ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,
при секретарі судового засідання Кравець А.Є., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
в межах справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»,
розпорядник майна - арбітражний керуючий Карауш Ю.В. (свідоцтво № 1051 від 11.07.2013), -
учасники справи не з`явились, -
Ухвалою від 05.05.2025 відкрито провадження у справі № 905/169/25 (235/5875/24) та призначено судове засідання на 16.06.2025, визнано явку уповноважених представників сторін у судове засідання не обов`язковою; встановлено сторонам строк для здійснення дій процесуального характеру.
Вказана ухвала надсилалась позивачу засобами поштового зв`язку, втім не була вручена під час доставки (відповідний конверт-повернення міститься в матеріалах справи) та відповідачу - до його електронного кабінету в системі "Електронний суд" (довідка про вручення електронного листа наявні в матеріалах справи). Також для позивача на офіційній сторінці господарського суду веб-портала Судова влада України оприлюднене відповідне оголошення про розгляд справи, роздруківка якого міститься в матеріалах справи. Відповідачу ухвала доставлена в його зареєстрований електронний кабінет в системі "Електронний суд".
Отже, всі учасники справи повідомлені про її розгляд належним чином та заздалегідь.
У судовому засіданні 16.06.2025 сторони участі не приймали, позивачем витребуваних пояснень щодо звернення/не звернення до господарського суду із заявою з грошовими вимогами до боржника в межах справи № 905/169/25 про банкрутство не надані, про причини та/або намір вчинити такі дії не повідомлено, рівно як не надано ордер представника позивача на надання правничої (правової) допомоги у Господарському суді Донецької області. Відзив на позовну заяву відповідачем також не подавався.
Відповідно до приписів статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Позовна заява конкурсного кредитора про стягнення заборгованості, подана як до так і після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, має розглядатись судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
Водночас, в абзаці другому частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ законодавець імперативно визначив, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними і забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах цього провадження.
За змістом статті 1 КУзПБ конкурсними є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Частинами першою, шостою статті 45 КУзПБ унормовано, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в національній валюті України і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні.
Згідно з частиною четвертою цієї статті Кодексу для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.
Відтак, відповідно до вказаних норм законодавства конкурсний кредитор, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, пред`являти вимоги до боржника має тільки в межах справи про банкрутство і вимагати їх задоволення в порядку, передбаченому нормами Кодексу України з процедур банкрутства.
Саме ухвала за результатами розгляду грошових вимог кредиторів є формою судового рішення про повне або часткове визнання або відмову у визнанні грошових вимог кредитора до боржника та підставою для задоволення (погашення) визнаних грошових вимог у порядку передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.
Частиною 4 статті 7 КУзПБ унормовано, що у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.
З відомостей комп`ютерної бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» і Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала Судова влада України по справі № 905/169/25 про банкрутство ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до господарського суду із заявою з кредиторськими вимогами до боржника (вх № 2717/25 від 24.04.2025), обґрунтовану тим, що боржник з моменту звільнення позивача (03.09.2024) і до моменту подачі заяви не здійснив розрахунок по заборгованості із заробітної плати, у зв`язку з чим заборгованість складає 199267,72 грн.
Ухвалою господарського суду від 30.04.2025 у справі № 905/169/25 відкладено вирішення питання щодо прийняття заяви ОСОБА_1 із вимогами на суму 199267,72 грн., у зв`язку із оскарженням в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ КРАСНОЛИМАНСЬКЕ та надсиланням матеріалів справи № 905/169/25 до Східного апеляційного господарського суду на його запит.
Згідно відомостей комп`ютерної бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» і Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала Судова влада України, постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 залишено без змін ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі № 905/169/25.
Проте станом на 16.06.2025 матеріали справи № 905/169/25 про банкрутство ТОВ КРАСНОЛИМАНСЬКЕ на адресу Господарського суду Донецької області не повертались, питання щодо прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 із вимогами на суму 199267,72 грн. (вх.№ 2717/25 від 24.04.2025) не вирішено.
Господарському суду відомо, що як заява про визнання кредиторських вимог так і позов про стягнення заборгованості у цій справі обґрунтовані наявністю у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» грошового зобов`язання з виплати заробітної плати в розмірі 199267,72 грн.
Отже, предмет і підстави вимог конкурсного кредитора до боржника, як у позовному провадженні шляхом стягнення заборгованості, так і в процедурах банкрутства є аналогічними.
Відповідно до положень частини чотирнадцятої статті 39, статей 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства пріоритетним є прийняття судового рішення про визнання кредиторських вимог конкурсного кредитора по відношенню до позовного провадження у справі про стягнення заборгованості. Провадження у справі, за позовом про стягнення заборгованості, складом суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України має бути зупинене до вирішення у справі про банкрутство питання щодо визнання кредиторських вимог конкурсного кредитора і прийняття з цього приводу судового рішення.
Після прийняття у справі про банкрутство судового рішення щодо розгляду кредиторських вимог конкурсного кредитора, провадження у справі за позовом про стягнення заборгованості підлягає поновленню і закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Якщо на момент отримання матеріалів справи позовного провадження про стягнення заборгованості, направлених в справу про банкрутство на підставі частини третьої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, у справі про банкрутство вже прийняте судове рішення щодо розгляду кредиторських вимог конкурсного кредитора, то провадження у справі за таким позовом конкурсного кредитора підлягає закриттю судом у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство на тій же підставі.
Близька за змістом правова позиція зазначена у постановах Верховного суду від 30.11.2021 у справі №910/638/20 (925/184/20), від 23.09.2021 у справі №904/4455/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 2, 227, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття 16.06.2025 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.В. Величко