ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2025р. Справа №905/226/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Кухтик С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Ю.О., приватний нотаріус Вараського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_12. та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Виноградова В.Ю.

про скасування реєстраційних дій (записів) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

Представники сторін участь у засіданні не приймали

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.03.2025 року до Господарського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Ю.О., приватний нотаріус Вараського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_12. та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Виноградова В.Ю.

Ухвалою від 06.03.2024 Господарський суд Донецької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №905/226/25; розгляд справи вирішив здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 08.04.2025 о 13:55; залучив до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлію Олександрівну, приватного нотаріуса Вараського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_12 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Виноградову Владиславу Юріївну.

Ухвалою від 08.04.2025 Господарський суд Донецької області відклав підготовче засідання у справі №905/226/25 на 15.04.2025.

Ухвалою від 14.04.2025 Господарський суд Донецької області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнив; вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трайд Компани Лимитед» (), а саме:

- у тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів;

- перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності;

- реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства;

- будь-які дії про внесення змін до статуту ТОВ та затвердження нової редакції статуту ТОВ, прийнятих одноособово учасником ТОВ, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвалою від 15.04.2025 Господарський суд Донецької області відклав підготовче засідання у справі №905/226/25 на 06.05.2025.

Ухвалою від 06.05.2025 Господарський суд Донецької області закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 03.06.2025 року о 14:10 год.

До початку сигналу повітряної тривоги до участі в судовому засіданні 03.06.2025 в режимі відеоконференції приєдналися представники позивача, відповідача та третя особа - нотаріус ОСОБА_12. Розгляд справи по суті був розпочатий. В судовому засіданні представники сторін виступили з вступним словом, надали пояснення по справі, суд перейшов до дослідження доказів.

При цьому під час проведення судового засідання по всій території України була оголошена повітряна тривога, за таких обставин, суд ухвалою від 03.06.2025 оголосив перерву з розгляду справи по суті до 10.06.2025.

Станом на 10.06.2025 року до суду надійшли:

- Письмові судові дебати представника відповідача від 03.06.2025. У зазначених поясненнях викладено підстави невизнання позовних вимог, зі змісту яких вбачається, що відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту, а також не доведено факт неналежності акта приймання-передачі частки статутного капіталу від 17.02.2022.

- Письмові пояснення приватного нотаріуса ОСОБА_12. від 05.06.2025 на відзив та відповідь на відзив. Зі змісту зазначених пояснень вбачається, що нотаріус не заперечує проти призначення почеркознавчої експертизи, проте просить у разі призначення такої експертизи доручити її проведення незалежній установі, зокрема одному з науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів МВС України.

З метою усунення сумнівів щодо використання печатки зі старою назвою нотаріального округу нотаріус також надала пояснення щодо спростування доводів відповідача про дію презумпції дійсності нотаріально посвідченого документа.

При цьому нотаріус зазначає, що в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій відсутній запис про засвідчення справжності підписів позивача та відповідача на «Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД», що, на її думку, є підтвердженням того, що зазначена нотаріальна дія не вчинялася приватним нотаріусом Вараського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_12.

Також нотаріус зазначає, що 17 лютого 2022 року у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій нею було зареєстровано нотаріальні дії за реєстровими номерами № 226, № 227 щодо інших осіб, що підтверджується відповідними поясненнями та документами, наданими до матеріалів справи.

Судове засідання 10.06.2025 в режимі відеоконференції не відбулося у зв`язку з оголошення повітряної тривоги. На підставі п.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України суд оголошує про проведення судового засідання без фіксування судового процесу технічними засобами. Представники сторін участь в засіданні суду не приймали.

Суд враховує приписи статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що узгоджується з положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому суд зазначає, що вихід за межі строку розгляду справи, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, зумовлений введенням в Україні воєнного стану, проведенням бойових дій, що спричинило виникнення обставин, які об`єктивно вплинули на можливість здійснення судового розгляду у встановлений процесуальний строк. Враховуючи необхідність реалізації учасниками справи процесуальних прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України, з метою дотримання основних засад господарського судочинства для забезпечення законного, об`єктивного, всебічного та справедливого вирішення спору, суд вимушено вийшов за межі строку розгляду справи.

Водночас вихід за межі строку розгляду справи, встановленого ГПК України, не призвів до порушення принципу розумності строку, визначеного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд надав сторонам достатньо часу для подання пояснень, заперечень та доказів у справі. Однак, враховуючи, що встановлений процесуальний строк розгляду справи сплив, суд з метою дотримання принципів господарського судочинства переходить до ухвалення рішення по суті спору.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 року до Господарського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Ю.О., приватний нотаріус Вараського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_12. та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Виноградова В.Ю.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трайд Компани Лимитед» (), офіційне місцезнаходження якого: 87556, Донецька область, місто Маріуполь, пр. Будівельників, буд. 108-А, з основним видом діяльності: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

До моменту порушення свого права, позивач мав частку у статутному капіталі підприємства, яка складала 50%, у свою чергу інші учасники підприємства, а саме відповідач, ОСОБА_2 , та його цивільна дружина, ОСОБА_3 , - 5% та 45% відповідно.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» () обліковується нерухоме майно, а сааме:

нежитлове приміщення; Адреса: Донецька обл., м.Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 108а, приміщення 60,66,89,117

нежитлове приміщення; Адреса: Донецька обл., м.Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 108а, приміщення 57

земельна ділянка; Кадастровий номер: :02:009:0375 Площа: 1.467 га; Донецька обл., м. Маріуполь, бульвар Приморський (проспект Санаторний; проспект Санаторний; проспект Сталіна)

комплекс; Загальна площа: 5711,1 кв.м; Технічний опис майна: 3/100 частки складається з нежилої будівлі Е-1 з підвалом Е/п заг.площей 130,4 кв.м.; Тип майна: нежитлова будівля; Загальна площа: 220,3 кв.м; Адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, бульвар Приморський, будинок 23

будинок; незавершений будівництвом жилий будинок готовністю 89 %; Площа земельної ділянки: 7453 кв.м; Адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 102

нежиле приміщення, офіс; Загальна площа: 184,7 кв.м; Технічний опис майна: нежиле приміщення № 21 з 1 поверху багатоквартирного будинку літ.А-10; Адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 110 а, приміщення 21

нежиле приміщення; фітнес-клуб; Загальна площа: 432,1 кв.м; Технічний опис майна: нежиле приміщення № 20 з 1 поверху; багатоквартирного будинку літ.А-10; Адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 110 а, приміщення 20

нежиле приміщення; № 56 з 1 поверху багатоквартирного будинку літ.А-10; Загальна площа: 180,6 кв.м; Адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 108 а, приміщення 56

нежиле приміщення; нежиле приміщення № 58 з першого поверху багатоквартирного жилого будинку літ.А-10; Загальна площа: 275,8 кв.м Адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 108 а, приміщення 58

Доводи Позивача ( ОСОБА_1 )

ОСОБА_1 є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трайд Компани Лимитед» (), офіційне місцезнаходження якого: 87556, Донецька область, місто Маріуполь, пр. Будівельників, буд. 108-А. Основний вид діяльності підприємства - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. До моменту порушення свого права позивач мав частку у статутному капіталі підприємства, яка становила 50%. Інші учасники підприємства - відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали частки у розмірі 5% та 45% відповідно

Протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 28.01.2008 року було затверджено нову редакцію Статуту підприємства. Відповідно до пункту 1.1 Статуту, ця редакція є змінами до попереднього статуту, зареєстрованого розпорядженням виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів від 08.12.1992 року № 1087 р.

Відповідно до п. 3.1 Статуту, учасниками Товариства є громадяни України:

ОСОБА_4 , що мешкає в АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 07.12.1996 року.

ОСОБА_5 , що мешкає в АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 11.06.1997 року.

ОСОБА_6 , що мешкає в АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 11.06.1997 року.

Згідно п.п. 7.1, 8.2 Статуту, статутний фонд (капітал) Товариства визначено у розмірі 19 460,00 грн. Частка кожного учасника складає:

ОСОБА_4 - 50% - 9730,00 грн.

ОСОБА_5 - 5% - 973,00 грн.

ОСОБА_6 - 45% - 8757,00 грн.

Статут ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» підписаний всіма трьома учасниками та зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області за № 5002018.

Згодом, Протоколом зборів від 16.11.2015 року було затверджено зміни до Статуту, а саме доповнено п. 4.2 розділу 4 «Мета і предмет діяльності товариства» новими видами діяльності. Це були другі загальні збори учасників підприємства після затвердження Статуту у 2008 році, і відповідний документ був підписаний усіма трьома учасниками.

Останні загальні збори учасників підприємства відбулися у 2021 році і стосувались внесення даних до Реєстру кінцевих бенефіціарів підприємства відповідно до вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Таким чином, з моменту затвердження Статуту ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» загальні збори учасників скликались лише двічі - у 2015 та 2021 роках для ухвалення відповідних рішень, і жодних інших засідань не проводилось.

4 жовтня 2025 року позивач, під час перегляду відкритих даних на вебпорталі «Опендатабот», виявив, що відомості, оприлюднені за запитом щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трайд Компани Лимитед», зокрема у категорії «Засновники», є недостовірними, оскільки не відповідають фактичним обставинам у частині розміру часток учасників товариства.

Так, на зазначеному вебпорталі було зазначено, що ОСОБА_1 є засновником товариства з часткою у статутному капіталі в розмірі 5% (973,00 грн), а ОСОБА_2 - з часткою 50% (9 730,00 грн). Таким чином, у відкритому доступі фактично відображено, що частка, яка раніше належала позивачу, наразі належить відповідачу, і навпаки, що не відповідає дійсним відомостям про склад учасників товариства та розмір їх часток.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 33853383 від 14.10.2024 вбачається, що частка у статутному капіталі ОСОБА_1 становить 5% (973,00 грн) замість 50%, а частка ОСОБА_2 - 50% (9 730,00 грн) замість раніше належних 5%. Крім того, у розділі щодо кінцевого бенефіціарного власника зазначено відповідача - ОСОБА_2 , з типом бенефіціарного володіння: «прямий вирішальний вплив».

Також у категорії «Дані про хронологію реєстраційних дій» з`явилось два нових записи після 2021 року, а саме:

державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 24.09.2024 22:48:55, 016006292, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., Виноградова В.Ю., Приватний нотаріус Виноградова В.Ю.

Відмова: Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 11:41:24, Бондаренко Р.О., Приватний нотаріус Бондаренко Р.О. Підстава відмови 1: Подання документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі (документи подані не в повному обсязі).

Позивач повідомляє, що у витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 04.05.2022 відображено що частка у статутному капіталі розподілена наступним чином:

ОСОБА_4 - 50% - 9730,00 грн.

ОСОБА_5 - 5% - 973,00 грн.

ОСОБА_6 - 45% - 8757,00 грн.

Використовуючи контактні дані з відкритих джерел, ОСОБА_7 подзвонив приватним нотаріусам Виноградовій В.Ю. та Бондаренку Р.О. , які вносили ці записи до Реєстру.

Приватний нотаріус Бондаренко Р.О. повідомив позивача, що до нього звертався ОСОБА_2 з приводу внесення змін до Реєстру у відомості про склад кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» на підставі документів, оформлених приватним нотаріусом Виноградовою В.Ю . Однак Бондаренко Р.О. відмовив ОСОБА_2 у вчиненні реєстраційної дії через наявність сумнівів щодо автентичності вчинених раніше нотаріальних дій. У зв`язку з цим до Реєстру було внесено запис про відмову у вчиненні відповідної реєстраційної дії.

Позивачу не вдалося зв`язатися з приватним нотаріусом Виноградовою В.Ю., оскільки на його телефонні дзвінки вона не відповідала.

15 жовтня 2024 року представник позивача знову замовив витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» №33857610. З цього витягу вбачається, що, окрім двох раніше зазначених нових записів у Реєстрі, був наявний і третій новий запис, а саме:

державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 15.10.2024 о 10:55:27, номер запису 017006292, зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, зміна структури власності. Зміни внесені Приватним нотаріусом Ричка Ю.О.

Після телефонної розмови з приватним нотаріусом Ричкою Ю.О. , 16 жовтня 2024 року з офісу нотаріуса позивачу через месенджер надійшов акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» (Ідентифікаційний код: 13537606) від 17.02.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_12, на підставі якого був внесений відповідний запис до Реєстру.

У цьому акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» (Ідентифікаційний код: 13537606) від 17.02.2022 вказано, що:

« ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) у зв`язку з укладенням та на підставі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» (ідентифікаційний код юридичної особи 13537606, місцезнаходження якого: Україна, 87556, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 108 А) від 16 березня 2020 року, склали цей акт приймання-передачі (надалі іменується «Акт») про наступне:

ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_11 прийняв у власність частку в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» (ідентифікаційний код юридичної особи 13537606) у розмірі 8 757,00 грн (вісім тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень 00 коп.), що становить 45% (сорок п`ять відсотків) статутного капіталу Товариства.

Складанням (підписанням) цього Акту сторони підтверджують факт переходу до Покупця права власності на частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» (ідентифікаційний код юридичної особи 13537606) у розмірі 8 757,00 грн (вісім тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень 00 коп.), що становить 45% (сорок п`ять відсотків) статутного капіталу Товариства.

Позивач стверджує, що акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 17.02.2022 та Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 16.03.2020 ним не складались та не підписувались

На адвокатський запит нотаріус ОСОБА_12. 19.02.2025 року надала відповідь, зі змісту якої вбачається, що акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 17.02.2022 року є підробленим, оскільки в ньому неправильно вказано назву нотаріального округу. В акті зазначено "Варашський міський нотаріальний округ", хоча насправді в лютому 2022 року нотаріус ОСОБА_12. належала до "Вараського районного нотаріального округу". Відповідно, цей акт вона не засвідчувала.

Позивач стверджує, що 17.02.2022 року він не перебував у місті Вараш Рівненської області, оскільки в цей час знаходився в місті Маріуполь. Він не звертався до нотаріуса ОСОБА_12.і не відвідував Вараш у лютому 2022 року. При цьому в Акті приймання-передачі зазначено, що його підпис було засвідчено в місті Вараш у присутності нотаріуса 17.02.2022 року, що суперечить вищезгаданим обставинам

Позивач звертає увагу, що, відповідно до Акту приймання-передачі частки, цей документ був укладений на основі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» від 16 березня 2020 року. Однак, згідно з наданим витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за 2022 рік, жодних змін на підставі цього Договору в Реєстр не було внесено. Крім того, спірний Акт приймання-передачі має дату 17.02.2022 року, однак у витязі від 04.05.2022 року не зазначено жодних записів про зміни, які могли б бути пов`язані з цими правочинами.

Отже, два підроблених правочини, які фактично не укладалися, а саме Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» від 16 березня 2020 року та Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» від 17.02.2022 року, стали підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань двох записів, а саме:

Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 24.09.2024 22:48:55, № 016006292, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи, прийнята приватним нотаріусом Виноградовою В.Ю.

Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 15.10.2024 10:55:27, № 017006292, Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна структури власності, прийнята приватним нотаріусом Ричкою Ю.О.

З огляду на те, що підробка цих двох документів та внесення до Реєстру на підставі них відповідних записів порушило права позивача, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом у якому просить:

Скасувати реєстраційну дію та запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 24.09.2024 22:48:55, № 016006292, щодо зміни складу засновників (учасників) або зміни відомостей про засновників (учасників) юридичної особи, прийняте приватним нотаріусом Виноградовою В.Ю.

Скасувати реєстраційну дію та запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 15.10.2024 10:55:27, № 017006292, щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника або зміни відомостей про кінцевого бенефіціарного власника та зміни структури власності, прийняте приватним нотаріусом Ричкою Ю.О.

Пояснення приватного нотаріуса Вараського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_12

У своїх поясненнях та заяві свідка від 18.03.2025 ОСОБА_12 повідомила суд, що нотаріальні дії з посвідчення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» та акта приймання-передачі частки у статутному капіталі цього товариства нею не вчинялися - ані 16 березня 2020 року, ані 17 лютого 2022 року, ані в будь-який інший день, оскільки ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не зверталися до неї за вчиненням таких або будь-яких інших нотаріальних дій.

17 лютого 2022 року нею було використано спеціальний бланк нотаріальних документів НРС 297631, однак не для вчинення нотаріальних дій щодо зазначених осіб чи документів. На вказану дату вона не засвідчувала справжність підписів ОСОБА_1 або ОСОБА_2 на жодному "Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД»".

Відомості про використання бланка НРС 297631 внесено нею до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів із зазначенням коду витрачання: 13 - інші дії.

Повідомлення Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни

На виконання вимог ухвали Господарського суду Донецької області від 07 березня 2025 року у справі № 905/226/25, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна надала документи, на підставі яких 24 вересня 2024 року нею була вчинена нотаріальна дія - державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, та внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру, а саме:реєстраційний номер: 016006292 - зміна складу засновників (учасників), зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

Документи, що стали підставою для вчинення цієї реєстраційної дії:

Опис документів, поданих заявником для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (оригінал, 1 примірник, 1 арк.);

Заява про державну реєстрацію змін учасника юридичної особи, з дотриманням вимог нотаріального посвідчення (оригінал, 1 примірник, 4 арк.);

Структура власності ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» () (оригінал, 1 примірник, 1 арк.);

Платіжна інструкція № Р0КК-ЕМбб-3 H4A-XTE5 від 24.09.2024 (1 примірник, 1 арк.);

Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» від 17.02.2022 року, справжність підписів на якому була засвідчена приватним нотаріусом Виноградовою В.Ю. 17.02.2022 року (оригінал, бланк НРС, 1 примірник, 1 арк.);

Копія паспорта заявника - ОСОБА_2 (1 примірник);

Копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ІПН) ОСОБА_2 (1 примірник).

З наданих суду документів вбачається, що 24 вересня 2024 року при вчиненні в офісі приватного нотаріуса Виноградової В.?Ю. нотаріальної дії особисто був присутній ОСОБА_2 , що підтверджується його підписом на відповідних документах та нотаріальним посвідченням достовірності цього підпису.

Доводи відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач зазначає, що діяв виключно в межах наданих йому законом повноважень, реалізуючи своє корпоративне право на набуття частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед». З метою державної реєстрації відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ОСОБА_2 звернувся до приватних нотаріусів Виноградової В. та Ричка Ю., надавши всі передбачені законом документи.

На думку відповідача, доводи позивача щодо використання телефону в певному місті не доводять фізичної відсутності особи в іншому місці та не можуть вважатися беззаперечним доказом фальсифікації підпису. У своєму відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи, що ані у нього, ані у державного реєстратора не було жодних підстав не вважати Акт приймання-передачі частки у ТОВ від 17.02.2022 таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач наголошує, що вказаний Акт є нотаріально посвідченим документом і, відповідно до закону, має статус офіційного документа.

Проте, жодних доказів, які б спростовували доводи нотаріуса ОСОБА_12 або підтверджували присутність позивача під час укладання відповідного акта, на його думку, суду не надано.

Також ОСОБА_2 вважає, що скасування реєстраційної дії можливе виключно за наявності судового рішення про недійсність правочину, на підставі якого така дія була вчинена. До моменту визнання акта приймання-передачі та договору купівлі-продажу частки недійсними або підробленими у встановленому законом порядку, відповідні реєстраційні записи залишаються чинними, а нотаріус не має права скасовувати їх самостійно.

На думку відповідача, господарський суд також не вправі скасовувати реєстраційні записи без встановлення факту недійсності документа, який став підставою для їх внесення. Доводи позивача про підробку підпису вважає непідтвердженими, а порядок доказування - не дотриманим згідно з вимогами процесуального та цивільного законодавства.

У зв`язку з наведеним відповідач вважає позовні вимоги про скасування реєстраційних записів від 24.09.2024 № 016006292 та від 15.10.2024 № 017006292 юридично необґрунтованими, оскільки: не доведено недійсність чи підробку документів, на підставі яких ці записи внесені; не спростовано презумпцію достовірності нотаріального акта; не дотримано порядку доказування відповідно до норм ГПКУта ЦКУ.

У письмових судових дебатах представник відповідача також просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту, а також не доведено факт неналежності акта приймання-передачі частки статутного капіталу від 17.02.2022.

Повідомлення Міністерства юстиції України щодо результатів перевірки, проведеної стосовно приватного нотаріуса ОСОБА_12

На виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 10 березня 2025 року у справі №905/226/25, Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України проведено перевірку у межах компетенції, відповідно до положень законодавства України.

У ході перевірки, на підставі листа приватного нотаріуса ОСОБА_12. від 21.03.2025 № Вх.138/10.6-25, а також наданих копій документів, встановлено таке:

Приватний нотаріус ОСОБА_12. не посвідчувала договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компані Лімітед» (, м. Маріуполь), згаданий в ухвалі суду.

Згідно з реєстром реєстрації нотаріальних дій за 2020 рік, 16 березня 2020 року нотаріальні дії ОСОБА_12 не вчинялись.

Щодо зазначеного в ухвалі посвідчення та реєстрації акта приймання-передачі частки у статутному капіталі зазначеного товариства від 17 лютого 2022 року за реєстровими номерами 1230, 1231, приватний нотаріус також не здійснювала засвідчення підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У реєстрі реєстрації нотаріальних дій за 2022 рік відповідні дії не зафіксовано.

Спеціальний бланк нотаріальних документів НРС 297631, використаний 17.02.2022 приватним нотаріусом ОСОБА_12., був застосований не для вчинення нотаріальних дій щодо зазначених осіб або документів, а з іншим цільовим кодом витрачання - 13: інші дії.

Таким чином, відомості щодо посвідчення вищезазначених документів приватним нотаріусом ОСОБА_12. не підтверджуються жодними офіційними записами чи документами.

Щодо інформації, наданої ПрАТ "ВФ Україна"

Зважаючи на пояснення ОСОБА_1 , що 17.02.2022 року він не перебував у місті Вараш Рівненської області, оскільки на той момент знаходився в місті Маріуполь, а також враховуючи, що в акті приймання-передачі частки зазначено, нібито його підпис був засвідчений нотаріусом у місті Вараш саме 17.02.2022 року, що суперечить вищевказаним обставинам, ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.03.2025 року у справі № 905/226/25 було витребувано від Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15) таку інформацію:

відомості про базові станції (їхні унікальні номери та поштові адреси), які були задіяні при встановленні успішного з`єднання 17.02.2022 року в період з 00:00 до 24:00 з абонентським номером НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_1 ;

інформацію про місце перебування (геолокацію) зазначеного абонента у той самий період - 17.02.2022 року з 00:00 до 24:00.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" 03.04.2025 року надало: роздруківку дзвінків абонентського номера НОМЕР_6 та інформацію про місце перебування (геолокацію) цього абонента у період з 00:00 до 24:00 17.02.2022 року.

З наданої інформації вбачається, що абонентський номер НОМЕР_6 упродовж 17.02.2022 року знаходився у місті Маріуполь.

Отже, дані геолокації підтверджують, що 17.02.2022 року ОСОБА_1 перебував у Маріуполі, що узгоджується з його поясненнями.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частинами 1 та 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними та можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім, випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Статтею 21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлено, що учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам (ч. 1).

Учасник товариства може встановити вимогу нотаріального посвідчення правочину з відчуження, застави частки такого учасника у статутному капіталі відповідного товариства та скасувати таку вимогу, відомості про що вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному законом. Така вимога учасника, а також скасування учасником цієї вимоги є одностороннім правочином та підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 4).

Договір, за яким виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства обумовлені обставинами, вчиняється у письмовій формі. Істотними умовами такого договору є розмір частки у статутному капіталі товариства, що відчужується, ціна договору, обставини, що обумовлюють настання, зміну або припинення прав та обов`язків сторін щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства, строк дії договору (ч.5).

Розділом 12 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трайд Компани Лимитед», зокрема встановлено наступне:

п. 12.1. Учасники ТОВАРИСТВА мають право продати або іншим образом поступитися своєю часткою (її частиною) в Статутному фонді (капіталі) одному або декільком учасникам ТОВАРИСТВА.

п. 12.2. Відчуження учасником ТОВАРИСТВА своєї частки (її частини) третім особам допускається шляхом прийняття відповідного (стосовно згоди) рішення загальними зборами учасників ТОВАРИСТВА.

Частиною 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що Для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі;

2) документ про сплату адміністративного збору;

3) один із таких відповідних документів:

а) рішення загальних зборів учасників (рішення єдиного учасника) товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників;

б) рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про виключення учасника з товариства;

в) заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві;

е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Справжність підписів учасників, які голосували за рішення, визначені підпунктами "а" і "б" цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів. Якщо у випадках, передбачених законом, таке рішення приймається без урахування голосів учасників у зв`язку з настанням певної обставини, подається документ, що підтверджує настання такої обставини.

Справжність підписів на документі, визначеному підпунктом "г" цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів. Якщо відповідно до закону або статуту товариства вимагається згода інших учасників на вихід з товариства, подається також така згода, справжність підписів на якій засвідчується нотаріально.

Справжність підписів на документі, визначеному підпунктом "ґ" цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів.

Тому, відповідно до приписів частини 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», справжність підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АЗОВ ТРАЙД КОМПАНИ ЛИМИТЕД» від 17.02.2022 року підлягала нотаріальному засвідченню з обов`язковим використанням спеціального бланка нотаріальних документів.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових наслідків - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких вступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно- правових наслідків, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним на підставі припису частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, а також із застосуванням спеціальних норм статей 229- 233 Цивільного кодексу України щодо правочинів, укладених із дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості або тяжкої обставини.

Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права й обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна зі сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

У постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідне регулювання міститься і в положеннях ЦК України про договір. У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними у виборі контрагента, укладенні договору та визначенні його умов - з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, а також принципів розумності та справедливості. Договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди щодо всіх істотних умов. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів певного виду, а також усі ті умови, стосовно яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Також позов не може містити вимогу, у якій йдеться про предмет спору, що відсутній (не існує).).

У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав).

Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. (вищенаведена позиція суду відображена у вже згаданій постанові ВП ВС від 26.10.2022 року № 227/3760/19-ц (14-79цс21).

У даному спорі оскаржувані реєстраційні дії та записи про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу були здійснені на підставі неукладених правочинів - договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 16 березня 2020 року та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі зазначеного товариства від 17 лютого 2022 року.

Підставою для такого твердження є відсутність на зазначених документах справжнього підпису Позивача - ОСОБА_1 , а також встановлені факти фальсифікації нотаріального бланка, печатки приватного нотаріуса ОСОБА_12. та її підпису. Зазначені обставини підтверджуються висновками судової експертизи та матеріалами справи.

Відповідачем не надано до господарського суду доказів укладення дійсного та належним чином оформленого відповідно до вимог чинного законодавства договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 16 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі зазначеного товариства від 17 лютого 2022 року.

Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформульована Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейшейра де Каштру проти Португалії», «Шабельник проти України» Європейський суд з прав людини застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає у тому, що недопустимими визнаються не лише докази, безпосередньо отримані з порушенням закону, але й докази, які не могли б бути отримані без первинного порушення. Таким чином, докази, які формально є допустимими, але отримані на основі інформації, джерелом якої були недопустимі докази, також вважаються недопустимими.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказу є неналежним або здобуте з порушенням прав, то всі похідні докази, отримані завдяки цьому джерелу, також визнаються неналежними. Такий підхід було закріплено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини». Враховуючи вказані правові позиції, Господарський суд у межах розгляду справи №?905/226/25 виходить з того, що під час оцінки доказів необхідно зважати на їхній взаємозв`язок та узгодженість у сукупності, а не розглядати кожен доказ окремо. Допустимість доказів має визначатися з урахуванням їх логічного зв`язку, послідовності та ролі у формуванні єдиного причинно-наслідкового ланцюга подій, здатного підтвердити або спростувати обставини, на які посилається сторона у спорі.

Господарський суд виходить із позиції, що протиправні дії не можуть спричиняти правомірних юридичних наслідків. Інший підхід суперечив би основоположним принципам, що визначають господарську юрисдикцію як окрему від інших форм судочинства. Судом встановлено, що перехід корпоративних прав здійснено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та всупереч волевиявленню Позивача. Це стало можливим через використання сфальсифікованого документа, який нібито підтверджував правочин, що фактично не укладався. Таким чином, наявні всі правові підстави для відновлення порушених прав Позивача шляхом: Скасування реєстраційної дії та відповідного запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 24.09.2024 о 22:48:55, № 016006292, а саме - "Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи", вчиненої приватним нотаріусом Виноградовою В.Ю.; Скасування реєстраційної дії та запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 15.10.2024 о 10:55:27, № 017006292, а саме - "Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна структури власності", вчиненої приватним нотаріусом Ричкою Ю.О.

Щодо обраного способу захисту та його правового обґрунтування.

Позивач вважає, що спірні реєстраційні дії та записи про державну реєстрацію, вчинені приватними нотаріусами Виноградовою В.Ю. та Ричкою Ю.О. , підлягають скасуванню, оскільки документи, що стали підставою для їх вчинення - а саме, Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед» від 17.02.2022 року та Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі цього ж товариства від 16.03.2020 року - не були укладені.

У разі заперечення факту укладення правочину, такий факт не спростовується поданням окремого позову про недійсність правочину. Вирішення спору щодо захисту порушеного права має здійснюватися через викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права є не існування самого письмового тексту правочину, а відсутність волевиявлення щодо його укладення, а також вчинення конкретних дій, що порушують це право. Такий підхід узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц (14-79цс21).

У справі №905/226/25 вирішується спір, в якому конкретними діями, які безпосередньо порушили права ОСОБА_1., стали вчинення реєстраційних дій та внесення запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу. Отже, поновити його права можна, скасувавши ці реєстраційні дії та записи.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Згідно зі статтею 25 цього ж закону, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили, і які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також на підставі рішень, що надійшли в електронній формі від суду чи державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо:

визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників)

юридичної особи або уповноваженого ними органу;

визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи;

заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій;

скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі;

виділу юридичної особи;

провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи;

відміни державної реєстрації припинення юридичної особи;

припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи;

відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію;

З викладеного слідує, що державний реєстратор зобов`язаний поновити права, які існували до порушення, на підставі судового рішення про скасування реєстраційної дії або запису в Єдиному державному реєстрі. Тому, у цьому спорі належним та ефективним способом захисту прав позивача є вимога про скасування реєстраційних дій та записів про державну реєстрацію, оскільки правочини, на підставі яких було здійснено реєстрацію, не укладалися.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу повинні застосовуватись з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, а також розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, а також держави. Згідно з частиною першою статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, а також державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором. У разі, якщо закон або договір не передбачають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити такий спосіб захисту в своєму рішенні, який не суперечить закону (стаття 5 ГПК України).

Тлумачення наведених положень статті 5 ГПК України дає підстави для висновку, що законодавець мав на меті надати більше інструментів для судового захисту, визначивши можливість застосування судом способу захисту, який відрізняється від того, що передбачено законом чи договором. Щодо того, чи є належним обраний позивачем спосіб захисту у цій справі, слід врахувати наступне. Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді, як це передбачено статтями 15 і 16 Цивільного кодексу України.

Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, чиї права та охоронювані законом інтереси порушені або оспорюються. Право на захист є важливою складовою цивільного законодавства і полягає в тому, що особа, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, має можливість застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною третьою цієї статті, суд може застосувати інші способи захисту цивільного права чи інтересу, якщо це передбачено договором, законом або у визначених законом випадках за рішенням суду. Ці приписи статті 16 Цивільного кодексу України узгоджуються з нормами статті 5 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо закон або договір не передбачають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд може визначити такий спосіб захисту в своєму рішенні, який не суперечить закону. Таким чином, способи захисту цивільного права чи інтересу - це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу. При цьому важливо, щоб ці способи були доступними та ефективними.

Ефективним засобом захисту слід вважати той, що призводить до необхідного результату, забезпечує поновлення порушеного права та дає найбільший ефект. Тобто, ефективний засіб повинен бути таким, що відповідає інтересам особи, права якої порушені. Лише сама особа, чиє право порушене, має право визначати, чи відповідає обраний спосіб захисту її інтересам. Водночас суд не повинен вирішувати замість позивача, з яким саме позовом йому звертатися до суду, щоб захист його прав був реальним та ефективним. Суд не має права визнавати неефективним спосіб захисту, передбачений законом, якщо особа вважає, що він відповідає її інтересам. Протилежне тлумачення цих положень суперечило б принципу диспозитивності, закріпленому в статті 2 Господарського процесуального кодексу України. Обрання способу захисту є правом позивача, і цей вибір залежить від його розсуду. Навіть якщо є сумніви щодо перспектив успіху певного засобу правового захисту, передбаченого законом і що відповідає природі порушеного права, характеру порушення та наслідкам, це не може бути підставою для відмови від його використання, зокрема з тих міркувань, що спосіб захисту, про який просить позивач, є менш ефективним, ніж інший.

Проте, якщо позивач просить про спосіб захисту, який прямо передбачений законом (ст.ст. 25, 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань»), хоча цей спосіб і не є єдиним способом захисту таких прав, проте відновлює порушене право, на захист якого він спрямований, то наявність сумнівів щодо можливих перспектив успіху конкретного засобу правового захисту, який не є очевидно марним, не може бути підставою для відмови від його використання. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях «Акдівар та інші проти Туреччини» (п. 71 від 16 вересня 1996 року), «Красуський проти Польщі» (п. 69-73 від 14 вересня 2005 року), «Скоппола проти Італії» (№ 10249/03, п. 70 від 17 вересня 2009 року) та «Вучковіч та інші проти Сербії» (п. 74 від 25 березня 2014 року), де суд вказав, що сумніви щодо ефективності способу захисту не можуть бути підставою для відмови від його застосування, якщо цей спосіб є передбаченим законом та сприяє відновленню порушеного права.

Господарський суд вважає, що особа може обрати спосіб захисту своїх прав, передбачений законом або договором, або такий, що не передбачений ними, але не суперечить закону і відповідає її інтересам. Правомірність обраного способу захисту є об`єктивною категорією, а тому може оцінюватися як самим суб`єктом права, так і судом. Водночас категорія «ефективність способу захисту» має суб`єктивний характер, оскільки пов`язана з оцінкою інтересів конкретної особи. Тому суд не має втручатися у вибір способу захисту, зроблений позивачем, якщо такий спосіб не суперечить закону.

Згідно з принципом диспозитивності, особа, яка звертається до суду, має право обрати та використовувати той спосіб захисту, який є правомірним (тобто передбаченим законом), на її думку відповідає критерію ефективності, не суперечить нормам чинного законодавства та узгоджується із завданнями судочинства. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту, який прямо передбачений законом (статті 25, 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), є правомірним та ефективним. Він не потребує подання додаткових позовів для відновлення порушеного права ОСОБА_1 як учасника та власника частки у ТОВ «Азов Трайд Компани Лимитед».

Судочинство у господарських судах, згідно зі статтею 13 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється на засадах змагальності.

Статтею 129 Конституції України, а також статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є ті докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти обґрунтованого висновку про наявність або відсутність обставин, що входять до предмета доказування у справі.

Враховуючи вищевикладене, надавши належну юридичну оцінку всім доказам, на які посилається позивач та відповідач як на підставу своїх вимог, поясненням, наданим третіми особами, відомостям, отриманим від Міністерства юстиції України та ПрАТ «ВФ Україна», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати реєстраційну дію та запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 24.09.2024 22:48:55, № 016006292, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трайд Компани Лимитед», вчинені приватним нотаріусом Виноградовою В.Ю.

Скасувати реєстраційну дію та запис про державну реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 15.10.2024 10:55:27, № 017006292, Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна структури власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трайд Компани Лимитед», вчинені приватним нотаріусом Ричкою Ю.О.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір в розмірі 4844,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 10.06.2025 підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18.06.2025.

Суддя Е.В. Зекунов