06.12.2023.

Таким чином, у зв`язку з грубим порушенням норм діючого законодавства та умов укладеного Договору лізингу, враховуючи розірвання Договору лізингу та те, що предмет лізингу станом на поточну дату Банку не повернуто, суми лізингових платежів в розмірі 29 402 690,28 грн. вважаються такими, строк повернення яких настав.

Відповідно до матеріалів справи ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.01.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство № 908/3874/23 Товариства з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз".

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що статтею 45 КУзПБ визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до положень частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Аналіз норм статей 1, 45, 47 КУзПБ свідчить про те, що з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника провадження у справі про банкрутство є таким, що фактично настав, строк виконання усіх зобов`язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, і незалежно від настання строку їх виконання, кредитори за такими зобов`язаннями зобов`язані заявити грошові вимоги до боржника у справу про банкрутство з додержанням тридцятиденного строку від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 910/866/20, від 22.11.2022 у справі № 911/2548/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №904/1693/19 вказала, що при визначенні статусу кредиторських вимог (конкурсні чи поточні) у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання, відтак, вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними незалежно від строку виконання грошових зобов`язань боржника.

Вказана позиція неодноразово використана в судових рішеннях Верховного Суду, зокрема, в постанові від 08 серпня 2023 року у справі № 908/1954/21.

Зважаючи на викладене, Апелянт помилково ототожнив поняття "виникнення зобов`язання", закріплене у статтях 1, 45 КУзПБ, та "строк виконання зобов`язання", не врахувавши при цьому висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права, викладених у наведених вище постановах.

Доводи заявника апеляційної скарги про необхідність врахувати сплачену ТОВ "Страйк Інтерпрайз" суму лізингових платежів у вартість викупу майна у загальному розмірі 14 218 948,76 грн, є безпідставними, оскільки ці платежі вже враховано Банком та господарським судом (416 537 772,00 грн - 14 218 948,76 грн = 402 318 823,24 грн).

Щодо доводів апеляційної скарги про часткове невизнання заборгованості зі сплати відсоткової винагороди у розмірі 3 109 539,83 грн.

Відповідно до п. 2.3.4. Договору лізингу розрахунок винагороди здійснюється 25-го числа кожного поточного місяця, починаючи з дати прийому-передачі майна у лізинг. Нарахування та сплата винагороди здійснюється щомісячно з 25-го числа по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу, зазначений в Додатку 2, або дату остаточного погашення заборгованості за цим Договором у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим Договором. У випадку несплати винагороди за користування майном, отриманим в лізинг, у зазначений термін, винагорода вважається простроченою.

Відповідно до п. 2.3.2. Договору лізингу відсоткова винагорода за користування Майном складає 12 (дванадцять) % річних від суми залишку несплаченої вартості Майна, виходячи з фактичної кількості днів користування Майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25-го числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу зазначений в Додатку 2.

Відповідно до п. 2.3.3. Договору лізингу у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим Договором, відсоткова винагорода за користування Майном складає 24 (двадцять чотири) % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості Майна, згідно Додатку № 2.

Таким чином, заборгованість зі сплати лізингових платежів нараховується з 25 числа по останній день місяця. Зазначене чітко відображено в детальному розрахунку заборгованості.

Наприклад, заборгованість за винагородою за серпень 2016 року нарахована з 26.08.2016 по 31.08.2016 та складала 833 075,54 грн., що відображено в детальному розрахунку, а також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_5 .

При чому, як зазначено в детальному розрахунку заборгованості, нарахування винагороди відбулося за відсотковою ставкою 12% (стовпчик 5 містить значення 12%) без застосування підвищених відсотків в розмірі 24% (стовпчик 6 містить значення "0").

В той же час, починаючи з 26.09.2017 (дата перенесення заборгованості у прострочення, у зв`язку з несплатою чергового платежу 25.09.2017) застосовано підвищену ставку 21% (ставку зменшено з 24% Додатковою угодою).

Таким чином, після перенесення заборгованості у прострочення, застосовується одночасно:

- 10,5% відсоткової винагороди на непрострочені платежі (стовпчик 8 детального розрахунку);

- 21% відсоткової винагороди на прострочені платежі (стовпчик 9 детального розрахунку).

З цим же погоджувався і сам Боржник, так як останній сам посилався на умови укладеного договору, в якому чітко зазначено рахунки для сплати винагороди за користування майном, лізингових платежів та відсоткові ставки, а також принцип їх застосування.

У п.п.2.3.2. п. 2.3. Договору визначено, що Лізингоодержувач сплачує Банку винагороди, в тому числі, й відсоткову винагороду за користування майном у розмірі 12% річних (з 07.11.2016 - 10,5 % річних) від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25-го числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу, який зазначений в Додатку №2.

Отже, ця умова Договору прямо означає, що розмір винагороди складає 12% річних (тобто - 0,033 % на день), 10,5% річних (тобто - 0,029 % на день), тощо - за фактичну кількість днів користування майном (а не за 4-7 днів на місяць), а також - що не період нарахування, а період оплати винагороди складає 4-7 днів на місяць - з 25-го числа місяця по останній день місяця.

Отже, кредитором здійснено нарахування відсоткової винагороди, визначної у процентах річних, у точній відповідності до умов Договору.

При цьому колегія суддів констатує, що через розірвання Договору з 06.12.2023, Банком нарахування відсоткової винагороди здійснено саме по 06.12.2023, що підтверджується розрахунком останнього (т. 2 а.с. 48-57).

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок Банку (межі зазначеного ним періоду), дні фактичної сплати ТОВ "Страйк Інтерпрайз" суми боргу, положення частини п`ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування відсоткової винагороди прийшла до висновку, що Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" правильно розраховано відсоткову винагороду станом на 06.12.2023 у розмірі 327 692 708,53 грн (т. 2 а.с. 48-57).

Таким чином, з урахуванням визнаної суми відсоткової винагороди при відкритті справи про банкрутство у розмірі 181 570 865,04 грн., сума додаткових вимог повинна дорівнювати 146 121 843,49 грн (327 692 708,53 грн - 181 570 865,04 грн).

З огляду на що, господарським судом підставно визнано додаткові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до боржника у розмірі 548 440 666 грн. 73 коп. основного боргу (402 318 823,24 грн (основна заборгованість з лізінгових платежів) + 146 121 843,49 грн (відсоткова винагорода)).

Додаткові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до боржника в частині 218 180 184 грн. 97 коп. - пені, заявником апеляційної скарги не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про не надання господарським судом жодної правової оцінки поданому боржником - ТОВ «СТРАЙК ІНТЕРПРАЙЗ» доказу, а саме звіту ТОВ "АУДІТ-ВІД ТА КО".

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 98 ГПК висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів зауважує, що "Висновок" експерта, викладений у Звіті, лише ідентично повторює доводи Боржника, викладені в його повідомленні від 29.02.2024 про розгляд додаткових вимог Банку, при цьому не є висновком експерта та доказом у розумінні норм процесуального законодавства, адже на першій сторінці "Висновку" зазначено:

"Наш звіт призначений виключно для того, щоб допомогти вам в оцінці правильності проведеного банківською установою нарахування окремих сум заборгованості та їх відповідності нормам договору фінансового лізингу № 4С16073ЛИ від 20.08.2016 згідно листа-замовлення від 11.03.2024. Цей звіт призначений виключно для ТОВ «СТРАЙК ІНТЕРПРАЙЗ» та осіб, яких визначить керівництво ТОВ «СТРАЙК ІНТЕРПРАЙЗ», і не повинен використовуватися або поширюватися будь-яким іншим сторонам".

Таким чином, аудитор не лише не попереджений про кримінальну відповідальність, а й сам зазначає про заборону використання/розповсюдження його висновку будь-яким особам/установам, в т.ч. суду.

З огляду на що, колегія суддів вважає вищенаведений Висновок недостовірним та недопустимим доказом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 у справі №908/3874/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 у справі №908/3874/23 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Страйк Інтерпрайз" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у порядку і строки, визначені ст.ст.288, 289 Господарського процесуального кодексу України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г. та Чередко А.Є. 10.06.2025, суддею Парусніковим Ю.Б. 16.06.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Ю.Б. Парусніков