ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"02" червня 2025 р. Справа№ 910/8063/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Муковоз В.І.

за участю представників:

від позивача - Косенко М.А., Кириленко К.О.,

від відповідача 1 - Яковенко Т.І.,

від відповідача 2 - представник не прибув,

від апелянта ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) - ОСОБА_1., Гук О.О.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" та ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/8063/24 (суддя Нечай О.В.) за позовом Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" до 1) Держави України в особі Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 2) Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення 539 938,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване підприємство "Об`єднання "Радон" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Держави України в особі Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач-2) про стягнення з відповідача-2 за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача 539 938,48 грн, з яких 483 110,12 грн збитків, завданих неправомірними діями посадових осіб відповідача-1, 18 567,31 грн інфляційних втрат та 16 261,05 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з протиправним відкриттям державним виконавцем ДВС Голосіївського району виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 (01.05.2023) з примусового виконання виконавчого листа Франківського районного суду м. Львова від 30.03.2023 у справі № 436/11321/20, що встановлено рішенням Львівського апеляційного суду від 16.11.2023, а також вчиненням інших протиправних дій, посадовими особами ДВС Голосіївського району допущено протиправне стягнення з ДСП "Об`єднання "Радон" 483110,12 грн. в межах відкритого з порушенням процедури виконавчого провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/8063/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд виходив з наступного:

державний виконавець, під час примусового виконання Рішення в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 вчиняв дії, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження";

першопричиною стягнення коштів з позивача був виконавчий лист №463/11321/20 від 25.04.2023 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати у розмірі 500 422,94 грн, із зазначенням у ньому набрання Рішенням законної сили 30.03.2023;

з огляду на відсутність судових рішень про виправлення помилки у виконавчому листі №463/11321/20 від 25.04.2023 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати у розмірі 500 422,94 грн, або ухвали про визнання його таким, що не підлягає виконанню, державним виконавцем було правомірно відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 та вчинено інші дії, зокрема й стягнуто з позивача 500 422,94 грн, частину з яких останній вважає збитками;

вирішуючи питання безумовності та безповоротності завданої позивачу майнової шкоди, суд зауважив, що 15.05.2023 відповідно до платіжної інструкції №8499 від 15.05.2023 сума у розмірі 483 110,12 грн була перерахована державним виконавцем на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , у володінні якого перебуває й наразі;

внаслідок прийняття Львівським апеляційним судом постанови від 23.04.2024 у справі №463/11321/20, якою апеляційну скаргу позивача задоволено, Рішення скасовано, ухвалено в справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, відпала й єдина підстава набуття ОСОБА_1 спірних коштів;

до звернення до Господарського суду міста Києва з позовом, що розглядається в межах справи №910/8063/24, позивачем вже було обрано належний спосіб захисту свого порушеного права, а саме стягнення набутих коштів з особи, яка утримує їх у себе без достатньої правової підстави (позов Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" до ОСОБА_1 про стягнення 483 110,112 грн безпідставно набутих коштів, 2 660,41 грн 3% річних та 6 299,76 грн інфляційних втрат, справа №752/15902/23).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне спеціалізоване підприємство "Об`єднання "Радон" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/8063/24 та призначено вказану апеляційну скаргу до розгляду.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове про задоволення позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/8063/24; об`єднано апеляційні скарги Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" та ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/8063/24 в одне апеляційне провадження.

Стосовно вирішення оскаржуваним судовим рішенням питання щодо прав та обов`язків вказаного скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Відповідно до приписів пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з конституційних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, Держава гарантує право на апеляційний перегляд справи, який здійснюється після її розгляду в суді першої інстанції, а касаційне оскарження допускається у визначених законом випадках.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France) ЄСПЛ у рішенні від 04.12.1995 зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03).

ОСОБА_1 не є учасником цієї справи та подав апеляційну скарги як особа, на думку якої, суд вирішив питання про його права та обов`язки в оскаржуваному наразі рішенні.

Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тобто частиною першою статті 254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким, зокрема, розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи із предмета та підстав позову.

Також указана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Така правова позиція послідовно та неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 10.09.2020 та від 23.11.2020 у справі №914/1643/19, від 05.11.2020 у справі № 912/837/19, від 20.09.2021 у справі №910/6681/20, від 19.01.2023 та від 18.09.2023 у справі № 914/1334/20, від 04.10.2023 у справі № 910/1005/23, від 16.10.2023 у справі №914/794/21, від 12.03.2024 у справі №910/6180/20, від 17.05.2024 у справі № 910/5094/23, від 22.05.2024 у справі № 910/4552/23.

Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав та обов`язків. Тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та/або обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права, інтереси та/або обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права, інтереси та/або обов`язки такої особи, або у резолютивній частині рішення суд зазначив про права, інтереси та/або обов`язки такої особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, незалучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав та обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г, від 17.10.2022 у справі № 904/6084/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №916/4093/21 (пункт 108).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та/або обов`язки скаржника і які конкретно.

Тобто чинний ГПК України передбачає необхідність дослідження апеляційним господарським судом наявності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі; чи вирішено місцевим господарським судом питання про права, інтереси та/або обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням.

Відтак особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та/або обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Тобто скаржник повинен підтвердити безпосередність його правового зв`язку з оскаржуваним судовим рішення, а саме: чітко зазначити в апеляційній скарзі, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та/або обов`язки, та про які саме. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3.

При цьому суд апеляційної інстанції насамперед має з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права, інтереси та/або обов`язки скаржника та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В оскаржуваному судовому рішенні судом першої інстанції було встановлено обставини того, що кошти, які позивач пред`явив до стягнення, як збитки, завдані неправомірними діями органу виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження, були списані з рахунку Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" на користь ОСОБА_1 , у володінні якого й перебувають наразі.

Окрім наведеного, вказано, що внаслідок прийняття Львівським апеляційним судом постанови від 23.04.2024 у справі №463/11321/20, якою апеляційну скаргу позивача задоволено, Рішення скасовано, ухвалено в справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, відпала й єдина підстава набуття ОСОБА_1 спірних коштів.

Крім цього, місцевий господарський суд виснував, що до звернення до Господарського суду міста Києва з позовом, що розглядається в межах справи №910/8063/24, позивачем вже було обрано належний спосіб захисту свого порушеного права, а саме стягнення набутих коштів з особи, яка утримує їх у себе без достатньої правової підстави (позов Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" до ОСОБА_1 про стягнення 483 110,112 грн безпідставно набутих коштів, 2 660,41 грн 3% річних та 6 299,76 грн інфляційних втрат, справа №752/15902/23).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення зачіпає безпосередньо права, інтереси та обов`язки скаржника.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 50 ГПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (ч. 4 ст. 50 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залучення до участі в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 50, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд:

УХВАЛИВ:

Залучити до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Повна ухвала складена: 13.06.2025.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко