ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1260/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля", смт Крижопіль Харківської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтек Сервіс Україна", м.Харків
про стягнення 228 225,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтек Сервіс Україна" (надалі - відповідач) про стягнення 228225,00грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором на виконання робіт (підряду) №Р1.1.4.5.00066 від 30.07.2024, внаслідок чого відповідач не виконав роботи, які були частково оплачені позивачем шляхом внесення попередньої оплати. У зв`язку з цим позивач відмовився від договору, про що повідомив відповідача, та на підставі ст.1212 ЦК України просить стягнути з відповідача сплачені грошові кошти.

Ухвалою від 14.04.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Зокрема, частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

У даному випадку клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи до суду не надходило.

Згідно з частиною 8 статті 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частиною 1 статті 251 ГПК України визначено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частиною 11 статті 242 ГПК України встановлено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки відповідач станом на 14.04.2025 не мав зареєстрованого електронного кабінету, ухвала про відкриття провадження у даній справі була направлена судом за адресою його місцезнаходження (місця проживання), яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61004, м.Харків, Нетіченська набережна, буд.14. Однак дана ухвала була повернута до суду з довідкою поштової установи від 21.04.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, копія ухвали про відкриття провадження у справі є врученою відповідачу 21.04.2025, а тому він мав право подати відзив не пізніше 06.05.2025. Однак відповідач своє право на подання відзиву не реалізував.

У зв`язку з цим суд зазначає, що згідно з частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 1 статті 248 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

30 липня 2024 року між позивачем, як Замовником, та відповідачем, як Підрядником, укладено Договір на виконання робіт (підряду) №Р1.1.4.5.00066 (надалі - Договір), за умовами якого Підрядник взяв на себе зобов`язання своїми силами і засобам, на власний ризик виконати роботи відповідно до завдання Замовника (проектна, або технічна документація, або технічна характеристика об`єкту підряду) та в обумовлений цим Договором термін, а Замовник зобов`язався прийняти готовий (закінчений) результат роботи Підрядника і сплатити вартість виконаних робіт.

Згідно з п.1.2 Договору склад, вартість (ціна) та обсяги робіт, що є предметом Договору, визначаються на підставі завдання Замовника та вказуються в Кошторисі, складеному Підрядником, який набуває чинності та стає невід`ємною частиною Договору з моменту затвердження його Замовником.

Так, погодженим обома сторонами Кошторисом (Додаток №1 до Договору) визначено наступне:

- Основні параметри (характеристики, показники) щодо готового (закінченого) результату Роботи: забезпечення безперебійної роботи охолоджувача цукру та систем аспірації, вентиляції та кондиціонування цукру;

- Перелік Робіт: виконання робіт з демонтажних та монтажних робіт по підготовці стисненого повітря для потреб модернізації сушильного та безтарного відділень цеху готової продукції;

- Роботи виконуються на об`єкті Замовника ЦГП (далі - Об`єкт), що знаходиться за адресою с. Городківка, вул. Героя України Олексія Порошенка, 103;

Всього вартість робіт згідно Кошторису складає 456450,00грн.

Пунктом 6.6 Договору визначено, що Замовник здійснює оплату Робіт наступним чином:

- 50% від Договірної ціни, що складає 228225,00 грн., - протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Договору;

- Остаточний розрахунок, що складає 50% від Договірної ціни, що складає 228225,00 грн. протягом 3 (трьох) банківських днів після приймання готового (закінченого) результату Роботи Замовником, що підтверджується шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт. Замовник має право затримати кінцеві розрахунки за роботи, виконані з недоробками і дефектами, виявленими при прийманні готового (закінченого) результату Роботи, до їх усунення.

01 серпня 2024 року позивач на підставі рахунка відповідача №56 від 31.07.2024 перерахував попередню оплату за Догвором в розмірі 228225,00грн. (у т.ч. ПДВ 20%), що підтверджується платіжною інструкцією №P42140019 від 01.08.2024.

Відповідно до п. 2.1 Договору Підрядник зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами даного Договору і забезпечує їх завершення в термін до 25.08.2024.

Згідно з п. 9.1 Договору Підрядник здає завершений і готовий до експлуатації об`єкт (результат виконання Роботи) робочій комісії, яку призначає Замовник після одержання повідомлення від Відповідача про готовність об`єкта до здачі. Для прийняття Підрядник передає робочій комісії всю визначену Договором документацію. Здача-приймання виконаних робіт здійснюється Сторонами за актом прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідач у встановлений п.2.1 Договору строк обумовлені ним роботи не виконав. У матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем позивача про готовність об`єкта до здачі, а також докази підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідно до пункту 12.1 Договору він може бути розірваний за ініціативою Замовника або Підрядника виключно з підстав, визначених Договором.

Зокрема, Замовник має право розірвати договір та вимагати відшкодування збитків за таких обставин: затримки початку виконання робіт з вини Підрядника більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів; суттєвому порушенні договірних зобов`язань Підрядником, що створює передумови для невиконання договору, в тому числі через відставання темпів виконання робіт більш ніж на 10 (десять) календарних днів (п. 12.2. Договору).

Пунктом 12.4 Договору передбачено, що сторона, яка приймає рішення розірвати Договір, повинна попередити про це іншу сторону і обґрунтувати причину розірвання не менш як за 10 календарних днів до припинення робіт за Договором.

За умовам п.12.7 Договору, якщо він розривається Замовником з причті порушення Підрядником термінів виконання робіт, або вимог проекту, технічних норм, Замовник може розірвати Договір без компенсації Підряднику збитків. В цьому разі за вимогою Замовника Підрядник зобов`язаний повернути Замовнику отриману попередню оплату.

11 березня 2025 року позивач, з урахуванням того, що обумовлені Договором роботи так і не були виконані, направив відповідачу претензію від 10.03.2025 вих.№369, в якій повідомив про розірвання Договору з ініціативи замовника з 10 (десятого) календарного дня з дати направлення цієї претензії. Також позивач вимагав від відповідача протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання цього листа перерахувати кошти в сумі 228225,00грн.

Відповідач залишив дану претензію без реагування, отримані за Договором кошти на вимогу позивача не повернув.

Вищевказані обставини зумовили подання позивачем позову у даній справі, в якому він просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 228225,00грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною (частина 4 статті 882 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідно до умов п. п. 2.1, 9.1 Договору відповідач у термін до 25.08.2024 повинен був завершити виконання робіт, направити позивачу повідомлення про готовність об`єкту до здачі та передати їх робочій комісії позивача за актом прийому-передачі виконаних робіт.

Проте в матеріалах справи докази вчинення відповідачем вищевказаних дій та підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт за Договором відсутні.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже відповідачем було допущено порушено зобов`язання.

Відповідно до 1, 3 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Частинами 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України також визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним або зміненим.

Так, умовами п. п. 12.1, 12.2 Договору передбачено, що Договір може бути розірваний за ініціативою Замовника у випадку затримки початку виконання робіт з вини Підрядника більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів, а також при суттєвому порушенні договірних зобов`язань Підрядником, що створює передумови для невиконання договору, в тому числі через відставання темпів виконання робіт більш ніж на 10 (десять) календарних днів.

Позивач даним правом скористався шляхом направлення відповідачу претензії №369 від 10.03.2025, в якій повідомив про розірвання Договору з ініціативи замовника з 10 календарного дня з дати направлення претензії (11.03.2025).

Отже Договір є розірваним з 21.03.2025.

При цьому слід зазначити, що частиною 1 статті 845 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У даному випадку позивач відповідно до п.6.6 Договору перерахував позивачу 50% договірної ціни (попередню оплату) в розмірі 228225,00грн.

Таким чином, відповідач не виконав роботи, які були частково оплачені позивачем шляхом внесення попередньої оплати.

Позивач у своїй претензії №369 від 10.03.2025 на підставі п.12.7 Договору вимагав від відповідача повернути сплачені грошові кошти в розмірі 228225,00грн., однак відповідач вимогу позивача не виконав.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 ЦК України).

При цьому, суд звертає увагу, що пунктом 3 частини 3 статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (подібні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19)).

Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що ця стаття стосується позадоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого, збереженого майна (кондикційні зобов`язання), що виникають за наявності одночасно таких умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

При цьому, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Аналогічні висновки щодо застосування положень глави 83 Цивільного кодексу України та, зокрема статті 1212 Цивільного кодексу України, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у справі № 911/1101/21, від 06 червня 2022 року у справі № 903/142/21 та в інших.

Отже основна умова ч. 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок меж збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі №904/4046/20).

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.02.2019 по справі № 910/21154/17.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За таких обставин, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 228225,00грн., що були сплачені в порядку попередньої оплати, законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували наведені у позові обставини, судом здійснено розгляд справи з урахуванням наявних у ній матеріалів, які підтверджують правомірність вимог позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтек Сервіс Україна" (61004, м.Харків, Нетіченська набережна, буд.14, код 43174554) на користь Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" (24600, Вінницька обл., Тульчинський р-н, селище Крижопіль, вул.Порошенка О. Героя України, буд.74А, код 33143011) грошові кошти у розмірі 228225,00грн., 2738,70грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "13" червня 2025 р.

Суддя М.В. Калантай