РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025Справа № 910/478/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Олексюк О.В., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.В.Ц. Інфозахист»

до Фізичної особи-підприємця Босенка Ростислава Володимировича

про стягнення 1 200 000,00 грн

за участю представників:

від позивача: Покровська О.Ю.

від відповідача: Опалюк С.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.В.Ц. Інфозахист» (далі - ТОВ «Н.В.Ц. Інфозахист», позивач) до Фізичної особи-підприємця Босенка Ростислава Володимировича (далі - ФОП Босенко Р.В., відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 200 000,00 грн. за договором поставки № 0803 від 08.03.2023.

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання з поставки товару, внаслідок чого у ФОП Босенка Р.В. виник обов`язок повернути отримані грошові кошти у якості передплати. У позові ТОВ «Н.В.Ц. Інфозахист» просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1 200 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.01.2025 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач надав відзив на позов, в якому заявлені до нього вимоги визнав у повному обсязі, просив розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців шляхом сплати заборгованості рівними платежами по 100 000,00 грн, починаючи з дня ухвалення рішення.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 22.04.2025, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заявив про визнання позову, просив розстрочити виконання рішення строком на 1 рік.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Установлено, що 08.03.2023 між ТОВ «Н.В.Ц. Інфозахист» (покупець) та ФОП Босенком Р.В. (виконавець, постачальник) був укладений договір поставки № 0803 (далі - договір), за умовами якого постачальник поставляє та передає у власність покупця, а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору товар - вимірювальне обладнання, найменування, кількість і ціна якого визначені в узгодженій сторонами специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору покупець перераховує грошові кошти по специфікації на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого постачальником рахунку, поетапно в наступному порядку: 1 етап - передплата у розмірі 50% вартості товару згідно зі специфікацією протягом 30 банківських днів з дати підписання сторонами специфікації; 2 етап - оплата частини вартості товару, що залишилася по специфікації, протягом 160 банківських днів з дати підписання сторонами специфікації видаткової накладної.

Згідно з пунктом 3.1 договору строк поставки товару по специфікації - до 30.12.2023. Товар передається покупцеві на умовах DDP (Інкотермс 2010) в кількості і комплектності по видатковій накладній в місці поставки - приміщеннях покупця за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, буд. 59 (п. 3.2 договору).

Пунктом 7.3 договору передбачено право постачальника відмовитися від поставки товару до кінцевого терміну поставки (за п. 3.1 договору) через письмове повідомлення і у такому разі - повернути покупцю кошти в розмірі суми, сплаченій покупцем за товар по специфікації, без додаткових штрафних санкцій.

Даний договір набирає сили з дати підписання обома сторонами і діє до 31.12.2023, а по гарантійних зобов`язаннях і взаєморозрахункам - до їх належного завершення (п. 10.1 договору).

У специфікації № 1 до договору сторони погодили поставку товару (Tektonix MSO072004 - осцилограф змішаних сигналів, 20 ГГц, 50 Гігасемплів/с на канал. 4 канали + 16 каналів логічного аналізатору; стан - був у використанні; серійний номер Tektronix MS072004: С010319) у кількості 1 шт., загальною вартістю 3 200 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору відповідач виставив позивачу рахунок № Р17032023-2 від 17.03.2023 щодо оплати 50% вартості товару у сумі 1 600 000,00 грн, який був сплачений позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 1163 від 17.03.2023 на суму 1 600 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, в листі від 28.12.2023 відповідач повідомив позивача про неможливість постачання товару за договором № 0803 від 08.03.2023 через несплату ТОВ «Н.В.Ц. Інфозахист» частини вартості товару у розмірі 50% за 2-м етапом оплати, яка за п. 2 договору мала бути здійснена протягом 160 банківських днів з дати підписання сторонами специфікації. У вказаному листі відповідач також запевнив про повернення попередньої оплати позивачу, сплаченої в сумі 1 600 000,00 грн.

03.01.2024 відповідач, на виконання п. 7.3 договору та зазначеного повідомлення щодо повернення передплати за договором, повернув на поточний рахунок позивача 400 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою від 03.01.2024.

Проте іншу частину попередньої оплати в сумі 1 200 000,00 грн (1 600 000,00- 400 000,00) відповідач не повернув, поставку товару не здійснив.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача вимогу № 830/24 від 10.12.2024 та претензію № 851/24/к від 23.12.2024 про повернення попередньої оплати за товар у сумі 1 200 000,00 грн, які залишились з боку відповідача без відповіді та задоволення.

Отже судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість з повернення позивачу попередньої оплати в сумі 1 200 000,00 грн.

З указаними обставинами ФОП Босенко Р.В. погодився під час розгляду даної справи та позовні вимоги на вказану суму визнав у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд зазначає, що в даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а тому суд приймає таке визнання позову як належне та задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.В.Ц. Інфозахист» на суму 1 200 000,00 грн.

Також суд розглянув клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення на один рік шляхом сплати заборгованості помісячно рівними частинами з дня винесення судом такого рішення. При цьому суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За приписами ч. 4 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, розстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР.

У якості виняткових обставин для розстрочення судового рішення ФОП Босенко Р.В. зазначив про його скрутне матеріальне становище, на підтвердження чого надав банківську виписку по банківському рахунку за 2025 рік, згідно з якою на рахунку відповідача знаходиться 872,12 грн. Також відповідач вказав, що він добросовісно розраховував на оплату другої частини товару позивачем та не міг передбачити, що ТОВ «Н.В.Ц. Інфозахист» відмовиться від поставки товару і у відповідача виникне обов`язок повернути отримані кошти. Зазначив, що стягнення всієї суми призведе до банкрутства відповідача та неможливості виконання інших зобов`язань.

Позивач проти розстрочення виконання рішення суду не заперечив, але не більше, ніж на 3 місяці зі сплатою заборгованості щомісяця по 400 000,00 грн рівними частинами, оскільки розстрочка на терміном на 1 рік, як просить відповідач, не сприятиме поверненню залишку отриманої передоплати та оздоровленню фінансового стану боржника.

Прийнявши до уваги наведене з урахуванням думки сторін, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача про розстрочення виконання рішення частково, встановивши графік розстрочення виконання рішення суду на 3 місяці рівними платежами по 400 000,00 грн, починаючи з дня ухвалення рішення у цій справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судового збору в сумі 18 000,00 грн за подання позову, суд виходить з положень ст. 129, 130 ГПК України.

Так, відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Також за змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

У даному випадку, враховуючи, що відповідач надав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що наявні підстави для повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого за подання позову, з Державного бюджету України.

Як вбачається з платіжної інструкції № 4235 від 13.01.2025, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 18 000,00 грн, відтак, позивачу із Державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у сумі 9 000,00 грн (18 000,00 грн/2).

Інша частина судового збору в розмірі 9 000,00 грн (50%) покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.В.Ц. Інфозахист» до Фізичної особи-підприємця Босенка Ростислава Володимировича про стягнення 1 200 000,00 грн задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Босенка Ростислава Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.В.Ц. Інфозахист» (01023, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 2, ідентифікаційний код 42647843) заборгованість у сумі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 9 000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі № 910/478/25 на 3 місяці, починаючи з дня складення повного тексту цього рішення, шляхом здійснення наступних платежів:

- до 14.07.2025 - у сумі 400 000,00 грн та судовий збір у сумі 9 000,00 грн.;

- до 14.08.2025 - у сумі 400 000,00 грн;

- до 14.08.2025 - у сумі 400 000,00 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Н.В.Ц. Інфозахист» (01023, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 2, ідентифікаційний код 42647843) з Державного бюджету України 50 % судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 4235 від 13.01.2025, що становить 9 000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп.

Вступна та резолютивна частини оголошені 05 червня 2025 року.

Повне рішення складене 13 червня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.