РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/418/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Матенчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія ЛАН"

до відповідача Фермерського господарства "Терра-Лідлент"

про стягнення 24 613 грн 35 коп. заборгованості за договором № 130923-01-С про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки,

представники сторін в судове засідання не з`явилися,

ухвалив таке рішення.

З урахуванням ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ЛАН" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фермерського господарства "Терра-Лідлент" про стягнення 24 613 грн 35 коп. заборгованості за договором № 130923-01-С про надання послуг сервісного обслуговування сільськогосподарської техніки.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою від 03.04.2025 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити на 30.04.2025, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Протокольною ухвалою від 30.04.2025 суд відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 03.06.2025.

Сторін належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи.

Докази отримання процесуальних документів позивачем та відповідачем наявні у матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки, в частині повної та своєчасної сплати за надані сервісні послуги.

Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив. В той же час 09.04.2025 просив приєднати до матеріалів справи платіжну інструкцію №244 від 01.04.2025 про оплату за надані послуги згідно рахунку-фактури №130923/С3 від 13.09.2023 - 20 000 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

13.09 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія ЛАН та Фермерським господарством ТЕРРА-ЛІДЛЕНТ укладений договір про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки № 130923-01-С.

Згідно з п. 1.1 договору виконавець зобов`язується виконувати сервісне обслуговування та ремонт сільськогосподарської техніки, а замовник прийняти та оплатити такі послуги та роботи.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 договору вартість сервісних послуг вказується в рахунках та Актах виконаних робіт (наданих послуг). Замовник здійснює оплату в гривнях протягом трьох банківських днів з дня виконання робіт.

13.09.2023 позивачем надано послуги з діагностики та ремонту трактора XERION на загальну вартість 28 584,00 грн, про що складено відповідний акт № 130923/С3 та виставлено рахунок на оплату. Оплата відповідно до умов договору не здійснена.

З 19.09.2023 оплата за надані сервісні послуги є простроченою.

15.03.2024 відповідач частково оплатив вказаний рахунок від 13.09.2023 в розмірі 8584,00 грн.

Три проценти річних від простроченої суми за період з 19.09.2023 по 30.03.2025 становить 1041,64 грн, інфляційні втрати становлять 3571,71 грн.

Судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи складаються з судового збору в розмірі 3028 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

Станом на день звернення до суду заборгованість за договором в розмірі 24 613 грн 35 коп добровільно сплачена не була, тому позивач звернувся до суду з метою захисту порушеного майнового права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За умовами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд встановив, що за своєю правовою природою укладений сторонами договір є змішаним договором, який містить у собі елементи договорів підряду та надання послуг.

Відповідно статей 13, 76, 13, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи правила доказування в господарському процесі, позивач, звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за договором, має довести, зокрема обставини здійснення виконання робіт/надання послуг/поставки товару за таким договором, настання строку їх оплати, наявності та розміру заборгованості за цим договором.

В підтвердження виконання ремонтних робіт та наданих послуг по сервісному обслуговуванню сільськогосподарської техніки в рамках договору від 13.09.2023 № 130923-01-С позивач долучив до матеріалів справи акт (підписаний сторонами та скріплений печатками Товариств) № 130923/С3 від 13.09.2023, рахунок-фактуру № 130923/С3 від 13.09.2023, платіжну інструкцію № 369 від 15.03.2024.

В заяві від 13.04.2025 (вх. № 6138/25 від 14.04.2025) позивач просив провадження в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 20 000 закрити у зв`язку з сплатою відповідачем основної суми заборгованості після подання позову, спір в цій частині предмету спору відсутній.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Оскільки позивач сплатив основну суму боргу в розмірі 20 000 грн 00 коп. і предмет спору в цій частині відсутній, то позов підлягає закриттю в цій частині.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

В порушення умов договору відповідач не провів оплату послуг з сервісної діагностики, в результаті чого виник борг в сумі 24 613 грн 35 к.

Згідно з ч. 1, ч. 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання не виконав, позивач нарахував три проценти річних від простроченої суми за період 19.09.2023 по 30.03.2025 в розмірі 1041,64 грн.

До матеріалів позовної заяви доданий розрахунок процентів за прострочення грошового зобов`язання договору про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки № 130923-01-С від 13.09.2023 за період 19.09.2023 по 30.03.2025.

Суд, здійснивши розрахунок за допомогою сайту Liga 360 трьох відсотків річних, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, встановив, що такі нараховані правильно.

Також, позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 19.09.2023 по 30.03.2025, що становлять 3571,71 грн.

На підтвердження заявленого розміру інфляційних втрат, зазначених в позовній заяві, позивач додав розрахунок інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання по договору про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки № 130923-01-С від 13.09.2023 за період 19.09.2023 по 30.03.2025.

Суд, здійснивши розрахунок за допомогою сайту Liga 360 інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, встановив, що такі нараховані правильно.

З огляду на зазначене, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % є обгрунтованою.

Висновок суду.

В контексті наведеного позов підлягає закриттю в частині заявленої основної заборгованості в сумі 20 000 грн на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 1041,61 грн і 3571,71 інфляційних втрат позов підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Ч. 1 ст.123ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

П. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

П. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3028 грн 00 к.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В заяві від 13.04.2025 (вх. № 6138/25 від 14.04.2025) позивач просив повернути ТО Компанія ЛАН сплачений судовий збір в сумі 3028 грн 00 коп., оскільки провадження підлягає закриттю в частині стягнення 20 000 грн 00 коп. основної заборгованості.

Законом України Про судовий збір п. 1 ч. 1 ст. 7 визначено, що поверненню підлягає тільки сума судового збору внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Законом встановлено мінімальний розмір за подання позовної заяви майнового характеру - 3028 грн. Оскільки позивачем сплачений мінімальний розмір судового збору за майнову вимогу, встановлений законом, а в частині стягнення з відповідача заявлених в позові 1041,64 грн трьох процентів річних та 3571,71грн інфляційних втрат позивач в заяві від 13.04.2025 вх. № 6138/25 від 14.04.2025) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, така вимога не підлягає задоволенню.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.123 ГПК України).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

У позовній заяві зазначено, що позивач понесе витрати на правничу правову допомогу у розмірі 20 000 грн 00 к.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Між адвокатським бюро Руслана Гураля та ТОВ "Компанія ЛАН" (клієнт) укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 152 від 28.03.2025.

Відповідно до умов цього договору та в порядку, передбаченого чинним законодавством, адвокатське бюро здійснює представництво клієнта в господарському суді Івано-Франківської області, Західному апеляційному господарському суді в справі за позовом клієнта до Фермерського господарства "Терра-Лідлент" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки № 130923-01-С від 13.03.2023 (п. 1.1 договору).

Розмір гонорару за представництво клієнта в суді першої інстанції становить 20 000 грн та 20 000 грн за представництво в суді апеляційної інстанції (п. 4.1 договору).

Розмір гонорару не залежить від досягнутого в справі результату. Сплата гонорару здійснюється до постановлення судового рішення судом кожної інстанції (п. 4.2, 4.3 договору).

Клієнт здійснив оплату адвокату за професійну правничу допомогу згідно з договором № 152 від 28.03.2025 на суму 20 000 грн 00 к. (платіжна інструкція від 31.03.2025 № 885).

В матеріалах справи є ордер на надання правничої допомоги ТОВ Компанія ЛАН адвокатом Гураль Русланом Володимировичем № 1101514 від 31.03.2025.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст.126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Заперечення проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу з боку відповідача не надходило, проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

В ряді постанов ВП ВС, зокрема в постанові від 07.07.2021 року, справа № 910/12876/19, від 16.02.2021 року, справа № 911/2390/18, викладено правову позицію про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ від 28.11. 2002 року у справі Лавентс проти Латвії за заявою № 58442/00, рішення у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112, відповідно). У справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17).

Таким чином, враховуючи той факт, що дана справа є малозначною (ціна позову 24 613 грн 35 коп.), для розгляду якої призначено спрощене позовне провадження, суд вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, а тому їх відшкодування матиме надмірний характер.

При визначенні суми, що підлягає покладенню на відповідача, суд має виходити з критерію реальності затраченого адвокатом часу на підготовку позовної заяви та додатків до неї, а також критерію розумності їхнього розміру, вираховуючи складність справи.

Підсумовуючи викладене, заявлена сума витрат на правничу правову допомогу у розмірі 20 000 грн 00 к. є такою, що не підтверджена наданими доказами, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг (підготовка позовної заяви на 3-х аркушах та додатків до неї), з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 рн 00 к. В іншій частині заявлених до стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000 рн 00 к. слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 74, 86, 129, 130, 202, 231, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Провадження у справі в частині заявленої вимоги про стягнення основного боргу в сумі 20 000 грн 00 к. закрити.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Позов Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія ЛАН" до Фермерського господарства "Терра-Лідлент" про стягнення 1041 грн 64 к. - 3% річних, 3571 грн 71 к. інфляційні втрат задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "Терра-Лідлент" (с. Завалля, Коломийський р-н, Івано-Франківська обл., 78364; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія ЛАН" (вул. С. Будного, 4а, м. Тернопіль, 46400, )- 3571 (три тисячі п`ятсот сімдесят одну) грн 71 к. - інфляційних втрат, 1041 (тисячу сорок одну) грн 64 к. - 3% річних та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) грн 00 к.

В іншій частині заявлених до стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп відмовити.

Судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 к. залишити за позивачем.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10.06.2025.

Суддя Т. В. Стефанів