УХВАЛА

м. Київ

12.06.2025Справа № 910/3827/25
За заявою Приватного акціонерного товариства "Електроград" про відвід судді Усатенко І.В. у справі № 910/3827/25

За позовом Приватного акціонерного товариства "Електроград"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумні енергосистеми"

про визнання правочину дійсним та стягнення 3022649,78 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Електроград" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумні енергосистеми" про визнання договору дійсним та стягнення 3022649,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані вчиненням позивачем дій на виконання договору № 747-РЕС від 30.11.2022, з урахуванням досягнутих усних домовленостей та відмовою позивача від оплати виготовленого за договором товару.

02.04.2025 позивачем подані клопотання про долучення документів, як додатків до позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.04.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.04.2024 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 03.04.2025.

Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі 910/3827/25, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 08.05.2025. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача, обґрунтованого в заяві про усунення недоліків позовної заяви, про залучення до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

18.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та вказує, що умови договору № 747-РЕС від 30.11.2022 щодо асортименту товару не змінювались та є чіткими, натомість, позивачем було поставлено для прийняття товар, який не обумовлено договором. Також відповідач зазначив, що усні правочини щодо зміни характеристик товару, що підлягав поставці за договором № 747-РЕС від 30.11.2022, з його боку не вчинялись та не ініціювались, а проведена зустріч не є правочином та не несе правових наслідків. Крім того, 18.07.2023 зустрічі між сторонами не відбувались.

07.05.2025 від позивача надійшло клопотання про виклик свідків, в якому він просить суд викликати та допитати в якості свідків у справі № 910/3827/25, з питань проведення відеоконференціях 20.11.2023 та 28.11.2023 за участю позивача та відповідача, виконання умов Договору № 747-РЕС від 30.11.2022 року, наступних осіб: 1. Представника Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", 2. ОСОБА_5 - заступника керівника департаменту з закупівель та складської логістики Акціонерного товариства "ДТЕК "ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", 3. ОСОБА_4 - головного фахівця департаменту з закупівель та складської логістики Акціонерного товариства "ДТЕК "Дніпровські електромережі", 4. ОСОБА_3 - директора ТОВ "Розумні енергосистеми", 5. ОСОБА_1 , комерційного директор Одеської філії м. Одеса, 6. ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що означені особи можуть надати інформацію щодо умов укладеного договору № 747-РЕС від 30.11.2022 та обставин проведених 20.11.2023 та 28.11.2023 відеозустрічей та підтвердити обставини укладення усного правочину.

07.05.2025 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він зазначає, що у первинній позовній заяві помилково, у зв`язку з технічною помилкою, зазначена дата проведення відео конференції 18.07.2023 між сторонами, натомість вірними датами проведення відеокнференцій є 20.11.2023 та 28.11.2023. В додатках до заяви міститься текст позовної заяви, в резолютивній частині якої позивач просить визнати усний правочин щодо внесення змін до договору № 747-РЕС від 30.11.2022, укладений 20.11.2023 та 28.11.2023 між позивачем та відповідачем з використанням програми "ZOOM" відеоконференцзв`язку - дійсним.

В підготовчому засіданні 08.05.2025 представник позивача оголошено заяву про зміну предмету позову, в частині дат укладення усного правочину.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Заява позивача стосується предмета заявленого ним позову без зміни підстав (в тому числі правових) та подана позивачем до закінчення підготовчого провадження.

Оскільки, заява про зміну предмету позову не суперечить приписам ст. 46 ГПК України, суд протокольною ухвалою прийняв заяву позивача про зміну предмету позову, надалі спір розглядається з урахування поданої заяви.

Позивачем оголошено його заяву про виклик свідків, що надійшла до суду 07.05.2025.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви позивача про виклик свідків.

Відповідно до ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання. В ухвалі про виклик свідка суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Відповідно до ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Згідно приписів ГПК України підставою для виклику свідка є наявність у суду чи сторони у справі сумнівів щодо змісту, достовірності чи повноти обставин, викладених свідком у заяві, та суперечність іншим доказам. Тобто первинним є подання заяви свідка, згідно визначеної ст. 88 ГПК України форми І лише у разі наявності розбіжностей між наявними у справі доказами та обставинами викладеними у заяві свідки чи наявності сумнівів у сторін чи суду у достовірності викладених свідком у заяві обставин у суду виникає процесуальна підстава для виклику осіб (свідків), які надали до суду відповідні заяви.

Суд протокольною ухвалою 08.05.2025 відмовив позивачу у задоволенні його клопотання про виклик свідків, в зв`язку з його невідповідністю ГПК України.

В підготовчому засіданні 08.05.2025 оголошено перерву до 12.06.2025.

15.05.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує на їх необгрунтованість.

11.06.2025 від позивача надійшла заява про відвід судді Усатенко І.В. Заява про відвід мотивована тим, що суддя безпідставно відмовила у залученні у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, оскільки, ст. 50, 51 ГПК України не передбачають відмови у залученні третіх осіб, а обумовлює саме питання їх залучення. Тобто, на думку позивача суддя вийшла за межі повноважень, наданих ст. 50, 51 ГПК України. Також суддею безпідставно (протокольно) відмовлено у задоволення клопотання про виклик свідків. Як зазначає позивач у своїй заяві, у разі не залучення судом першої інстанції третіми особами Приватне акціонерне товариство "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" та Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" та не допиту свідків, які є вкрай необхідними для встановлення істини у справі, рішення у справі № 910/3827/25 буде прийнято суддею Господарського суду м. Києва Усатенко І.В. на користь відповідача. Суть первинних підстав позову у справі № 910/3827/25 зводиться до визнання укладеним усного правочину щодо внесення змін до Договору № 747 -РЕС від 30.11.2022 року, яка проведена між позивачем, відповідачем та іншими особами та у зв`язку з цим стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти за Договором № 747 -РЕС від 30.11.2022 року в сумі 3 022 649,78 грн. Таким чином, вищезазначена позиція судді Усатенко І.В. є неприпустимою, не об`єктивною та не прийнятною для позивача, що не відповідає засадам Господарського судочинства: - Рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (п. 2 ч. 3 ст. 2 ГПК України); - Змагальності сторін (п. 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України); - Верховенство права (п. 1 ч. 3 ст. 2 ГПК України). В порядку п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України позивач заявив відвід судді Господарського суду м. Києва Усатенко І.В. у справі № 910/3827/25.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки, заява про відвід подана пізніше ніж за 3 робочі дні до наступного засідання, питання про відвід судді Усатенко І.В., вирішується суддею, що розглядає справу № 910/3827/25.

Дослідивши подану заяву про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/3827/25, суд дійшов наступного висновку.

За приписами частини 2 та 3 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Положеннями статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас, викладені в заяві про відвід судді доводи Приватного акціонерного товариства "Електроград" щодо необхідності відводу судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/3827/25 не можуть бути підставою для відводу в розумінні процесуального законодавства згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З поміж іншого, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справи, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З заяви про відвід вбачається, що позиція заявника ґрунтується на незгоді з процесуальними рішеннями судді, зокрема щодо відмови у задоволенні клопотання про виклик свідків.

Як уже було зазначено вище у даній ухвалі, клопотання позивача про виклик свідків не відповідає приписам та вимогам ст. 88, 89 ГПК України, які регламентують порядок та підстави виклику свідків у господарському процесі. Оскільки, нотаріально засвідчені заяви свідків, яких просить викликати позивач, ним не були надані суду у суді відсутні процесуальні підстави для задоволення клопотання позивача.

Щодо виходу суду за межі повноважень, наданих ст. 50, 51 ГПК України.

Відповідно до ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

Отже, статтею 50 ГПК України визначено умови та підстави для залучення у справі третіх осіб, при не дотриманні яких, підстави для їх залучення відсутні.

Суд наголошує, що на особу, яка заявляє клопотання про залучення у справі третіх осіб, покладається обов`язок зазначити підстави для їх залучення, тобто зазначення на які права означених осіб та обов`язки щодо однієї із сторін у справі, може вплинути рішення у даній справі.

Натомість, позивач у поданих до суду заявах вказує лише на які його права можуть вплинути обставини, не залучення третіх осіб у даній справі, натомість, не дотримується вимог, викладених у ст. 50 ГПК України.

В ухвалі суду про відкриття провадження у справі зазначено, що з клопотання позивача не вбачається, яким саме чином та на які саме права, осіб, яких він просить залучити у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, матиме вплив рішення даній справі. Наразі, суд не вбачає підстав для залучення Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору. В зв`язку з зазначеним, суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання про залучення у справі третіх осіб.

Тобто, саме позивач не виконав приписів ст. 50 ГПК України щодо належного обґрунтування підстав для залучення у справі третіх осіб.

Відповідно до ст. 51 ГПК України якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви додаються докази направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Стаття ж 51 ГПК України взагалі не регламентує будь-яких повноважень суду в частині залучення третіх осіб, а визначає обов`язки сторін щодо повідомлення третіх осіб про розгляд справи (за наявності підстав) та наслідки такого не залучення.

Означене також підтверджує, що відвід позивачем мотивовано саме незгодою з процесуальними рішеннями судді при розгляді даної справи.

Суд відзначає, що доводи позивача не є підставою, передбаченою ст. 35, 36 ГПК України, для відводу судді, оскільки вони фактично зводяться до незгоди сторони спору з процесуальними діями та рішеннями судді під час вирішення питань, що виникли під час розгляду справи.

Водночас, згідно з положеннями Господарського процесуального кодексу України правомірність, повнота та об`єктивність прийнятого судового рішення, правильне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом дослідження у відповідному апеляційному господарському суді або касаційному господарському суді, та не є підставою для відводу судді.

В зв`язку з зазначеним, суд, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Електроград" про відвід судді Усатенко І.В., не вбачає підстав для її задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Суд зазначає, що при розгляді справи суд керується саме нормами чинного господарського процесуального законодавства (які чітко регламентують порядок залучення у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору та порядок і підстави виклику свідків у справі), засадами здійснення господарського судочинства та дотримується вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду спору. А отже, у даному випадку дії та процесуальні рішення судді Усатенко І.В. ніяким чином не вказують на наявність підстав для відводу судді від розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, розглянувши заяву про відвід судді Усатенко І.В., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування, не можуть бути, в розумінні процесуального Закону, підставою для відводу судді Усатенко І.В. від розгляду справи.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Електроград" про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/3827/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Суддя Усатенко І.В.