ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про передачу справи за підсудністю

16 червня 2025 року м.Харків Справа № 913/266/20(442/1135/24)
Провадження №10/913/266/20(442/1135//24)
Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали справи №913/266/20(442/1135/24) за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 )
до відповідача: ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 )
про застосування наслідків недійсного правочину
ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: 1.Публічне акціонерне товаристве Українська інноваційна компанія, 2. Національний банк України, 3.Державна податкова служба України, в якому просить суд:
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37788810 від 26.10.2017, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Олександрович про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 ;
Позивачем зазначено, що до моменту укладення договору, об`єкт нерухомості перебував у власності ПАТ «Український інноваційний банк», на підставі Свідоцтва на право власності на будинок банку, виданого 24.12.1999 Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради на підставі рішення №279 від 30.09.1999.
Позивачем зазначено, що спірний договір від 26.10.2017 укладений з порушенням ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, а отже є недійсним відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України, посилаючись на те, що перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Українська інноваційна компанія» не міг відбуватись без дотримання вимог банківського законодавства, лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «банк» та виключення з видів своєї діяльності «банківської діяльності».
ОСОБА_1 зазначено, що набувши у власність у незаконний спосіб об`єкт нерухомості, відповідач порушив майнове право позивача на отримання матеріального блага у вигляді не повернутої суми банківського вкладу, процентів за його користування та суми неустойки.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.04.2024 у справі №442/1135/24 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 2072,5 (дві тисячі сімдесят дві цілих п`ять десятих) кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ,
Заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 2072, 5 (дві тисячі сімдесят дві цілих п`ять десятих) кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.05.2024 у справі №442/1135/24 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 )вчиняти будь-які дії стосовно припинення дії (розірвання) існуючих договорів та укладення нових договорів на надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії, послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами стосовно нежитлової будівлі, загальною площею 2072,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 16.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року залишено без змін.
Постановою Львівського апеляційного суду від 16.05.2025 ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2024 року та ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 травня 2024 року залишено без змін.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.06.2025 матеріали справи №913/266/20(442/1135/24) передано на розгляд судді Масловському С.В.
Приписами п.8, п.9 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України Господарські встановлено, що суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; справи щодо процедури превентивної реструктуризації.
Відповідності до частини 13 статті 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Так, ч.3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми цього Кодексу мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх майнових спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів, незалежно від часу відкриття провадження у справі про банкрутство та справ позовного провадження.
Таким чином, з огляду на викладене, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19).
У постановах від 15.05.2019 у справі №289/2217/17, від 12.06.2019 у справі №289/233/18, від 19.06.2019 у справах №289/718/18 та №289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.
Господарський суд також зазначає, що вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень ст.163 Господарського процесуального кодексу України, а також надає оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.
Судом враховано, що відповідно до приписів ч.1 ст. 62, ч.1 ст. 63 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових прав активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.
Відтак, якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати в межах справи про банкрутство на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а спір є майновим у розумінні цього кодексу.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01.11.2020; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дашко Ігоря Валерійовича.
15.05.2020 оприлюднено на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.
Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_1 визначено третьою особою - Публічне акціонерне товариства «Українська інноваційна компанія».
Згідно з частинами першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Стаття 45 Господарського процесуального кодексу України визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Як зазначалося вище, частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника в межах справи про банкрутство, але за умови його участі боржника як сторони у спорі.
Висновок про те, що розгляд спорів з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до територіальної юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, наведено у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі 910/9535/18 та від 21.11.2019 у справі №925/1025/15.
Суд враховує, що виходячи з диспозиції ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, участь боржника у спорі саме як сторони (позивача, відповідача) передбачає, що у будь якому випадку за результатами розгляду спору настають правові наслідки для боржника (набуття, припинення, зміна прав чи обов`язків).
Водночас диспозиція статті 50 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає можливий вплив рішення суду у спорі на права або обов`язки третьої особи без самостійних вимог, допускає, що за результатами розгляду відповідного спору такі правові наслідки можуть не настати.
Відтак, участь боржника у спорі як третьої особи без самостійних вимог, виключає можливість розгляду такого спору в межах справи про банкрутство за правилами статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» було залучено до участі у справі в якості третьої особи, господарський суд дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в межах справи про банкрутство ПАТ «Українська інноваційна компанія» в порядку ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Статтею 125 Конституції України закріплений один із принципів судочинства, відповідно до якого судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.
Згідно з приписами ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Правила визначення територіальної юрисдикції (підсудності) викладені у ст.ст. 27-30 Господарського процесуального кодексу України.
Так, за загальним правилом, відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України , право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись ст.ст. 30, 31, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 16.06.2025 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сергій МАСЛОВСЬКИЙ