ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11 червня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/4296-б/21

Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., розглянувши клопотання арбітражного керуючого у справі

за заявою Головного управління ДПС у Чернівецькій області, м.Чернівці

до товариства з обмеженою відповідальністю Л.Г.М., с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області

про банкрутство

представники

від кредитора Зайцева Л.Г.

арбітражний керуючий Стрельніков В.В.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебувала справа № 926/4296-б/21 за заявою Головного управління ДПС у Чернівецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю Л.Г.М. про банкрутство.

19.05.2025 до суду від арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. надійшло клопотання про стягнення основної грошової винагороди з ГУ ДПС за виконання обов`язків ліквідатора ТОВ Л.Г.М. за період з 03.03.2022 по 04.05.2023 в сумі 277800,00 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.05.2025 справу передано для розгляду судді Дутці В.В.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20.05.2025 розгляд клопотання арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. призначено в судовому засіданні 11.06.2025.

У судовому засіданні 11.06.2025 арбітражний керуючий Стрельніков В.В. просив задовольнити клопотання про стягнення основної грошової винагороди. Представник Головного управління ДПС у Чернівецькій області заперечував проти обгрунтованості клопотання арбітражного керуючого та просив відмовити у його задовооленні.

Розглянувши вказане клопотання арбітражного керуючого, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Чернівецької області від 03.02.2022 у справі №926/4296-б/21 товариство з обмеженою відповідальністю Л.Г.М. визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Стрельнікова В.В.

Ухвалою від 25.05.2023 затверджено звіт ліквідатора ТОВ Л.Г.М. арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за період з 03.03.2022 по 04.05.2023 в сумі 277800,00 грн. Затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс товариства з обмеженою відповідальністю Л.Г.М.. Провадження у справі №926/4296-б/21 закрито. Вказана ухвала від 25.05.2023 набрала законної сили та кредитором у встановленому законом порядку не оскаржувалась.

Арбітражний керуючий Стрельніков Валерій Вікторович звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Головного управління ДПС у Чернівецькій області про стягнення основної грошової винагороди арбітражного керуючого в сумі 277 800,00 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2025 у справі №926/3329/24 відмовлено у задоволенні позову арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. враховуючи, що між сторонами відсутній спір про право, арбітражним керуючим Стрельніковим В.В. обрано невірний процесуальний спосіб захисту, оскільки вимоги про стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого, які повністю охоплюються поняттям витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягають розгляду у справі про банкрутство відповідно до норм КУзПБ, а не у позовному провадженні. Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Апеляційну скаргу на вище згадане судове рішення ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 повернуто арбітражному керуючому Стрельнікову В.В.

Таким чином рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2025 у справі №926/3329/24 набрало законної сили 15.05.2024.

Відтак клопотання арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. про стягнення основної грошової винагороди з ГУ ДПС за виконання обов`язків ліквідатора ТОВ Л.Г.М. у справі №926/4296-б/21 за період з 03.03.2022 по 04.05.2023 в сумі 277800,00 грн. підлягає розгляду в межах справи №926/4296-б/21 та відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства (надалі- КУзПБ).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст.1 КУзПБ, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Частинами 1, 2 ст.30 КУзПБ визначено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст.12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст.30 КУзПБ витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 61 КУзПБ кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. У першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 КУзПБ у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредитору однієї черги.

Тобто, надання послуг арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо КУзПБ встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого ліквідатора, а також її черговості.

Конституцією України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ч.ч.1, 7 ст. 43 Основного закону).

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями ст. 30 КУзПБ.

Частинами 2, 5 статті 30 КУзПБ сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення). Кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.

Таким чином, Кодексом визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Наведені приписи свідчать, що Кодексом визначено декілька джерел отримання арбітражним керуючим грошової винагороди під час виконання своїх повноважень у процедурі банкрутства.

У численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 09.07.2020 у справі №15/55/2011/5003, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, від 26.02.2020 у справі №11/Б-921/1448/2013 викладено правовий висновок, згідно з яким у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

При цьому, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, не виявлення ліквідатором (керуючим реалізацією) боржника в процедурі ліквідації майна боржника, чи інших його активів та грошових коштів, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Така правова позиція викладена також постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б та від 26.02.2019 у справі № 12/23-Б.

Кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог, господарський суд вправі застосувати такий принцип пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, зокрема, витрат на оплату праці арбітражного керуючого.

Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі №916/1503/17.

Крім цього, суд зазначає, що отримання оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справі про банкрутство.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3 Конституції України), права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Конституції України).

Право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищено статтею 43 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов`язок захистити право особи (по даній справі конституційне право ліквідатора на оплату праці) в такий спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.

Слід зазначити, що підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг ліквідатора (керуючого реалізацією) має відповідати положенням не лише Кодексу України з процедур банкрутства, але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принципи правової визначеності та верховенства права.

Відсутність авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати, як примушування до безоплатної праці в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації праці № 105 про скасування примусової праці 1957 року, ратифіковану Україною 05.10.2000), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Вирішуючи питання про стягнення з кредиторів оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про банкрутство.

Під час прийняття ухвали Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2023 про затвердження звіту ліквідатора ТОВ Л.Г.М. арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. судом досліджено дії арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. за період з 03.03.2022 по 04.05.2023, та за результатом дослідження всіх обставин в сукупності затверджено відповідний звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату основної грошової винагороди в сумі 277800,00 грн.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України. При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах Півень проти України від 29.06.2004 заява № 56849/00, Горнсбі проти Греції від 19.03.1997).

У рішенні ЄСПЛ у справі Войтенко проти України від 29.06.2004 (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; Ясіуньєне проти Латвії, заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - п. 53.

Відповідно, відмова судом у задоволенні заяви арбітражного керуючого про стягнення грошової винагороди та витрат за рахунок кредиторів за умови попереднього затвердження звіту про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого нівелює стадію виконання судових рішень, в даному випадку ухвали Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2023 у справі №926/4296-б/21, яка набрала законної сили.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №12/23-Б.

Суд також констатує, що єдиним кредитором у справі про банкрутство №926/4296-б/21 було визнано Головне управління ДПС у Чернівецькій області.

Отже, суд вважає правомірним покладення оплати невиплаченої суми грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 03.03.2022 по 04.05.2023 за виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ «Л.Г.М.» на кредитора - Головне управління ДПС у Чернівецькій області.

Керуючись ст.ст.12, 30, 58-65 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання арбітражного керуючого Стрельнікова В.В. від 19.05.2025 про стягнення основної грошової винагороди у справі №926/4296-б/21 задовольнити.

2.Стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області (58603, м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 200А, ) на користь арбітражного керуючого Стрельнікова Валерія Вікторовича (58001, м.Чернівці, вул.Окуневської, 4/10, РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову винагороду за виконання повноважень ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «Л.Г.М.» у справі №926/4296-б/21 у сумі 277800,00 грн.

3.Видати наказ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 12.06.2025.

Суддя В.В. Дутка