УХВАЛА

05 червня 2025 року

м. Київ

cправа №925/1403/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРТКОМ-АГРО"

на постанову Північного апеляційного господарського суду (Руденко М.А., Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.)

від 01.04.2025 (повний текст складений 21.04.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРТКОМ-АГРО"

до: 1. Приватного підприємства "АГРОТРЕЙД ГРУПП",

2. ОСОБА_1

про солідарне стягнення 1 426 393,95 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРТКОМ-АГРО" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "АГРОТРЕЙД ГРУПП" та ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) про солідарне стягнення 1 426 393, 95 грн.

2. За клопотанням Позивача ухвалою від 28.01.2025 у справі №925/1403/24 Господарський суд Черкаської області залишив позов без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

3. Відповідач-2 подав до суду заяву про компенсацію витрат, пов`язаних із розглядом справи, у якій просив ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з Позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 125 000 грн

4. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.02.2025 у задоволенні заяви Відповідача-2 відмовлено.

5. Суд першої інстанції зазначив, що в разі залишення позову без розгляду стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, можливе лише у випадку доведення стороною та встановлення судом необґрунтованості дій позивача. Разом із тим суд не встановив, що, звертаючись зі позовом чи під час розгляду справи Позивач діяв недобросовісно, протидіяв вирішенню спору чи зловживав своїми процесуальними правами. Сам по собі факт залишення позову без розгляду не підтверджує ані відсутність спору сторін, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення Позивачем охоронюваних законом прав та інтересів Відповідача-2, не свідчить про зловживання правом та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат Відповідачу-2.

6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 апеляційну скаргу Відповідача-2 задоволено частково:

- ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2025 скасовано;

- заяву Відповідача-2 про компенсацію витрат, пов`язаних із розглядом справи №925/1403/24, задоволено частково. Стягнуто з Позивача на користь Відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

7. 16 травня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025, у якій просить:

- поновити строк на касаційне оскарження;

- скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції;

- стягнути з Відповідача-2 понесені Позивачем судові витрати.

8. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі з огляду на таке.

9. Рекомендацією №R(95)5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Частиною "с" статті 7 Рекомендації передбачено, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

10. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

11. Отже, тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до "обмеженої касації", яка реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню.

12. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

13. У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 у справі "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France", заява №21920/93) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежена перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

14. Враховуючи викладене, вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

15. Відповідно до частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

16. Пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подана касаційна скарга після їх перегляду в апеляційному порядку. До них належать ухвали, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу.

17. У цій справі (№925/1403/24) Скаржник подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, якою переглянуто ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви Відповідача-2 ухвалити додаткове рішення.

18. Ухвала суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення (пункт 19 частини першої статті 255 ГПК України) за наслідками апеляційного перегляду не належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу.

19. Аналогічний правовий висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №904/3085/19, від 11.02.2022 у справі №926/1812/21, від 06.04.2023 у справі №916/1269/22, від 08.02.2024 у справі №908/2252/22, від 08.08.2024 у справі №910/8666/23.

20. Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

21. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною Позивача на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025, якою переглянуто ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.02.2025 у справі №925/1403/24, оскільки вона не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХАРТКОМ-АГРО" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі №925/1403/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова