ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 Справа № 914/459/25

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Алькор, м.Дніпро

до відповідача-1: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького, с.Віжомля, Яворівський район, Львівська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Корми, с.Давидів, Львівський район, Львівська область

про стягнення 1158181,28грн за договором фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023

Суддя Ділай У.І.

Секретар Ю.І.Кохановська

За участі представників:

Від позивача: Пітюренко Є.В.- представник (в режимі ВКЗ);

Від відповідача-1: не з`явився;

Від відповідача-2: не з`явився;

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу №914/459/25 розподілено для розгляду судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 26.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 27.03.2025 о 10:00 год.

Хід розгляду справи відображено в ухвалах та протоколах суду.

Ухвалою суду від 27.05.2025 відкладено судове засідання на 02.06.2025 о 10 :00 год.

28.05.2025 надійшли додаткові пояснення у справі від відповідача 1.

В судове засідання 02.06.2025 позивач з`явився, позов підтримав, просив його задоволити.

Відповідач 1 та відповідач 2 в судове засідання не з`явились, хоча були належно повідомлені про дату та час розгляду справи.

По завершенні судового засідання 02.06.2025, в якому оголошено вступну та резолютивну частини рішення, до суду надійшло клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР» (лізингодавець) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023.

Згідно п.20 договору фінансового лізингу, його невід`ємними частинами є доповнення та додатки до нього, зокрема: Додаток №1 від 06.11.2023 Специфікація об`єкту лізингу №1, Додаток №2 від 06.11.2023 Додаткові умови фінансового лізингу №1, Додаток №3 від 06.11.2023 Графік платежів №1, Додаток №4 від 06.11.2023 Визначення нормального зносу

Додатковою угодою №1 від 05.12.2023 до Договору фінансового лізингу був змінений та встановлений уточнений Графік лізингових платежів з оплати відшкодування предмету лізингу та відшкодування комісії, який був розподілений на 24 платежів, що підлягали оплаті у період з 10.01.2024 по 10.12.2025, та платіж по викупу у розмірі 1 200,00 грн станом на 10.12.2025. Загальна сума платежів на користь лізингодавця за весь період оплати за Графіком лізингових платежів склав 3 415 052,00 гривень.

Об`єкт лізингу - багатоцільовий універсальний агрегат для обробки ґрунту та передпосівної підготовки Rubin 10/600 KUA, 2022 р. випуску, передачу якого в фінансовий лізинг узгоджено позивачем та відповідачем-1 у додатку №1 від 06.11.2023 Специфікація об`єкту лізингу №1 до договору фінансового лізингу, був придбаний позивачем на підставі договору поставки сільськогосподарської техніки №061123-01-Т від 06.11.2023 з специфікацією від 06.11.2023, додатковою угодою №1 від 05.12.2023 та специфікацією від 05.12.2023 у продавця ТзОВ «Компанія Лан». За цим договором продавець (ТзОВ «Компанія Лан») передав позивачу багатоцільовий універсальний агрегат для обробки грунту та передпосівної підготовки Rubin 10/600 вартістю 2862720,00 грн(разом з ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №051223-01 від 05.12.2023 та Актом приймання-передачі №051223-01 від 05.12.2023. Вартість товару, що є об`єктом лізингу, оплачена позивачем на користь продавця у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №235 від 28.11.2023 на суму 866 271,00 грн та платіжною інструкцією №252 від 11.12.2023 на суму 1 996 449,00 грн.

Відповідно до п. 1.4 договору поставки сільськогосподарської техніки №061123-01-Т від 06.11.2023, придбання товару здійснюється покупцем для подальшої передачі в фінансовий лізинг Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького відповідно до договору фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023.

Об`єкт лізингу було передано відповідачу-1 згідно Акту прийому-передачі №1 від 05.12.2023, який є додатком №5 до договору фінансового лізингу та видаткової накладної №10 від 05.12.2023.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького за Договором фінансового лізингу було укладено договір поруки №ПЛ-23/310/1 від 06.11.2023 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми».

Згідно п.1.1 договору поруки поручитель (ТзОВ «Агролайф корми») на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором (ТзОВ «ФК «Алькор») в повному обсязі солідарно з лізингоодержувачем (Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького) відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед кретитором, які випливають з умов договору фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу.

Поручитель відповідає перед лізингодавцем всім своїм майном за виконання лізингоодержувачем в повному обсязі зобов`язань по договру фінансового лізингу, в тому числі і в разі пред`явлення кредитором вимог про дострокове виконання ним зобов`язань по договору фінансового лізингу та / або розірвання договору фінансового лізингу (п.1.4 договору поруки). Порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати лізингоодержувачем кожного і всіх його грошових зобов`язань за договором фінансового лізингу в такому порядку, валюті, розмірі, як це передбачає договір фінансового лізингу (п.1.7 договору поруки).

У випадку порушення поручителем строків виконання своїх зобов`язань, він сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми порушених зобов`язань за кожен день прострочення(але не більше 50% від ціни договору фінансового лізингу), 10% річних за весь час користування чужими грошовими коштами (п.п.4.1,4.2 договору поруки)

Згідно п.6.3 договору поруки, він набуває чинності з моменту підписання сторонами ти діє до 10.12.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами умов договору.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач-1 порушив умови договору фінансового лізингу в частині своєчасного та повного проведення розрахунку з позивачем відповідно до графіку лізингових платежів, зокрема ним порушені зобов`язання по оплаті платежів з відшкодування вартості об`єкту лізингу за платежами №7 - №14, які станом на 19.02.2025 залишились повністю не сплаченими. Таким чином сума заборгованості відповідача-1 за договором фінансового лізингу складає 965 908,00 грн., з яких прострочена заборгованість з відшкодування вартості об`єкту лізингу складає 804 288,00 грн та 161 620,00 грн прострочена заборгованість з відшкодування комісії.

Крім того, з посиланням на ст.625 ЦК України та п.8.5 договору фінансового лізингу, позивач просить також стягнути з відповідачів пеню, інфляційні втрати, 3% річних та 10% річних. Загальна сума позовних вимог, яку заявлено позивачем до стягнення становить 1158181,28 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивач скерував відповідачу-1 вимогу вих.№05022025/10 від 05.02.2025 про погашення заборгованості за Договором фінансового лізингу №Л-23/210/1 від 06.11.2023 та розрахунок заборгованості стосовно інфляційного збільшення, 3% річних, 10% річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за договором фінансового лізингу, а відповідачу-2 повідомлення №05022025/11 від 05.02.2025 про наявність боргу у відповідача-1 за Договором фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023, додавши розрахунок заборгованості. На підтвердження факту звернення з повідомленням та вимогою до відповідача-2 та відповідача-1 позивач долучив до матеріалів справи описи вкладення, накладні та фіскальні чеки.

Однак станом на дату подання позовної заяви, заборгованість за лізинговими платежами №7 - №14 відповідачем 1 не погашена, сума боргу не змінилась. Повідомлення про наявність заборгованості за Договором фінансового лізингу №Л-23/210/1 від 06.11.2023 відповідач-2 також одержав, однак жодної відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Відповідач 1 у відзиві на позов та усних поясненнях по суті спору наявність основної заборгованості перед позивачем визнав, однак надав контррозрахунок штрафних санкцій (3% та 10% річних).

Відповідач 2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, свою позицію по суті спору не висловив.

Спір виник внаслідок несплати відповідачем-1 лізингових платежів відповідно до графіку, що встановлений договором фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023, а відповідачем-2 умов договору поруки.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до норм статті 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Обов`язки лізингоодержувача встановлені нормами частини 2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг", відповідно до яких він, зокрема, зобов`язаний:

1) у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу;

2) відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані;

3) своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі;

4) надавати лізингодавцю доступ до об`єкта фінансового лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання, експлуатації та утримання у порядку та на умовах, передбачених договором фінансового лізингу;

5) письмово повідомляти лізингодавця про всі випадки виявлення несправностей об`єкта фінансового лізингу, його поломок або збоїв у роботі протягом строку дії договору фінансового лізингу, а у випадках та строки, передбачені таким договором, - також і продавця (постачальника) такого об`єкта;

6) письмово повідомляти лізингодавця про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування, а про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані об`єкта фінансового лізингу, - негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня настання зазначених обставин, подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором фінансового лізингу;

7) у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу;

8) дотримуватися умов договорів страхування об`єкта фінансового лізингу;

9) надавати лізингодавцю за його запитом інформацію та документи щодо свого фінансового стану та змісту діяльності у порядку та строки, визначені договором фінансового лізингу та/або законом;

10) у разі тимчасової державної реєстрації об`єкта фінансового лізингу за лізингоодержувачем при закінченні строку, на який лізингоодержувачу було передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), або у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу зняти такий об`єкт з обліку та передати лізингодавцю реєстраційні документи на об`єкт фінансового лізингу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою,гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.11.2023 між позивачем та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького укладено договір фінансового лізингу №Л-23/310/1. Графік лізингових платежів з оплати відшкодування предмету лізингу та відшкодування комісії погоджений сторонами додатковою угодою №1 від 05.12.2023 до договору фінансового лізингу.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького за договором фінансового лізингу було укладено договір поруки №ПЛ-23/310/1 від 06.11.2023 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми».

Як встановлено судом в процесі розгляду справи та не спростовано сторонами, на виконання умов договору фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023 позивач передав Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького об`єкт лізингу, однак останній своїх зобов`язань щодо сплати лізингових платежів в розмірі та строки, погоджені сторонами, належно не виконав.

Пунктом 3.1 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання лізингоодержувачем зобов`язань за договором фінансового лізингу кредитор звертається до поручителя з письмовим повідомленням про факт порушення лізингоодержувачем зобов`язань за договором фінансового лізингу з викладення змісту порушення, та з вимогою до поручителя виконати забезпечене цим договором зобов`язання за лізингоодержувача, а поручитель зобов`язується виконати таку вимогу кредитора протягом 10 робочих днів з моменту отримання такого повідомлення.

Позивач звернувся до Відповідача-2 з повідомленням №05022025/11 від 05.02.2025 згідно договору поруки №ПЛ-23/310/1 від 06.11.2023 та повідомив про наявність боргу за Договором фінансового лізингу №Л-23/310/1 від 06.11.2023, додавши розрахунок заборгованості. Докази відправлення повідомлення позивач долучив до матеріалів справи (опис вкладення, фіскальний чек від 05.02.2025, накладна №931 від 05.02.2025, повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою де як дату вручення вказано 07.02.2025).

Однак вказані вимога та повідомлення позивача залишені відповідачем-1 та відповідачем-2 без відповіді, заборгованість не погашена.

Наявність основної заборгованості по лізингових платежах відповідач-1 не заперечував, доказів на підтвердження погашення заборгованості до матеріалів справи не долучив.

Відтак, зважаючи на вказане, позовна вимога про стягнення заборгованості зі сплати лізингових платежів у розмірі 965908,00 грн визнається судом обґрунтованою та такою що підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно зі статтею 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Умовами договору поруки встановлено обов`язок поручителя відповідати солідарно перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань боржником зобов`язань за договором фінансового лізингу. Тож, позивач, керуючись правом, передбаченим п.3.1 договору поруки, підставно звернувся до поручителя із повідомленням про наявність заборгованості у лізингоодержувача. Однак за твердженням представника позивача, поручитель в добровільному порядку вимог позивача не задовольнив, суму заборгованості за договором фінансового лізингу не сплатив.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення штрафні санкції за неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань, зокрема пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3 % річних, не виходячи за межі позовних вимог, з урахуванням зазначеного позивачем періоду їх нарахування та враховуючи методики розрахунку, умов укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору лізингу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обгрунтованими та підлягають до задоволення в розмірі 9974,67 грн та 56355,15 грн відповідно.

Стосовно заявлених до стягнення пені та 10% річних, то суд зазначає таке.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 8.5 договору фінансового лізингу сторони домовились, що за прострочення здійснення лізингового платежу лізингоодержувач сплачує позивачу, серед іншого, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми чергового платежу, що був прострочений, за кожен день прострочення; 3% річних в порядку ст.625 ЦК України; 10% річних в порядку ст.536 ЦК України у випадку прострочення оплати лізингового платежу більше як на шістдесят календарних днів.

З врахуванням наведеного, позивачем підставно заявлено про стягнення пені та 10% річних. Однак, перевіривши розрахунок пені та 10 % річних, наданий позивачем, суд визначив, що до солідарного стягнення з відповідачів підлягає 89017,25 грн пені та 32437,30 грн 10% річних у зв`язку з неналежним виконанням умов договору

У своєму відзиві на позов відповідач-1 просив суд зменшити розмір додаткових нарахувань на 90%.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи наведено у ст. 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, від 08.05.2018 у справі №924/709/17.

Тобто, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, взявши до уваги доводи відповідача-1, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 237, 238, 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (81064, Львівська область, Яворівський район, с.Віжомля; ідентифікаційний номер 03763282) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» (81151, Львівська область, Львівський район, с.Давидів, вул.Львівська, буд 2, корпус А; ідентифікаційний номер 36874925) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор» (49044, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Самарського Якова, будинок 2, офіс 302; ідентифікаційний номер 44551912) 965908,00 грн заборгованості по відшкодуванні вартості предмету лізингу та комісії, 56355,15 грн інфляційних втрат, 9974,67 3% річних, 32437,30 грн 10% річних, 89017,25 грн пені.

3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (81064, Львівська область, Яворівський район, с.Віжомля; ідентифікаційний номер 03763282) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор» (49044, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Самарського Якова, будинок 2, офіс 302; ідентифікаційний номер 44551912) 6922,13 грн судового збору.

4. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» (81151, Львівська область, Львівський район, с.Давидів, вул.Львівська, буд 2, корпус А; ідентифікаційний номер 36874925) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор» (49044, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Самарського Якова, будинок 2, офіс 302; ідентифікаційний номер 44551912) 6922,13 грн судового збору.

5.В задоволенні решти вимог - відмовити.

6.Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 12.06.2025.

Суддя Уляна ДІЛАЙ