ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/591/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Полякова Є.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРМ-М" (61166, м. Харків, просп. Науки, 38)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Журавель О.В. (довіреність № 990 від 18.12.2024),

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРМ-М", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРМ-М" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" пеню у розмірі 1 212 133,46 грн, а також судовий збір.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем строків поставки товару за Договором № від 11.08.2020 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/591/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначити підготовче засідання 18 березня 2025 року о 11:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.03.2025 підготовче засідання відкладено на 09 квітня 2025 року о 12:00.

У підготовчому засіданні 09.04.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.05.2025 на 12:00.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 09.04.2025.

У судовому засіданні 13.05.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про перерву в судовому засіданні до 11.06.2025 до 11:00.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 13.05.2025.

У судовому засіданні 11.06.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання, призначене на 11.06.2025 об 11:00, не з`явився.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Копію ухвали суду від 13.05.2025 доставлено в електронний кабінет відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи. Отже, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/591/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Разом з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХАРМ-М» наданими відповідачу процесуальними правами не скористалося; у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позовну заяву до суду не подало.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

У судовому засіданні 11.06.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Покупець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техарм-М» (далі - Постачальник, Відповідач) укладено Договір про закупівлі товарів (матеріально-технічних ресурсів) № (далі - Договір).

За умовами п. 1.1 цього Договору Постачальник зобов`язується у визначений Договором строк передати у власність Покупця «Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (Крани кульові DN50…200) Код згідно з ЄЗС ДК 021:2015: - 42130000-9», (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена у додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору загальна сума Договору становить 32 399 880,00 грн, в тому числі ПДВ - 5 399 980,00 грн.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору розрахунки здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування Покупцем на зазначений у розділі 14 цього Договору поточний рахунок Постачальника грошових коштів на умовах, визначених цим Договором. Покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих Товарів не раніше 35 та не пізніше 45 календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами п. 5.8 цього Договору.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

За п. 5.3 Договору поставка Товарів здійснюється на умовах DDP Поставка зі сплатою мита (місце поставки згідно специфікації), ІНКОТЕРМС (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року) з урахуванням вимог п. 5.1. цього договору.

Пункт 5.6 Договору передбачає, що право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця в дату прийняття Товарів Покупцем за видатковою накладною.

Згідно з п. 5.7 Договору приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутність у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів. Такі претензії можуть бути заявлені Покупцем Постачальнику у порядку, визначеному цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.8 Договору датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13. цього Договору та передача Постачальником Покупцю в повному обсязі наведених нижче наступні документів: Видаткової накладної; Документу про підтвердження якості Товарів на кожну одиницю (або партію) товару; Документу про підтвердження гарантійних зобов`язань виробника на Товар технічний паспорт на кран; Інструкція (настанова) з експлуатації та порядком технічного обслуговування крану (на кожну одиницю); Товарно-транспортної накладної.

Згідно з п. 5.13 Договору приймання Товарів за кількістю та якістю здійснюється на підставі Акту приймання Товарів за кількістю та якістю.

Пунктом 6.1 Договору визначено обов`язки прийняти поставлені Товари у порядку, визначеному цим Договором, оплатити Товари своєчасно та в повному обсязі згідно умов цього Договору;

Згідно з положеннями п. 6.3 Договору Постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором; негайно письмово інформувати Покупця про ускладнення, які виникають в ході виконання своїх зобов`язань за цим Договором або про наявність обставин, що впливають на якість Товарів, строки поставки Товарів.

За приписами п. 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Пункт 7.4 Договору встановлює, що за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад тридцяти днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п. 12.1 Договору Цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє в частині поставки Товарів по «31» травня 2021 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Згідно зі Специфікацією, яка є додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною, строк поставки Товару складає 240 календарних днів з дати укладення Договору.

26.05.2021 сторонами укладено Додаткову угоду №1, якою пункт 12.1 Договору викладено у наступній редакції: «12.1. Цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє в частині поставки Товарів по 31 липня 2021 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання».

Згідно зі Специфікацією, яка є додатком №1 до Додаткової угоди №1 до Договору, строк поставки Товару складає 317 календарних днів з дати укладення Договору.

Додатковою угодою №2 від 24.06.2021 сторони домовились, зокрема, про таке:

1. Додаток № 1 «Специфікація» до Договору викласти в редакції додатка № 1 до цієї Додаткової угоди.

2. Постачальник зобов`язується продовжити строк дії банківської гарантії №6950-20 від 07.08.2020 до «31» серпня 2021.

3. Всі інші умови Договору № від 11.08.2020 залишаються без змін і Сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Згідно зі Специфікацією, яка є додатком №1 до Додаткової угоди №2 до Договору, строк поставки Товару складає 334 календарних дні з дати укладення Договору.

22.07.2021 сторонами укладено Додаткову угоду №3, якою пункт 12.1 Договору викладено у наступній редакції: «12.1. Цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє в частині поставки Товарів по 08 серпня 2021 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання».

Згідно зі Специфікацією, яка є додатком №1 до Додаткової угоди №3 до Договору, строк поставки Товару складає 362 календарних днів з дати укладення Договору.

На виконання взятих на себе зобов`язань відповідач поставив, а позивач прийняв товар, що підтверджується:

- Актом приймання товарів за кількістю та якістю № 356 від 31.01.2022 та видатковою накладною № 1 від 24.01.2022 на суму 2 030 121,60 грн;

- Актом приймання товарів за кількістю та якістю № 5 від 02.02.2022 та видатковою накладною № 2 від 24.01.2022 на суму 163 200,00 грн;

- Актом приймання товарів за кількістю та якістю № 18 від 31.01.2022 та видатковою накладною № 3 від 24.01.2022 на суму 122 400,00 грн;

- Актом приймання товарів за кількістю та якістю № 4 від 31.01.2022 та видатковою накладною № 4 від 24.01.2022 на суму 44 400,00 грн.

Позивач повідомляє, що на час звернення із позовною заявою до суду Постачальник не поставив Товар на загальну суму 24 104 601,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача направлено претензію № 2 від 29.07.2022 з вимогою сплатити пеню та штраф у розмірі 1 696 166,09 грн за порушення строків постачання Товару за договором № № від 11.08.2020. Як зазначає позивач, вказана претензія залишена без задоволення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.08.2023 у справі №914/1434/23 ухвалено позов задовольнити повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техарм-М» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 3 613 491,06 грн пені, 2 004 066,62 грн штрафу та 84 263,37 грн відшкодування витрат на оплату судового збору. Судом встановлено, що ТОВ «Техарм-М» у листі від 06.08.2021 № 04/08-21, посилаючись на Сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати від 06.08.2021 №2600-21-0723, у якому визначено строк закінчення форс-мажорних обставин 06.08.2021, просив укласти додаткову угоду про відтермінування кінцевого строку поставки. У відповідь на вказане звернення, ТОВ «Оператор ГТС України» надіслано лист від 13.08.2021 №ТОВВИХ-21-8698, в якому повідомлено про відмову в укладенні Додаткової угоди. ТОВ «Оператор ГТС України», відповідаючи на лист ТОВ «Техарм-М» від 06.08.2021 № 04/08-21, повідомило відповідача, що враховуючи вимоги пункту 8.4 Договору, строк виконання зобов`язання за Договором продовжується на відповідний строк дії форс-мажорних обставин, так граничний строк поставки визначено 06.09.2021.

Позивач стверджує, що відповідач не поставив Товар у строки, встановлені Специфікацією, чим порушивши умови Договору, у зв`язку з чим зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі 1 212 133,46 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань, зокрема, є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що підставою виникнення правовідносин між сторонами є Договір про закупівлі товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 11.08.2020 № , який за своєю природою є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що Додатковою угодою № 3 від 22.07.2021 сторони погодили продовжити строк поставки Товарів до 362 календарних днів з дати укладення Договору.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 01.08.2023 у справі №914/1434/23 встановлено, що враховуючи вимоги пункту 8.4 Договору, строк виконання зобов`язання за Договором про закупівлі товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 11.08.2020 № продовжується на відповідний строк дії форс-мажорних обставин, граничний строк поставки визначено 06.09.2021.

Обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Львівської області від 01.08.2023 у справі №914/1434/23, мають преюдиціальне значення та повторного доведення не потребують.

Судом також встановлено, що 31.01.2022 відповідачем поставлено товар на суму 2 030 121,60 грн, 02.02.2022 - на суму 163 200,00 грн, 31.01.2022 - на суму 122 400,00 грн, 31.01.2022 - на суму 44 400,00 грн, враховуючи положення п. 5.8, 5.13 Договору, де вказано, що датою поставки Товарів є прийняття Покупцем товарів за кількістю та якістю на підставі Акту приймання Товарів за кількістю та якістю.

Доказів поставки Товар на суму 24 104 601,60 грн матеріали справи не містять.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України).

Пунктом 7.4 Договору сторони передбачили, що за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад тридцяти днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.

Враховуючи викладене, позивач здійснив нарахування відповідачу 1 212 133,46 грн пені за порушення строків поставки та недопоставку товару.

Перевіривши розрахунок суми пені, суд приходить до висновку, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 1 212 133,46 грн є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 р.).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд також спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», де Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 13, 14, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРМ-М" (61166, м. Харків, просп. Науки, 38, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ) пеню у розмірі 1 212 133,46 грн, а також судовий збір у розмірі 18 182,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРМ-М" (61166, м. Харків, просп. Науки, 38, ).

Повне рішення складено "13" червня 2025 р.

Суддя О.О. Присяжнюк