СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Харків Справа № 922/103/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківської області, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2025 у справі №922/103/25

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків

до відповідача Головного управління Держпраці у Харківської області, м. Харків

про стягнення 17021,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025року Акціонерне товариство "Харківобленерго" (далі- Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держпраці у Харківської області (далі -Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 4-2702С від 01.01.2019 у розмірі 14451,62 грн, 3 % річних у розмірі 677,22 грн. та 1892,54 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.03.2025 позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2025 у справі №922/103/25 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про задоволення позовних вимог, оскільки не дослідив наступні обставини:

- перебування Відповідача в процесі припинення, у зв`язку з чим з 05.12.2022 обов`язок усієї діяльності Відповідача покладено на Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці;

- нарахування Позивачем плати за електроенергію за грудень 2023 є безпідставним, оскільки 30.11.2023 Відповідач виїхав з приміщення за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 39/37, літ «А-5» про що свідчить акт приймання-передачі нежитлового приміщення;

- дія Договору №4-2702С від 24.112015 є припиненою з 01.01.2023, через надсилання Позивачем 07.12.22 повідомлення про припинення його дії і такий Договір не пролонгувався;

- нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним, оскільки постановою Кабінету Міністрів Країни від 05.03.2022 №206 такі нарахування забороняються на час воєнного стану;

- у Відповідача були відсутні бюджетні асигнування на 2023рік, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заявлених Позивачем вимог.

Не дослідження наведених обставин судом першої інстанції, за твердженням Відповідача, призвели до прийняття помилкового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/103/25 від 16.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи у строк до 28.04.2025р. (включно). Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Від Позивача надійшов відзив, за змістом якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зокрема зазначив, що Відповідачем не надано доказів на підтвердження фактичного залишення співробітниками спірного приміщення, а посилання Відповідача на припинення дії Договору про постачання електричної енергії є безпідставним, оскільки послуги за договором продовжують надаватись.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- приєднання 23.11.2028 Відповідача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 4-2702С, що діє з 01.01.2019 (далі - Договір № 4-2702С) на умовах договору про постачання електричної енергії № 4-2702 від 24.11.2015 (з додатками), відповідно до п. 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 312, пп. 1.2.15, 2.1.6 ПРРЕЕ шляхом сплати за рахунком (квитанцією), який надсилався (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії;

- надання Позивачем послуг з розподілу електричної енергії Відповідачу, зокрема, протягом січня, лютого, травня, червня, грудня 2023 року загальним обсягом 10 522 кВт*г, вартістю 14 451, 62 грн., що підтверджується актами про обсяги розподіленої електричної енергії, актами приймання - передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії та рахунків на оплату наданих послуг з розподілу електричної енергії за відповідний місяць, які направлені Відповідачу, що підтверджується реєстрами згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів оператора поштового зв`язку «Укрпошта».

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Факт неналежного виконання Відповідачем умов спірного Договору щодо своєчасної оплати поставленої Позивачем електроенергії став підставою звернення останнього до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та нарахування на неї 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач проти позову в суді першої інстанції заперечував, вважаючи, що:

- він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки з 21.01.2022 перебуває у процесі припинення, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №013066010;

- нарахування Позивачем плати за електроенергію за грудень 2023 є безпідставним, оскільки 30.11.2023 Головне управління виїхало з приміщення за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 39/37, літ «А-5» про що свідчить акт приймання-передачі нежитлового приміщення;

- дія спірного Договору є припиненою через надходження повідомлення Позивача про припинення дії договору та постачання електричної енергії з 01.01.2023 і такий Договір не пролонговувався;

- у Відповідача відсутні кошторисні призначення та бюджетні асигнування на 2023 рік, отже у зв`язку з припиненням дії договору №4-2702С, актом приймання-передачі приміщення за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 39/37, літ «А-5»- відсутні підстави для задоволення заявлених Позивачем вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Позивачем факту невиконання Відповідачем своїх зобов`язань зі сплати заборгованості за поставлену електроенергію, що є підставою до нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх доведеність та обґрунтованість.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є незгода Відповідача з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України регламентовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до частин 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору; договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Норми Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон) розмежовує діяльність суб`єктів господарювання з постачання та діяльність з розподілу електричної енергії.

Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1446 Акціонерне товариство «Харківобленерго» (АТ «Харківобленерго») є оператором системи розподілу (далі - ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території м. Харкова та Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії.

Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють спірні відносини,, крім наведеного Закону, є Кодекс систем розподілу (далі - КСР), затверджений Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - Постанова № 312), в яких визначені права, обов`язки та відповідальність сторін.

Доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються оператором системи розподілу (ОСР) з 01.01.2019 усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж ОСР на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір), який укладається між сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою (типовою формою) договору, що є додатком № 3 до ПРРЕЕ та розміщена на офіційному сайті АТ «Харківобленерго»: www.oblenergo.kharkov.ua.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 4-2702, Позивачем надавались послуги з розподілу електричної енергії Відповідачу, який не є побутовим, зокрема протягом січня, лютого, травня, червня, грудня 2023 року загальним обсягом 10 522 кВт*г, вартістю 14 451, 62 грн, а саме : у січні 2023 року -2 056 кВт*г, у лютому 2023 року - 546 кВт*г, у травні 2023 року - 4 078 кВт*г, у червні 2023 року обсягом 3 807 кВт*г, у грудні 2023 року - 35 кВт*г, що підтверджується актами про обсяги розподіленої електричної енергії, актами приймання - передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії.

На підставі проведених нарахувань у зазначені розрахункові періоди, Відповідачу надавалися рахунки на оплату наданих послуг з розподілу електричної енергії за відповідний місяць, строк оплати яких встановлювався до 24.02.2023, 27.03.2023, 23.06.2023, 21.07.2023 та 23.01.2024 відповідно.

Вказаний рахунок разом з актом приймання - передачі надано Відповідачу, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів оператора поштового зв`язку «Укрпошта».

Згідно з п 2.3 Типового Договору Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків».

Споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати Постачальнику послуг комерційного обліку (Оператору системи) звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку.

Відповідно до п. 1 Додатка №4 «Порядок розрахунків» до Договору (далі Додаток № 4), розрахунковим періодом є календарний місяць та встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

У відповідності до п. 3 Додатка № 4, оплата послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг розподіленої електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Оператором системи.

Відповідно п. 4 Додатка № 4, розрахунок суми коштів, яку має оплатити Споживач за послуги з розподілу електричної енергії за розрахунковий період, визначається виходячи з фактичного обсягу розподіленої електричної енергії на діючий тариф (ціну) з розподілу у розрахунковому періоді.

Згідно з п. 5 Додатку № 4, рахунки за послугу з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електричної енергії надаються Споживачу Оператором системи протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах Оператора системи. В разі неотримання Споживачем рахунків Оператор системи направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Рахунки за послугу з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електричної енергії мають бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Заперечуючи проти позову в цілому та вважаючи вимоги Позивача такими, що не відповідають ознакам бюджетного зобов`язання через втрату його чинності після закінчення бюджетного періоду, Відповідач не наводить конкретних доводів щодо незгоди з визначеним обсягом спожитої ним електричної енергії за розрахункові періоди, не надає власного розрахунку, а також не заперечує факт отримання вищенаведених поштових повідомлень.

Також за змістом сталої позиції Верховного Суду, що викладена ним в постановах у справах №905/2358/16, 916/1345/18, №3-77гс17, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже наведені заперечення апелянта визнаються судовою колегією необґрунтованими.

Заперечення Відповідача щодо припинення дії Договору та відсутності обов`язку з оплати заборгованості з огляду на виїзд з приміщення, судовою колегією визнаються необґрунтованими за наступних підстав.

Так, пунктом 4.27. ПРРЕЕ визначено, що у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.

Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта.

У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Відповідно до підпункту 7 пункту 6.2 Договору, Відповідач зобов`язується у разі зміни власника об`єкту, (звільнення Споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації, у тому числі шляхом банкрутства, відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення), не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті письмово повідомити Оператора системи про розірвання цього договору та не пізніше дня звільнення об`єкту здійснити всі оплати, передбачені умовами цього Договору.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів повідомлення Відповідачем Позивача про намір звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та припинення дії відповідних договорів у строк, визначений пунктом 4.27. ПРРЕЕ та умовами підпункту 7 пункту 6.2 Договору.

Отже обов`язок сплачувати не тільки за поставлену на його об`єкт електричну енергію, а й за послуги з її розподілу має Відповідач в силу наведеної норми.

Щодо доводів про закінчення дії Договору № 4-2702С від 20.01.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та припинення постачання електричної енергії з 00:00:00 год 01.01.2023, то, як вбачається з матеріалів справи, зазначене стосувалося зміни попереднього постачальника електричної енергії на постачальника останьої надії та не стосується зміни ОРС, який продовжує надавати послуги з розподілу електричної енергії.

Так, в силу норм п. 3.4.4. ПРРЕЕ постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів.

Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.

Проте, відповідно до абз. 2 п. 7 наказу Міністерства енергетики України № 148 від 13.04.2022, постачальник «останньої надії» у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування (крім випадку зміни постачальника за ініціативою споживача в порядку глави 6.1 розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії) здійснює постачання електричної енергії тим споживачам, у яких відсутній електропостачальник, в тому числі яким станом на 04.03.2022 постачання електричної енергії здійснював постачальник «останньої надії».

Враховуючи вищенаведене, постачання електричної енергії Відповідачу протягом 2023 року здійснювалось постачальником ДПЗД «Укрінтеренерго» яке розпорядженням КМУ №1023-р від 12.12.2018 (зі змінами) визначено постачальником «останньої надії».

На підтвердження вказаного, про що Позивачем завірені копії Додатку 10 до Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14/15593 від 22.12.2018.

Згідно з п. 1.2.15. ПРРЕЕ, на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Разом з цим, незалежно від обраного енергопостачальника, послуги за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії продовжують надаватись споживачу останньої надії .

За таких обставин, посилання Відповідача на припинення дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут» як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог- є необґрунтованими.

При цьому, судовою колегією також враховується, що Відповідачем не спростовано факт отримання послуг з розподілу електричної енергії, як і не надано доказів відмови від підписання направлених Позивачем актів, тощо.

Судова колегія також вважає безпідставним посилання апелянта на зміст постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в якій заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги та припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, оскільки дана постанова стосується населення, в той час як Відповідач не є побутовим споживачем.

Що стосується доводів апелянта про перебування його в стані припинення, то оскільки згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, Головне управління Держпраці у Харківській області () перебуває в стані припинення за рішенням засновників юридичної особи щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації і запису про припинення даної юридичної особи не внесено, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що Відповідачем у даній справі є саме Головне управління Держпраці у Харківській області, а доводи апеляційної скарги щодо неналежного Відповідача спростовуються вищевикладеним.

Посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду не є коректним, оскільки в ній йдеться про спір з приводу правонаступництва у сфері управлінської діяльності, основним питанням якого є передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта до іншого або припинення адміністративної компетенції, тоді як в даному випадку йдеться про виконання господарського грошового зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями чинного законодавства не встановлено залежності оплати товару та/або здійснених нарахувань сум штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат (у разі порушення зобов`язання) від фактичного фінансування видатків державного бюджету.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про прострочення Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, а тому у Позивача виникло право на нарахування Відповідачу 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання в порядку, встановленому зокрема ст. 625 ЦК України.

Будь-яких доказів у підтвердження повної оплати Відповідачем в спірний період надано не було.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою належним чином та вірною є сума 3% річних у розмірі 677,22 грн. 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі 1892,54 грн.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2025 року у справі №922/103/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківської області, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2025 у справі №922/103/25 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2025 року у справі №922/103/25 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Головне управління Держпраці у Харківської області, м. Харків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя Д.О. Попков