ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.06.2025р. Справа №905/318/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК», мЛьвів,

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР КОНДИТЕР», с.Добропілля, Покровський район, Донецька область,

відповідача 2 ОСОБА_1 , м.Київ,

про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 376030,71 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю ЛВР КОНДИТЕР, відповідача 2 ОСОБА_1 , про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 376030,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем 1 зобов`язань за договором про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023, укладеним між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛВР КОНДИТЕР. Вимоги до відповідача 2 обґрунтовані договором поруки №23/23-О-П від 12.09.2023 укладеним між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_1 в забезпечення договору №23/23-О від 12.09.2023.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою суду від 01.04.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання доказів, що підтверджують наявність повноважень Олега Лавруха на представництво інтересів Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК».

02.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява б/н від 02.04.2025 про усунення недоліків позовної заяви, до якої додані: довіреність на представника позивача Олега Лавруха, наказ №6-в/тр від 03.03.2025, Статут АТ «ОКСІ БАНК».

Ухвалою суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/318/25; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з частиною одинадцятою статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що відповідач 1 у справі зареєстрував електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», та ухвала про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 09.04.20245 про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку документу до електронного кабінету.

Судом встановлено, що відповідач 2 у справі електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» не зареєстрував.

Ухвалою суду від 04.04.2025 на виконання вимог ч.6 ст.176 Господарського процесуального кодексу України, витребувано у Державної міграційної служби України відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Державна міграційна служба України на виконання ухвали Господарського суду Донецької області у листі №6.2-4369/6,01-25 від 14.04.2025 повідомило, що за наявною в ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

10.04.2025 копія ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі направлена поштовим відправленням відповідачу на адресу відповідно до даних матеріалів позовної заяви, інформації Державної міграційної служби України. Однак, поштовий конверт повернуто органом поштового зв`язку із довідкою ф. 20 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно із положеннями частини шостої статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил Правила надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у низці постанов, а саме від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 07.09.2022 у справі №910/10569/21, від 01.03.2023 у справі №910/18543/21, від 30.03.2023 у справі № 910/2654/22.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч.1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України Про доступ до судових рішень для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач 2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідачі 1, 2 були належним чином повідомлені про рух справи.

Суд зазначає, що станом на дату винесення цього рішення у встановлений строк відповідачами не надано відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомлено.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України від учасників справи на адресу суду не надходило.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

12.09.2023 між позивачем, Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» (кредитодавець, банк) та відповідачем 1, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (позичальник) укладено договір №23/23-О про надання овердрафту відповідно до п.1.1. якого банк у строк з 12.09.2023 по 10.09.2024 на підставі платіжних доручень позичальника має здійснити платежі на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, відкритому у кредитодавця в межах встановленої суми ліміту (овердрафту).

Пунктом 1.2 договору погоджено ліміт овердрафту в розмірі 1 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору виконання позичальником зобов`язань за договором забезпечується: порукою фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за відповідним договором поруки, який має бути укладений з банком в день укладання цього договору.

Як погоджено п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 договору, позичальник зобов`язується: здійснювати щомісячне обслуговування овердрафту на кінець кожного календарного місяца; здійснити кінцеве погашення заборгованості перед кредитодавцем за договором до 10 вересня 2024 року; здійснювати сплату кредитодавцю нарахованих процентів за користування овердрафтом, комісійних винагород в порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4.3.1 договору кредитодавець має право при невиконання або неналежному виконанні позичальником прийнятих на себе за договором зобов`язань вимагати дострокового повернення овердрафту, сплати нарахованих процентів та комісійної винагороди зі сплатою штрафу згідно з п. 6.1 договору, інших грошових зобов`язань, передбачених договором та/або законодавством.

За користування овердрафтом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі 27% річних, які нараховуються на суму дебетового залишку на кінець операційного дня за поточним рахунком (п. 5.1 договору).

Нарахування процентів здійснюється Кредигодавцем щоденно, виходячи з фактичної кількості днів користування Позичальником овердрафтом та їх фактичних дебетових залишків на кінець операційного дня за поточним рахунком, а також фактичної кількості днів у місяці. Метод визначення днів для нарахування процентів факт/факт (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 5.3 договору сплата позивальником процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісячно не пізніше п`ятого календарного місяця, наступного за звітним, а також в день закриття овердрафту.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору за недотримання строків погашення овердрафту та/або нарахованих процентів та/або комісійної винагороди в порядку, передбаченому даним договором, позичальником сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період існування простроченого платежу, від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення; у разі порушення позичальником будь-якого з обов`язків, передбачених п.п. 4.2.1- 4.2.14., 7.3. Договору, позичальник сплачує за вимогою Кредитодавця штраф у розмірі 5 (п`ять) процентів від, ліміту овердрафту за кожен випадок порушення умов Договору; не зважаючи па будь-які умови положення Договору Кредитодавець не несе будь-якої відповідальності за відмову Позичальнику в обелуговуванні/співираці за Договором та будь-які наслідки такої відмови.

Згідно п. 7.1. договору, у разі непогашеним основного боргу за овердрафтом в строк встановлений п. 4.2.2. Договору та/або порушення строків сплати комісійної винагороди та/або процентів за користування овердрафтом, а також у випадку накладання арешту на рахунок Позичальника правовідносини сторін за овердрафтом перетворюються у правовідносини за короткостроковим кредитом до встановленого строку дії Договору і Кредитодавець переносить заборгованість за овердрафтом та нараховані за його користування проценти на відповідні рахунки короткострокових (прострочених) кредитів. З цього моменту Кредитодавець не здійснює платежі на суму, що перевищують залишок на поточному рахунку, і розмір короткострокового кредиту визначається як залишок заборгованості за овердрафтом.

За змістом п. 7.14. договору, всі повідомлення, вимоги, інше за цим Договором будуть вважатися зробленими (врученими) належним чином у разі, якщо вони здійснені: - у письмовій формі та надіслані цінним листом з повідомленням про вручення за зазначеними адресами Сторін у реквізитах цього Договору (реквізитах додаткових договорів до Договору, останньою повідомленою адресою Сторони, у разі зміни такої адреси) та/або місцезнаходження сторони, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; - з адреси електронної пошти сторони на адресу електронної пошти другої сторони, вказаної у реквізитах цього Договору (реквізитах додаткових договорів до Договору, останньою повідомленою адресою Сторони, у разі зміни такої адреси) та/або адреси електронної пошти сторони, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказаний спосіб відправки не розповсюджується па Позичальника, якщо Кредитодавцю необхідним є отримання документу у паперовій формі. Про необхідність Кредитодавцю мати документ у паперовій формі, Кредитодавець повідомляє Позичальника додатково.

Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата: - їх особистого вручення, про що вказано в повідомленні про вручення, а у разі повернення листа на адресу Банку з іншими поштовими відмітками (в чому числі закінчення терміну зберігання, відсутність адресата за вказаною адресою, відмова адресата від одержання та інше) з Дати відправлення такого повідомлення; - дати відправки стороною з адреси електронної пошти на адресу електронної пошти другої сторони.

Договір набуває чинності та є укладеним з дати його підписання сторонами/уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.1 кредитного договору).

21.02.2024 між позивачем, Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та відповідачем 1, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» укладено додатковий договір №1 до договору №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023, зокрема, про наступне:

1. Сторони домовились пункт 1.2. розділу 1. «Предмет Договору» Кредитного договору викласти в наступній новій редакції, а саме: « 1.2. Дебетове сальдо, що виникає на поточному рахунку Позичальника внаслідок оплати платіжних документів, не може перевищувати граничної суми у розмірі 2 750 000,00 (два мільйона сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, надалі ліміт овердрафту.».

2. Сторони домовились розділ 1. «Предмет Договору» Кредитного договору доповнити новими пунктами 1.3., 1.4. в наступній редакції: « 1.3. Ліміт овердрафту - дебетове сальдо, що виникає на поточному рахунку Позичальника внаслідок оплати платіжних документів, яке не може перевищувати 30 % середньомісячних чистих надходжень на рахунок Позичальника зазначений в п.1.1 даного Договору за період трьох місяців, що передують встановленню/перегляду ліміту овердрафту, але не більше 2 750 000,00 (два мільйона сімсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. 1.4. До чистих надходжень включається кредитовий оборот за поточним рахунком зазначеним у п.1.1.даного Договору за виключенням надходжень кредитів, фінансової допомоги та інших надходжень, не пов`язаних з господарською діяльністю Позичальника або надходжень транзитного характеру. При початковому встановленні Ліміту овердрафту до складу чистих надходжень можуть бути включені надходження на поточні рахунки в інших Банках. Ліміт овердрафту переглядається і встановлюється кожні три місяці до 5-го числа місяця, наступного після трьох календарних місяців користування овердрафтом.».

3. За збільшення ліміту овердрафту за Кредитним договором згідно п.1 цього Додаткового договору, Позичальник у день підписання цього Додаткового договору сплачує Банку комісійну винагороду у розмірі 1% від суми збільшення ліміту овердрафту, а саме 17500,00 грн на рахунок кредитодавця.

24.05.2024 між позивачем, Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та відповідачем 1, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» укладено додатковий договір №2 до договору №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023, про наступне:

1. Дату повного погашення заборгованості за овердрафтом, що припадала на 31.03.2024 року перенести на строк до 31.05.2024 року (включно);

2. Підпункт 4.2.1. Пункту 4.2. Кредитного Договору викласти в наступній редакції: « 4.2.1. Здійснювати повне погашення заборгованості за овердрафтом один раз в 90 (дев`яносто) календарних днів.»;

3. Сторони дійшли згоди, що зміни умов п.п. 4.2.1. п.4.2. Кредитного Договору Позичальнику вступають в силу у разі сплати Позичальником не пізніше 31.05.2024 року прострочених процентів, нарахованих за період з 01.03.2024 року до 30.04.2024 року.

Договір №23/23-О та додаткові угоди №1, №2 підписані представниками сторін, скріплені печатками.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за договором №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023, між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» (кредитор, банк) та ОСОБА_1 (поручитель) укладений договір поруки №23/23-О-П від 12.09.2023 (договір поруки).

Згідно з пунктом 2.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання боржником в повному обсязі зобов`язань за основним договором, в тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов основного договору та додаткових договорів (угод) до нього.

Поручитель підтверджує, що він ознайомлений зі змістом основного договору і заперечень до умов основного договору не має (п. 2.5 договору поруки).

Відповідно до п. 3.1. договору поруки кредитор має право в разі порушення боржником будь-якого зобов`язання (повністю або частково) за основним договором або неналежного його виконання звернутись до поручителя з вимогою про виконання такого зобов`язання/його частини, а поручитель зобов`язується виконати його за боржника в порядку та строки, зазначені в вимозі.

Згідно з п. 4.1. договору поруки строк поруки за договором: з дати підписання цього договору до дня остаточного терміну повернення кредиту + 10 років.

Кредитор має право у разі невиконання та/або порушення виконання боржником умов основного договору, звертатися до поручителя в порядку, передбаченому законодавством, з метою інформування про необхідність виконання боржником умов Основного договору; вимагати від поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору та законодавства України; надсилати поручителю вимогу про виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору (п.п. 5.1.1., 5.1.2., 5.1.3. договору поруки).

Як погоджено у п.п. 5.4.2. договору поруки, в разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором, поручитель зобов`язується погасити заборгованість за основним договором протягом 10 календарних днів з дати отримання вимоги кредитора про невиконання/порушення виконання боржником своїх зобов`язань, якщо інший строк не встановлено у вимозі.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом строку дії поруки, визначеного цим договором (п. 10.1. договору поруки).

Вказаний договір поруки підписаний сторонами електронним підписом 12.09.2023 без зауважень та заперечень.

21.02.2024 між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» (кредитор, банк) та ОСОБА_1 (поручитель) укладений договір про внесення змін до договору поруки №23/23-О-П від 12.09.2023, про наступне:

1. Сторони домовилися визначення терміну «Зобов`язання», наведене в розділі 1 «ТЕРМІНИ ТА СКОРОЧЕННЯ» Договору поруки, викласти в наступній редакції, а саме: Зобов`язання Боржника (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з Основного договору, в тому числі, але не виключно: 1. Повернути Кредитору Кредит, отриманий за Основним договором у розмірі 2 750 000,00 гривень (два мільйона сімсот п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) із остаточним терміном повернення не пізніше « 10» вересня 2024 року (включно) (далі - Остаточний термін повернення Кредиту), із погашенням на умовах, зазначених у Основному договорі, зі сплатою в тому числі: - фіксованої процентної ставки у розмірі 27% (двадцять сім відсотків) річних у гривні на умовах, зазначених у Основному договорі.

2. Сплатити Кредитору процентні ставки, які застосовуються при порушенні Боржником зобов`язань за Основним договором, в розмірі, в строки та на умовах, зазначених в Основному договорі.

3. Сплатити Кредитору комісійні винагороди в розмірі, в строки та на умовах, зазначених в Основному договорі;

4. Сплатити на користь Кредитора пені, штрафи, неустойки, іншу грошову відповідальність передбачену Основним договором та/або чинним законодавством України у випадку неналежного виконання зобов`язань за основним договором, а також інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов основного договору.

Договір про внесення змін до договору поруки №23/23-О-П від 12.09.2023 підписаний представниками сторін, скріплений печатками.

Як встановлено судом, позивачем надано відповідачу 1 грошові кошти в розмірі в межах погодженого вищевказаним договором ліміту овердрафту, що підтверджується випискою про рух коштів на рахунку відповідача 1 період з 12.09.2023 по 21.11.2024.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача 1, розрахунку заборгованості заборгованість останнього перед позивачем станом на 22.11.2024 за тілом кредиту становить 369221,30 грн, заборгованість за простроченими процентами складає 6809,41 грн.

Позивач пояснив, що оскільки позивальником взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору не виконані, банк звернувся до відповідача 1 з вимогою про усунення порушення від 22.11.2024 за № 1030/2133, в якому повідомив відповідача 1 про порушення умов договору №23/23-О про надання овердрафту від 12.09.2023 та вимагав протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги повністю погасити заборгованість в розмірі 376030,71 грн на користь банка.

Також, матеріали справи містять вимогу банку №1030/2130 від 22.11.2024 до поручителя, відповідача 2 про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі 376030,71 грн на користь банка протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги.

Позивач вказує, що оскільки позичальник та поручитель не виконали вимог банку про сплату заборгованості, утворилась заборгованість у розмірі 376030,71 грн, з яких: 369221,30 грн - прострочене тіло кредиту, 6809,41 грн - прострочені відсотки, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на порушення відповідачем 1 умов договору про надання овердрафту.

Правове обґрунтування і оцінка суду.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

За своєю правовою природою договір про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023 є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного Кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Факт користування кредитними коштами за договором про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023 підтверджується банківськими виписками та не заперечується відповідачами, таким чином, банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу 1 кредитні кошти на умовах, що передбачений вказаним договором.

На підтвердження розміру заборгованості за кредитом та відсотками позивач долучив до матеріалів позовної заяви первинну бухгалтерську документацію - виписки з особових рахунків позичальника, які є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п.1.1. договору про надання овердрафту, підпункту 4.2.1. пункту 4.2. вказаного договору (в редакції додаткового договору №2) банк у строк з 12.09.2023 по 10.09.2024 на підставі платіжних доручень позичальника має здійснити платежі на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, відкритому у кредитодавця в межах встановленої суми ліміту (овердрафту); позичальник зобов`язаний здійснювати повне погашення заборгованості за овердрафтом один раз в 90 (дев`яносто) календарних днів.

Проте, як з`ясовано судом та не спростовано відповідачем 1, останній прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного погашення овердрафту у встановлений договором строк не виконав, що підтверджуються виписками по особовим рахункам відповідача 1.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4, 5, ч.3 ст. 2 ГПК України). Кожна сторона повинна сформулювати свою позицію та надати відповідні докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази реагування відповідачів на вимоги позивача про сплату заборгованості за договором про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023, відсутні докази, які б підтверджували погашення відповідачами заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи будь-яких пояснень по суті позовних вимог від відповідачів не надходило, відзиви на позовну заяву відповідачі не надали.

На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним факт наявності простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 369221,30 грн.

Щодо стягнення процентів за користування кредитом.

Позивачем нараховані прострочені проценти за користування кредитом у сумі 6809,41 грн за період з 12.09.2023 по 21.11.2024 (з урахуванням оплат).

За приписами ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України, застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у статті 625 Цивільного кодексу України регулюванням відповідальності за порушення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за кредитним договором, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Зважаючи на те, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України й охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.

Отже, можливість стягнення процентів за неправомірне користування кредитом в іншому розмірі, ніж це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, має визначатися окремим зобов`язанням (умовою договору) та не може ототожнюватися з розміром процентів, визначеним умовами договору за правомірне користування кредиту в порядку частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України.

Крім того, у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Умовами договору про надання овердрафту передбачено, що за користування овердрафтом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі 27% річних, які нараховуються на суму дебетового залишку на кінець операційного дня за поточним рахунком (п. 5.1 договору). Нарахування процентів здійснюється Кредигодавцем щоденно, виходячи з фактичної кількості днів користування Позичальником овердрафтом та їх фактичних дебетових залишків на кінець операційного дня за поточним рахунком, а також фактичної кількості днів у місяці. Метод визначення днів для нарахування процентів факт/факт (п. 5.2 договору). Сплата позивальником процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісячно не пізніше п`ятого календарного місяця, наступного за звітним, а також в день закриття овердрафту (п. 5.3 договору).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України.

За умовами п.1.1. договору від 12.09.2023 банк у строк з 12.09.2023 по 10.09.2024 на підставі платіжних доручень позичальника має здійснити платежі на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, відкритому у кредитодавця в межах встановленої суми ліміту (овердрафту).

Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості простроченими відсоткам станом на 22.11.2024, позивачем за період з 12.09.2023 по 21.11.2024 здійснюється нарахування відсотків за ставкою 27% річних.

Дослідивши умови договору, наданий розрахунок позивача, виписки по рахунку відповідача 1, суд не погоджується з нарахуванням відсотків за період з 12.09.2023 по 21.11.2024 у розмірі 6809,41 грн, оскільки право банку нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитними коштами в межах обсягу овердрафту припинилось після спливу визначеного договором строку користування овердрафтом - 10.09.2024, а проценти, нараховані до 10.09.2024 (включно), погашені в повному обсязі.

В свою чергу у договорі між банком та позичальником не погоджувалось нарахування процентів та їх розмір за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

У розділі 6 договору сторони погодили умови про відповідальність за недотримання строків погашення овердрафту, серед яких відсутні положення про розмір процентів за неправомірне користування кредитом.

Суд акцентує, проценти, визначені кредитним договором за користування овердрафтом не можуть бути ототожнені з процентами, передбаченими ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Як вказано вище, проценти за користування кредитними коштами та проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання мають різну правову природу, а можливість визначити свій розмір процентів в разі спливу строку кредитування на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України має бути погоджена сторонами в самому договорі з вказівкою про природу цих процентів.

Відсотки річних на підставі статті 625 ЦК України за змістом позовної заяви банком не заявлено.

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови договору про надання овердрафту, а також те, що право АТ «Оксі Банк» на здійснення нарахування відсотків за користування кредитом припинилося 10.09.2024, позовні вимоги в частині стягнення прострочених відсотків у розмірі 6809,41 грн задоволенню не підлягають.

Щодо солідарного обов`язку боржників.

Статтею 541 ЦК України врегульовано, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частина 1 статті 543 Цивільного кодексу України визначає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, серед іншого, може забезпечуватися порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договору поруки №23/23-О-П від 12.09.2023, господарський суд дійшов висновку, що сторонами визначено обсяг зобов`язань відповідача 2 як поручителя за всіма зобов`язаннями за кредитним договором.

При цьому, судом встановлено, що підстави для припинення зобов`язання за договором поруки №23/23-О-П від 12.09.2023, відсутні.

Позовні вимоги в даній справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача є можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд впливає, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних відносин.

Захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і поручителя у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов`язання залежно від суб`єктного складу останнього.

З огляду на зазначене вище, всупереч умовам договору про надання овердрафту №23/23-О від 12.09.2023, договору поруки №23/23-О-П від 12.09.2023 та приписів законодавства відповідачі не повернули кредитні кошти у передбачений договором термін.

Згідно вимог ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд вважає позовні вимоги про солідарне стягнення суми боргу за тілом кредиту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог на позивача та відповідача 1, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР КОНДИТЕР».

Керуючись статтями 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР КОНДИТЕР», відповідача 2, ОСОБА_1 , про стягнення солідарно суми грошових коштів у розмірі 376030,71 грн, задовольнити частково, в сумі 369221,30 грн.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР КОНДИТЕР» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул.Промислова, буд.4, ) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79019, м.Львів, вул.Газова, буд.17, ) прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 369221,30 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР КОНДИТЕР» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, село Добропілля, Промзона №1, вул.Промислова, буд.4, ) на користь Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79019, м.Львів, вул.Газова, буд.17, ) судовий збір у розмірі 5538,91 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз