ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025м. ДніпроСправа № 904/5525/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркер" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с-ще Слобожанське)

про стягнення збитків

Представники:

від позивача: Проц А.В.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркер" про стягнення збитків в розмірі 86275,80грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача перейшло право на отримання від відповідача відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" залишено без руху на підставі статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

19.02.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до змісту якої позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2025 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2025 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №904/5525/24 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 13.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2025 відкладено підготовче засідання на 01.04.2025.

17.03.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 01.04.2025 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 . Відкладено підготовче засідання на 15.04.2025. Визнано явку представника відповідача обов`язковою.

04.04.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло в письмовому вигляді клопотання про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 . До наведеного клопотання позивачем надано докази направлення третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 29.04.2025. Визнано явку представника відповідача обов`язковою. Направлено копію наведеної ухвали відповідачу за юридичною та фактичною адресами.

18.04.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів направлення копії позовної заяви з додатками на фактичну адресу відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.05.2025. Визнано явку представника відповідача обов`язковою.

У судове засідання 22.05.2025 відповідач і третя особа не забезпечили явку своїх представників, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2025 відкладено розгляд справи по суті на 05.06.2025.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити наступне.

Господарським судом направлялася ухвали суду від 23.12.2024, 21.02.25, 13.03.2025, 01.04.2025, 15.04.2025, 29.04.2025 на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Акацієва, буд. 10.

Однак, поштовий конверт з ухвалою суду від 23.12.2024 (про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження), як і всі подальші ухвали суду були повернуті працівниками поштового зв`язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 52-55, 70-72, 81-84, 101-104, 110-113, 126-129 том 1).

Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 180 Господарського процесуального кодексу України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

З огляду на правильність наявної в матеріалах справи адреси відповідача, враховуючи вищевикладені обставини, а також термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку і її повернення до суду "за закінченням терміну зберігання", суд дійшов висновку, що останнім днем строку для подання відзиву на позов необхідно вважати 24.01.2025, оскільки 09.01.2025 - день проставлення поштової відмітки про причину повернення конверту, яким направлялась відповідачу ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за якою було зобов`язано надати відповідача відзив на позов.

Під час розгляду справи за правилами загального позовного провадження також не скористався своїм право на подання відзиву на позов.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, від відповідача до суду не надходило; поважних причин пропуску наведеного строку суду також не повідомлено.

Станом на 05.06.2025 відповідач відзив на позов не надав.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.06.2024 проголошене скорочене рішення суду.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

13.04.2021 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" (далі позивач) та ОСОБА_2 (далі страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3111/215/009857 (далі договір).

Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Suzuki Vitara", державний номерний знак " НОМЕР_1 ", страхова сума - 410000,00грн.

У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2021 у справі №205/7627/21 13.08.2021 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Mercedes-Benz 308", державний реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", у м. Дніпро, площа Троїцька, 2а, допустив зіткнення з автомобілем "Suzuki Vitara", державний номерний знак " НОМЕР_1 ", яким керував ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Страхувальник пошкодженого застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою від 20.08.2021 про факт настання події та виплату страхового відшкодування (а.с. 15 том 1).

31.08.2021 проведено огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу, про що складено відповідний акт (а.с. 23-зворотній аркуш 23 том 1).

З метою встановлення суми завданих збитків, фізичною особою-підприємцем Дербас Ю.Ю. було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №YD05421 від 17.09.2021. Згідно із зазначеним у звіті висновком, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Suzuki Vitara", реєстраційний номер " НОМЕР_1 " без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає: 393958,98грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля "Suzuki Vitara", реєстраційний помер " НОМЕР_1 " в результаті його пошкодження складає: 388775,80грн (а.с. 20-зворотній аркуш 22, 24-31 том 1).

Позивач зазначає, що відповідно до фото з місця ДТП (а.с. 32 том 1) було з`ясовано, що транспортний засіб "Mercedes-Benz 308", державний реєстраційний номер " НОМЕР_2 " виконує функцію громадського транспорту за маршрутом №5.

Згідно з листом Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради №5/5-12 від 16.08.2024, договір з організації перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №5 укладено між Департаментом транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркер" (від 12.08.2021 №051-002-005-006 2021) (а.с. 33 том 1).

Таким чином, належним відповідачем, на думку позивача, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркер" (далі відповідач), як роботодавець ОСОБА_1 та власник транспортного засобу "Mercedes-Benz 308", державний реєстраційний номер " НОМЕР_2 ".

Згідно з витягом з ЦБД МТСБУ, на момент спричинення ДТП, між відповідачем та Акціонерним товариством "СГ "ТАС" (приватне) (далі - страховик відповідача) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР/203216696 транспортного засобу "Mercedes-Benz 308", державний реєстраційний номер " НОМЕР_2 " (а.с. 12 том 1).

Страховик відповідача, відповідно до полісу, здійснив виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 127500,00грн, що підтверджується банківською випискою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" за період з 01.12.2021 по 31.12.2021 (а.с. 41, 42 том 1)

Позивачем складено страховий акт №108197/1 на суму 213,775,80грн, виплату якої здійснено на рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується платіжними інструкціями №№17389, 17390 від 10.11.2021 (а.с. 39, 40 том 1).

Як зазначає позивач, на підставі наведеного, до нього перейшло право вимоги до відповідача, як особи, що винна у завданні шкоди. Відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між його страховою виплатою потерпілому та сумою відшкодування, виплаченого страховиком відповідача за договором обов`язкового страхування відповідальності відповідача, а саме 86275,80грн.

Зазначене і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 86275,80грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За приписами пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 та пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачене відшкодування в меншому або більшому розмірі.

За визначенням, наведеним у пункті 1.6 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинного на момент скоєння ДТП), власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц наведений висновок, за яким особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини першої статті 1172 указаного Кодексу свідчить про те, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц, від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17.

Згідно зі статтею 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, застосування частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України можливе у випадку:

- завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки;

- керування джерелом підвищеної небезпеки фізичною особою - водієм;

- водій керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків;

- трудовий договір (контракт) укладено із володільцем транспортного засобу;

- володілець транспортного засобу є юридичною особою;

- володілець транспортного засобу є роботодавцем водія цього ж транспортного засобу.

Отже, суб`єктом відповідальності є володілець джерела підвищеної небезпеки, який одночасно є роботодавцем водія, винного у завданні шкоди внаслідок використання транспортного засобу.

Лише за сукупності одночасного поєднання наведених ознак на юридичну особу-відповідача покладається відповідальність за завдану працівником шкоду.

Матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів перебування транспортного засобу саме у володінні відповідача на будь-якій правовій підставі, а також перебування ОСОБА_1 , водія транспортного засобу "Mercedes-Benz 308", державний реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", у трудових відносинах з відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. України.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 278/1258/16-ц та від 25.11.2020 у справі № 233/1950/19.

Поряд з тим пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Відтак пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 та від 13.10.2020 у справі № 640/22013/18.

Частинами першою, другою статті 48 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна неналежного відповідача та залучення співвідповідача відповідно до приписів господарського процесу, можлива лише за клопотанням позивача, тоді як жодних клопотань щодо заміни відповідача чи залучення співввідповідачем іншої особи від позивача протягом розгляду цієї справи не надходило.

З урахування викладених вище висновків суду стосовно відсутності доказів поєднання у відповідачеві ознак, необхідних для покладення відповідальності за відшкодування шкоди, в силу положень частини першої статті 172 Цивільного кодексу України (роботодавець та володілець джерела підвищеної небезпеки), відсутні підстави для задоволення позову.

Судом були досліджені всі документи, що знаходяться у справі та надана їм правова оцінка.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (стаття 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00грн.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні з позовом до суду через систему "Електронний суд", позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,00грн згідно з квитанцією про сплату №39379 від 07.05.2024, замість 2422,40грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 605,60грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 605,60грн підлягає поверненню з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 2422,40грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркер" про стягнення збитків в розмірі 86275,80грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 16.06.2025.

Суддя В.О. Татарчук