ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. Справа № 911/701/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:

від прокурора: Семенчук М. А. (службове посвідчення № 076386 від 01.03.2023 р.);

від позивача: не з`явились;

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: Іщенко Г. М. (адвокат ордер серії АА № 1307087 від 07.06.2023 р.);

від третьої особи-1 (у режимі відеоконференції): Бабенко В. Я. (довіреність б/н від 01.04.2025 р.);

від третьої особи-2: Максимов В. В. (адвокат ордер серії АА № 1271461 від 26.02.2024 р.), Баранов В. І. (самопредставництво посадова інструкція б/н від 31.07.2019 р.);

від третьої особи-3: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника Керівника Київської обласної прокуратури, м. Київ

в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, м. Київ

до:

1) Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, м. Київ;

2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський, с. Хотів, Обухівський район, Київська область;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, смт Іванків, Вишгородський (до цього Іванківський) район, Київська область;

2) Інститут археології Національної академії наук України, м. Київ;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, с. Ходосівка, Обухівський район, Київська область

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся в Господарський суд Київської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський про усунення перешкод у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження землями лісогосподарського призначення шляхом скасування рішень державних реєстраторів Бишівської сільської ради Хоменко Т. М. та Заріцької В. В. від 16.04.2021 р. за індексними номерами 57681762, 57681279, 57682992, 57686413, 57682930 про державну реєстрацію права власності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області та права постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, 3222487:000:04:004:5560; усунення перешкод у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 шляхом їх повернення з власності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області та з постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський.

Позовні вимоги обґрунтовані прокурором в інтересах позивача безпідставними набуттям та реєстрацією за відповідачем-1 права власності та за відповідачем-2 права постійного користування на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, 3222487:000:04:004:5560, які відносяться до земель лісогосподарського призначення та розташовані в межах Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс та перебувають у постійному користуванні останнього.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.03.2023 р. відкрито провадження у справі № 911/701/23 за позовом Заступника Керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 05.04.2023 р. Також даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - ДП „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс.

05.04.2023 р. до канцелярії суду від відповідача-2 надійшов відзив б/н від 03.04.2023 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позову повністю, у тому числі, у зв?язку із пропущенням позовної давності, клопотання б/н від 02.04.2023 р. про призначення експертизи, у якому він просив суд призначити у даній справі судову земельно-технічну експертизу, клопотання б/н від 04.04.2023 р. про витребування доказів, у якому він просив суд витребувати у зазначених у клопотанні суб?єктів додаткові відомості та докази, заява б/н від 04.04.2023 р. про застосування строків позовної давності, у якій він просить суд застосувати до всіх позовних вимог позовну давність та відмовити у задоволенні позову повністю.

05.04.2023 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 26.04.2023 р.

18.04.2023 р. до канцелярії суду від прокуратури надійшла відповідь № 15/1-342вих-23 від 17.04.2023 р. на відзив, та заперечення № 15/1-343вих-23 від 17.04.2023 р. щодо заявлених клопотань, що долучені судом до матеріалів справи.

21.04.2023 р. до канцелярії суду від прокуратури надійшла заява № 15/1-357вих-23 від 20.04.2023 р. про зміну підстав позову, у якій прокурор просить врахувати дану заяву під час розгляду справи.

26.04.2023 р. перед підготовчим засіданням до канцелярії суду від відповідача-2 надійшли клопотання б/н від 20.04.2023 р. про залишення без розгляду та недопуск неуповноваженого представника позивача, у якому він просив суд залишити позов без розгляду у зв?язку із непідтвердженням жодними доказами наявності процесуальної дієздатності у особи, яка подала позов по цій справі, та не допускати до участі у справі будь-якого іншого прокурора, окрім того, який звернувся до суду із даною позовною заявою, та клопотання б/н від 25.04.2023 р. про приєднання доказів до матеріалів справи із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи, та клопотання б/н від 25.04.2023 р. про витребування доказів (уточнене, з урахуванням отриманих відповідей на адвокатські запити), у якому він просив суд витребувати у зазначених у клопотанні суб?єктів додаткові відомості та докази.

26.04.2023 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 17.05.2023 р.

Заява № 15/1-357вих-23 від 20.04.2023 р. прокурора про зміну підстав позову прийнята судом до розгляду.

03.05.2023 р. до канцелярії суду від від прокуратури надійшли заперечення № 15/1-434вих-23 від 02.05.2023 р. щодо заявленого клопотання із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

17.05.2023 р. перед підготовчим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення № 4167/09.02.3-N09.02-N/2023 від 26.04.2023 р., що долучені судом до матеріалів справи.

17.05.2023 р. перед підготовчим засіданням на електронну пошту суду від Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області надійшло клопотання б/н б/д про залучення учасника по справі, у якому він просив суд долучити представника Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області як учасника по справі.

17.05.2023 р. перед підготовчим засіданням до канцелярії суду від відповідача-2 надійшла заява б/н від 01.05.2023 р. про подання доказів судових витрат відповідачем на професійну правничу допомогу протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

17.05.2023 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача-2 про залишення без розгляду та недопуск неуповноваженого представника позивача судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

17.05.2023 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 07.06.2023 р.

06.06.2023 р. до канцелярії суду від відповідача-2 надійшли клопотання б/н від 30.05.2023 р. про витребування доказів (уточнене, з урахуванням отриманих відповідей на адвокатські запити), у якому він просив суд витребувати у зазначених у клопотанні суб?єктів додаткові відомості та докази, та клопотання б/н від 30.05.2023 р. про приєднання доказів до матеріалів справи із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

07.06.2023 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 21.06.2023 р.

15.06.2023 р. до канцелярії суду від від прокуратури надійшли заперечення № 15/1-645вих-23 від 13.06.2023 р. щодо заявленого клопотання, що долучені судом до матеріалів справи.

21.06.2023 р. перед підготовчим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання № 5868/09.02.2-N09.02-N/2023 від 19.06.2023 р. про розгляд справи без участі його представника.

21.06.2023 р. перед підготовчим засіданням до канцелярії суду від відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 19.06.2023 р. про приєднання доказів до матеріалів справи із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

21.06.2023 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 12.07.2023 р. Також даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, - Феодосіївську сільську раду Обухівського району Київської області, та витребувано у зазначених в ухвалі суб?єктів додаткові відомості та докази.

10.07.2023 р. до канцелярії суду від прокуратури надійшла заява № 15/1-726вих-23 від 30.06.2023 р. про забезпечення позову, у якій прокурор просив суд вжити заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки: площею 12,5605 га з кадастровим номером :04:004:5202, площею 39,6847 га з кадастровим номером :04:004:5472, площею 14 га з кадастровим номером :04:004:5547, площею 10,7304 га з кадастровим номером :04:004:5545, площею 28,2962 га з кадастровим номером :04:004:5560, які зареєстровані за Головним управлінням Держгеокадастру у місті Києві та Київській області як землевласником та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю агрокомбінатом „Хотівський як землекористувачем, з одночасним встановленням заборони будь-яким фізичним і юридичним особам проводити земляні роботи, здійснювати вирубку дерев на них.

11.07.2023 р. на електронну пошту суду від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 16/16-02/277-23 від 11.07.2023 р., що долучено судом до матеріалів справи.

12.07.2023 р. перед підготовчим засіданням до канцелярії суду від відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 12.07.2023 р. про долучення документів в обгрунтування вибору експертної установи.

12.07.2023 р. перед підготовчим засіданням на електронну пошту суду від Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об?єднання ВО „Укрдержліспроект на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 651 від 11.07.2023 р. із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

12.07.2023 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 13.09.2023 р.

13.07.2023 р. до канцелярії суду від відповідача-1 надійшов лист № 9-10-0.62-5994/2-23 від 05.07.2023 р., що долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.07.2023 р. відмовлено у задоволенні заяви № 15/1-726вих-23 від 30.06.2023 р. Заступника керівника Київської обласної прокуратури про забезпечення позову.

17.07.2023 р. до канцелярії суду від Головного управління ДПС у Київській області на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 11200/5/10-36-19-03-09 від 12.07.2023 р., що долучено судом до матеріалів справи.

17.07.2023 р. на електронну пошту суду від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання вимог ухвали суду надійшов лист б/н від 18.07.2023 р., що долучено судом до матеріалів справи.

21.07.2023 р. до канцелярії суду від Державного підприємства „Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 9-2.22-198/2-23 від 18.07.2023 р. із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

24.07.2023 р. до канцелярії суду від третьої особи-1 на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання б/н б/д із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

13.09.2023 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 27.09.2023 р.

22.09.2023 р. до канцелярії суду від відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 21.09.2023 р. про призначення експертизи, у якому він просив суд призначити у даній справі судову земельно-технічну експертизу, та клопотання б/н від 19.09.2023 р. про приєднання доказів до матеріалів справи із доданими до нього документами, що долучені судом до матеріалів справи.

27.09.2023 р. перед підготовчим засідання до канцелярії суду від прокуратури надійшов лист б/н від 27.09.2023 р., що долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2023 р. призначено у справі № 911/701/23 судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, надіслано матеріали справи № 911/701/23 у розпорядження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинено провадження у справі № 911/701/23 до завершення судової земельно-технічної експертизи та отримання Господарським судом Київської області відповідного експертного висновку та матеріалів справи № 911/701/23.

31.01.2024 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист № 1504/535-4-24/41 від 24.01.2024 р. із доданим до нього клопотанням б/н від 23.01.2024 р. судового експерта Вікторії Дем?яненко про надання додаткових відомостей і матеріалів, у якому просив суд надати додаткові відомості та матеріали згідно з переліком, необхідні для проведення призначеної судом судової експертизи, а також надати дозвіл на використання відомостей (інформації) із загальнодоступних ресурсів; дозвіл на отримання відомостей Державного земельного кадастру, з використанням електронної ідентифікації із застосуванням особистого електронного підпису, відповідно до пунктів 163, 187-194 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, та стратегії „Кадастр 2.0. Прозорість, доступність, інновації.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.02.2024 р. поновлено провадження у справі № 911/701/23, задоволено клопотання експерта б/н від 23.01.2024 р. про надання додаткових відомостей і матеріалів та витребувано у Заступника Керівника Київської обласної прокуратури, Київської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський, Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області додаткові відомості та матеріали, перелік яких зазначений у відповідному клопотанні судового експерта.

26.02.2024 р. до канцелярії суду від Заступника керівника Київської обласної прокуратури надійшов лист № 15/1-186вих-24 від 26.02.2024 р., у якому він зазначив, що Київська обласна прокуратура не являється власником і розпорядником витребуваних в ухвалі матеріалів.

28.02.2024 р. до канцелярії суду від Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області надійшов лист № 002-482 від 22.02.2024 р. із доданими до нього документами, у якому він зазначив, що на виконання ухвали направляє графічні матеріали генерального плану с. Ходосівка Феодосіївської сільської ради щодо розташування пам?ятки археології Городище (Велике Ходосівське).

13.03.2024 р. до канцелярії суду від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надійшов лист № 9-10-0.62-2217/2-24 від 04.03.2024 р. із доданими до нього документами, у якому він зазначив, що на виконання ухвали надає Поземельні книги, актуальні витяги з Державного земельного кадастру та XML файли на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 (на цифровому носії).

25.03.2024 р. до канцелярії суду від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський надійшов лист № 05/03-1/2024 від 25.03.2024 р. із доданими до нього матеріалами, у якому він зазначив, що на виконання ухвали надає адвокатський запит до ФОП Чумаченко О. Ф. із вих. 05/03-1/2024 від 05.03.2024 р. із додатками 4 арк.; відповідь на адвокатський запит ФОП Чумаченко О.Ф. із вих. № 02 від 19.03.2024 р. із додатками на 8 арк. та одним флеш накопичувачем, де містяться обмінні файли формату іn4; технічну документацію по складанню державних актів на право колективної власності та постійного користування землею для КСП „Агрокомбінат „Хотівський в межах Хотівської, Ходосіївської та Лісниківської сільських рад Києво-Святошинського району Київської області на 42 арк..

21.03.2024 р. через систему „Електронний суд від прокурора надійшло клопотання б/н від 21.03.2024 р., у якому він просив суд призначити у справі № 911/701/23 історику-археологічну експертизу для вирішення відповідних запропонованих питань.

25.03.2024 р. до канцелярії суду від прокурора надійшло клопотання № 15/1-270вих-24 від 20.03.2024 р., у якому він просить суд призначити у справі № 911/701/23 історико-археологічну експертизу для вирішення відповідних запропонованих питань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.04.2024 р. клопотання б/н від 23.01.2024 р. судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Вікторії Дем?яненко про надання додаткових відомостей і матеріалів та вирішення питань, пов?язаних з проведенням експертизи, у справі задоволено; надіслано матеріали справи № 911/701/23 у розпорядження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинено провадження у справі № 911/701/23 до завершення судової земельно-технічної експертизи та отримання Господарським судом Київської області відповідного експертного висновку та матеріалів справи № 911/701/23.

19.04.2024 р. через систему „Електронний суд до суду від відповідача-2 надійшла заява б/н від 19.04.2024 р. із доданими до неї документами, що долучено судом до матеріалів справи.

19.04.2024 р. до канцелярії суду від Офісу Генерального Прокурора надійшло клопотання № 15/1/1-32232вих-24 від 16.04.2024 р. про залучення до участі у справі третьої особи, у якому він просив суд залучити до участі у справі у якості третьої особи - Інститут археології Національної академії наук України.

04.09.2024 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист № 16264/535-4-24/41 від 06.08.2024 р. із доданими до нього висновком експерта № 632/24-41 від 02.08.2024 р. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та матеріалами справи № 911/701/23.

09.09.2024 р. до канцелярії суду від відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 21.08.2024 р. із доданими до нього документами, що долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.09.2024 р. поновлено провадження у справі № 911/701/23 і призначено її розгляд у підготовчому засіданні за участю представників учасників справи на 09.10.2024 р.

08.10.2024 р. до канцелярії суду від прокурора надійшло клопотання № 15/1/1-81173ВИХ-2415/1/1-34912-24 від 07.10.2024 р. про виклик судового експерта, у якому просив викликати у судове засідання старшого судового експерта відділу досліджень з питань землеустрою та оцінки земель лабораторії інженерно-технічних видів досліджень КНІДСЕ Дем`яненко Вікторію Сергіївну для надання пояснень та роз`яснення щодо судової земельно-технічної експертизи у господарській справі № 911/701/23.

09.10.2024 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 06.11.2024 р. Також даною ухвалою суду постановлено залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Інститут археології НАН України та викликати у підготовче засідання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а саме старшого судового експерта відділу досліджень з питань землеустрою та оцінки земель лабораторії інженерно-технічних видів досліджень КНІДСЕ Дем`яненко Вікторію Сергіївну для надання пояснень та роз`яснення щодо судової земельно-технічної експертизи у господарській справі № 911/701/23, за результатами проведення якої складено висновок експерта № 632/24-41 від 02.08.2024 р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції.

31.10.2024 р. через систему „Електронний суд до суду від прокурора надійшли додаткові пояснення б/н від 30.10.2024 р. із доданими до нього документами, що долучено судом до матеріалів справи.

06.11.2024 р. у підготовче засідання з`явився також викликанний судом судовий експерт, а саме старший судовий експерт відділу досліджень з питань землеустрою та оцінки земель лабораторії інженерно-технічних видів досліджень Дем`яненко Вікторія Сергіївна, яка надала у судовому засіданні пояснення та роз`яснення щодо судової земельно-технічної експертизи у господарській справі № 911/701/23, за результатами проведення якої складено висновок експерта № 632/24-41 від 02.08.2024 р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції.

06.11.2024 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 27.11.2024 р.

27.11.2024 р. до канцелярії суду від прокурора надійшло клопотання № 15/1/1-96907ВИХ-2415/1/1-34912-24 від 26.11.2024 р. про виклик призначення спеціаліста, що було задоволено і реалізовано на стадії розгляду справи по суті.

27.11.2024 р. до канцелярії суду від третьої особи-2 надійшли пояснення б/н від 27.11.2024 р., що долучено судом до матеріалів справи.

27.11.2024 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 11.12.2024 р.

11.12.2024 р. через систему „Електронний суд до суду від відповідача-2 надійшли заперечення б/н від 11.12.2024 р. на клопотання при призначення спеціаліста, що долучено судом до матеріалів справи.

11.12.2024 р. у підготовчому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання прокурора про призначення судової історико-археологічної експертизи судом було відмовлено в його задоволенні, оскільки вказане клопотання не було підтримано прокурором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 08.01.2025 р.

08.01.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 15.01.2025 р.

15.01.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 05.02.2025 р.

05.02.2025 р. через систему „Електронний суд до суду від відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 05.02.2025 р. про зобов?язання учасників справи надати докази на підствердження існування події.

05.02.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 05.03.2025 р.

05.03.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 02.04.2025 р.

02.04.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 09.04.2025 р.

09.04.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 16.04.2025 р.

16.04.2025 р. у судовому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо позовних вимог, заявлених в інтересах позивача, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представники третьої особи-1 та третьої особи-2 у судовому засіданні надали усні пояснення щодо позовних вимог прокурора, заявлених в інтересах позивача, позовні вимоги підтримали, вважають їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, хоча про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 001599 від 01.12.1997 р. Радгоспу „Хотівський надано право постійного користування 1 716, 3 га землі для сільськогосподарського виробництва в межах Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Ходосіївської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський вирішено передати Колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський у колективну власність земель; надати у постійне користування 845, 8 га земель, тощо.

Рішенням Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський вирішено передати Колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський у колективну власність земель; надати у постійне користування 152, 2 га земель, тощо.

Рішенням Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський вирішено передати Колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський у колективну власність земель; надати у постійне користування 108, 9 га земель, тощо.

Рішенням Києво-Святошинської районної ради Київської області від 29.09.1998 р. „Про передачу у колективну власність та постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінат „Хотівський в межах Хотівської, Лісниківської та Ходосівської сільських рад вирішено передати КСП агрокомбінат „Хотівський у колективну власність 1 637, 5 га, в тому числі в межах: Хотівської сільської ради 523, 3 га, Лісниківської сільської ради 293, 1 га, Ходосіївської сільської ради 821, 1 га; надати КСП агрокомбінат „Хотівський у постійне користування 1 106, 9 га, в тому числі в межах: Хотівської сільської ради 152, 2 га, Лісниківської сільської ради 108, 9 га, Ходосіївської сільської ради 845, 8 га.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р. КСП агрокомбінат „Хотівський надано право постійного користування 845, 8 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням зборів уповноважених членів КСП АК „Хотівський від 03.03.2000 р., оформленим протоколом № 2 від 03.03.2000 р., вирішено, у тому числі, реорганізувати КСП АК „Хотівський в ТОВ АК „Хотівський, який є правонаступником КСП АК „Хотівський, тощо.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Т. М. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5202 площею 12, 5605 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848466 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Т. М. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5472 площею 39, 6847 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848587 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Т. М. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5547 площею 14, 0000 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848680 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Заріцькою В. В. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5545 площею 10, 7304 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848637 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Заріцькою В. В. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5560 площею 28, 2962 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848749 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, прокурор в інтересах позивача у своїй позовній заяві, просить суд усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження землями лісогосподарського призначення шляхом скасування рішень державних реєстраторів Бишівської сільської ради Хоменко Т. М. та Заріцької В. В. від 16.04.2021 р. за індексними номерами 57681762, 57681279, 57682992, 57686413, 57682930 про державну реєстрацію права власності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області та права постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, 3222487:000:04:004:5560; усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 шляхом їх повернення з власності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області та з постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський.

Позовні вимоги обґрунтовані прокурором в інтересах позивача (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) безпідставними набуттям та реєстрацією за відповідачем-1 права власності та за відповідачем-2 права постійного користування на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, 3222487:000:04:004:5560, які відносяться до земель лісогосподарського призначення та розташовані в межах Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс та перебувають у постійному користуванні останнього, а також відносяться та знаходяться в межах території пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське.

З приводу вказаних позовних вимог прокурора суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 7 ст. 34 Закону України „Про підприємства в Україні (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Частиною 6 ст. 31 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Підприємство може на добровільних засадах за рішенням загальних зборів перетворюватися в самостійні кооперативи, що створюються із госпрозрахункових підрозділів підприємства або окремих груп працівників. Вони наділяються правами розпоряджання продукцією та доходами, відкриття рахунку в банківських установах. До них переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. Ці колективи можуть об`єднуватися в асоціації.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.02.2005 р., що набрало законної сили, у справі № 2-2303/05 за позовом СТОВ „Агрокомбінат „Хотівський до ОСОБА_1 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до СТОВ „Агрокомбінат „Хотівський про визнання договору недійсним первісний позов задоволено та відмовлено у задоволенні зустрічного позову і суд у своєму рішенні також встановив та зазначив, що: Оскільки СГТОВ „Агрокомбінат „Хотівський є правонаступником КСП „Агрокомбінат „Хотівський, він набув усіх прав та обов?язків останнього по договору оренди земельної ділянки від 18.10.1998 р., тощо.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2007 р., що набрало законної сили, у справі № 2-3840/2007 за позовом ОСОБА_2 до СТОВ „Агрокомбінат „Хотівський про визнання права на збільшення земельного паю відмовлено у задоволенні позову повністю і суд у своєму рішенні також встановив та зазначив, що: правонаступником КСП „Агрокомбінат „Хотівський є відповідач, який отримав повний обсяг правонаступництва у результаті реорганізації шляхом перетворення, у тому числі права на землі КСП, за виключенням земель, наданим володарям земельних паїв, тощо.

Заперечення прокурора щодо того, що СТОВ „Агрокомбінат „Хотівський не є правонаступником усіх прав та обов?язків КСП „Агрокомбінат „Хотівський є необгрунтованими з вищевказаних підстав, а постанова Вищого господарського суду України від 17.04.2008 р. у справі 216/12-06/9, на яку прокурор посилається у своєму позові щодо даної обставини, в подальшому була скасована Верховним Судом України відповідно до постанови від 26.08.2008 р.

Згідно з ст. 1 Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) Ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.

Лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами.

Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Природні ліси (природні лісові екосистеми) - ліси (лісові екосистеми), в яких локально і тимчасово проявився антропогенний вплив, але він не змінив ценотичної структури фітоценозів і тому природні лісові екосистеми здатні протягом короткого часу регенеруватися (відновитися) природним шляхом до стану пралісових екосистем.

Праліси (пралісові екосистеми) - споконвічний, стародавній ліс (природні лісові екосистеми), що сформувався природним шляхом і в ході розвитку не зазнав безпосереднього антропогенного впливу.

Квазіпраліси - умовно пралісові екосистеми, в яких відбувся незначний тимчасовий антропогенний вплив, що не змінив природної структури лісостанів і при припиненні якого натуральний стан екосистем повністю відтворюється протягом короткого періоду.

Відповідно до ст. 5 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 8 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про охорону культурної спадщини (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) об?єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Відповідно до ст. 17 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом.

Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством.

Власність морського меморіалу визначається межами національної юрисдикції (у виключній (морській) економічній зоні, територіальному морі та внутрішніх водах України).

Право власності на скарб, що є пам`яткою, визначається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України.

У документі, який посвідчує право власності на пам`ятку, обов`язково вказуються категорія пам`ятки, дата і номер рішення про її державну реєстрацію.

Землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.

Згідно з ст. 53 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Статтею 54 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

2. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.

3. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.

Згідно з ст. 55 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

2. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті:

а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів;

б) виключено

в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках;

г) полезахисними лісовими смугами на землях сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 56 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

2. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

3. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Статтею 57 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

2. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Згідно з ст. 83 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

2. У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

3. Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об`єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об`єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

4. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо);

б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту;

в) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом;

г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом;

ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом;

д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування;

е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів;

є) землі під об`єктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності;

5. Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі:

а) передачі їм земель державної власності;

б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону;

в) прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною;

г) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

г1) виключено;

ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом.

6. Територіальні громади сіл, селищ, міст можуть об`єднувати на договірних засадах належні їм земельні ділянки комунальної власності. Управління зазначеними земельними ділянками здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ст. 84 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

2. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

3. Частину третю виключено.

4. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі атомної енергетики та космічної системи;

б) землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту;

в) землі оборони;

г) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом;

ґ) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом;

д) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом;

е) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

є) земельні ділянки зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ж) земельні ділянки, закріплені за державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти;

ж1) земельні ділянки, закріплені за державними закладами фахової передвищої освіти;

з) земельні ділянки, закріплені за державними закладами вищої освіти;

и) виключено;

і) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

ї) землі під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у державній власності.

5. Держава набуває права власності на землю у разі:

а) відчуження земельних ділянок у власників з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

б) придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

в) прийняття спадщини;

г) передачі у власність державі земельних ділянок комунальної власності територіальними громадами;

ґ) конфіскації земельної ділянки.

д) виключено.

Згідно з ст. 92 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

2. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) заклади освіти незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку;

е) оператор газотранспортної системи та оператор системи передачі.

3. Право постійного користування земельними ділянками може вноситися державою до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту, утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 116 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ст. 125 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 141 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;

ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Частиною 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Частиною 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент звернення прокурором в інтересах позивача із даним позовом в суд) передбачено, що до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Отже умовами, за яких право постійного користування земельною ділянкою може підтверджуватися планово-картографічними матеріалами, є доведеність факту передання земельної ділянки на користь відповідного державного (комунального) лісогосподарського підприємства до набрання чинності Земельним Кодексом України.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Заперечення прокурора щодо того, що Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р. КСП агрокомбінат „Хотівський є нікчемним та не існує, так як не приймалось відповідного рішення Ходосівської сільської ради про надання таких земельних ділянок є необгрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються відповідними рішенням Ходосіївської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський, рішенням Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський, рішенням Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський, рішеннями Києво-Святошинської районної ради Київської області від 29.09.1998 р. „Про передачу у колективну власність та постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінат „Хотівський в межах Хотівської, Лісниківської та Ходосівської сільських рад, наявними у матеріалах справи.

У процесі розгляду справи судом згідно з ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2023 р. призначено у справі № 911/701/23 судову земельно-технічну експертизу, проведення призначеної Господарським судом Київської області у справі № 911/701/23 судової земельно-технічної експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлено такі питання:

1.1. Чи розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547. :04:004:5545, :04:004:5560 в межах земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, наданих у постійне користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 06.12.1999 р. серії ІІ-КВ № 002924, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 273?;

1.2. Чи накладаються повністю або частково (та якщо частково - то в якій частині) земельні ділянки зкадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 та земельні ділянки Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, зазначені в позовній заяві по справі та на планово-картографічних матеріалах (планово-картографічні матеріали лісовпорядкування 2019 року), доданих до позовної заяви по справі, і яка площа такого накладення?;

1.3. Чи накладаються повністю або частково (та якщо частково - то в якій частині) земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 та земельні ділянки (ділянка), на яких знаходиться пам`ятка археології „Городище „Велике Ходосівське, і яка площа такого накладення?;

У процесі розгляду справи судом встановлено, що згідно з Висновком експерта № 632/24-41 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, складеним 02.08.2024 р. та проведеним Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України:

1) По питанню №1:

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5202 частково розташована в межах земельної ділянки, що перебуває на праві постійного користування СТОВ Агрокомбінат „Хотівський площею 12, 5252 га;

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5472 повністю розташована в межах земельної ділянки, що перебуває на праві постійного користування СТОВ Агрокомбінат „Хотівський площею 39, 6847 га;

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5547 повністю розташована в межах земельної ділянки, що перебуває на праві постійного користування СТОВ Агрокомбінат „Хотівський площею 14, 0000 га;

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5545 частково розташована в межах земельної ділянки, що перебуває на праві постійного користування СТОВ Агрокомбінат „Хотівський площею 10, 7304 га;

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5560 частково розташована в межах земельної ділянки, що перебуває на праві постійного користування СТОВ Агрокомбінат „Хотівський площею 28, 2567 га.

2) По питанню № 2:

Встановити чи накладаються повністю або частково (та якщо частково то в якій частині) земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 та земельні ділянки Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс зазначені в позовній заяві та на планово-картографічних матеріалах (планово-картографічні матеріали лісовпорядкування 2019 року), доданих до позовної заяви по справі, і яка площа такого накладення, з наданих на дослідження документів та матеріалів не уявляється можливим (див. Вступну частину).

3) По питанню № 3:

Встановити чи накладаються повністю або частково (та якщо частково-то в якій частині) земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 та земельні ділянки (ділянка), на яких знаходиться пам`ятка археології „Городище „Велике Ходосівське, і яка площа такого накладення, з наданих на дослідження документів та матеріалів не уявляється можливим (див. Вступну частину).

Отже, виходячи із Висновку експерта № 632/24-41 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, складеним 02.08.2024 р. та проведеним Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, та Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 001599 від 01.12.1997 р. на Радгосп „Хотівський, Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р. на КСП агрокомбінат „Хотівський, рішення Ходосіївської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський, рішення Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський, рішення Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.04.1998 р. „Про передачу у колективну власність і постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству АК „Хотівський, рішень Києво-Святошинської районної ради Київської області від 29.09.1998 р. „Про передачу у колективну власність та постійне користування земельних ділянок колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінат „Хотівський в межах Хотівської, Лісниківської та Ходосівської сільських рад, і інших первинних документів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що спірні земельні ділянки зкадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 за цільовим призначенням відносились до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи прокурором та позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували факт та момент надання відповідному державному (комунальному) лісогосподарському підприємству у постійне користування спірних земельних ділянок, а також формування, надання і виділення відповідної земельної ділянки під розташування пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське.

Проте, з наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити як сам факт передання у постійне користування спірних земельних ділянок чи масиву, що включав би їх, так і момент такого ймовірного передання, що унеможливлює перевірку судом факту дійсного перебування спірних земельних ділянок у постійному користуванні відповідної третьої особи, та, відповідно, ставить під сумнів можливість доведення прокурором факту перебування спірних земельних ділянок на праві постійного користування вказаного підприємства планово-картографічними матеріалами.

Крім того, самі матеріали лісовпорядкування було затверджено наказом Київського обласного та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства № 48 від 08.09.2022 р., тобто пізніше ніж було проведено державну реєстрації щодо спірних земельних ділянок права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та права постійного користування земельними ділянками за СТОВ Агрокомбінатом „Хотівський.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які актуальні технічні матеріали чи науково-проектна технічна документація з визначення меж і режимів використання території та/або зон охорони пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське, що також підтверджується листом № 08/35/77-23 від 23.05.2023 р. Міністерства культури та інформаційної політики України.

Паспорт від 04.12.1975 р. щодо пам?ятника Городище, доданий до листа № 08/35/77-23 від 23.05.2023 р. Міністерства культури та інформаційної політики України, не є достатнім та належним доказом з визначення меж і режимів використання території та/або зон охорони пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське, оскільки у матеріалах справи відсутні докази його затвердження, а сам паспорт не містить актуальних відомостей, у тому числі, координат поворотних точок земельних ділянок.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що прокурором та позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт віднесення спірних земельних ділянок, станом на дату передання її у державну власність (як земель сільсьгосподарського призначення) та в постійне користування, до земель лісогосподарського призначення чи історико-культурного призначення.

Недоведеність факту віднесення спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення чи до історико-культурного призначення, свідчить і про недоведення віднесення спірних земельних ділянок до державної власності за вказаними цільовим призначеннями, порушення інтересів держави в особі позивача, що є достатнім для відмови у задоволенні позову в цілому, що усуває необхідність надання оцінки іншим доводам прокурора.

Згідно із частинами першою, другою статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини другої статті 4 цього ж кодексу юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням вважається такий стан суб?єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб?єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Стаття 53 цього ж кодексу встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 цього ж кодексу прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з?ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із позовної заяви, предметом позову і спору у даній справі є вимоги прокурора в інтересах позивача до відповідачів про:

- про усунення перешкод у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження землями лісогосподарського призначення шляхом скасування рішень державних реєстраторів Бишівської сільської ради Хоменко Т. М. та Заріцької В. В. від 16.04.2021 р. за індексними номерами 57681762, 57681279, 57682992, 57686413, 57682930 про державну реєстрацію права власності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області та права постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, 3222487:000:04:004:5560;

- про усунення перешкод у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення з кадастровими номерами :04:004:5202, :04:004:5472, :04:004:5547, :04:004:5545, :04:004:5560 шляхом їх повернення з власності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області та з постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбіната „Хотівський.

Тобто, заявлений прокурором позов щодо способу захисту порушеного права є саме негаторним позовом.

Як було зазначено вище та встановлено судом у процесі розгляду справи, 15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Т. М. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5202 площею 12, 5605 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848466 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Т. М. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5472 площею 39, 6847 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848587 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Т. М. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5547 площею 14, 0000 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848680 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Заріцькою В. В. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5545 площею 10, 7304 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848637 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

15.04.2021 р. суб?єктом державної реєстрації прав державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Заріцькою В. В. на підставі положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності було проведено державну реєстрацію права державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області на нерухоме майно за реєстраційним номером № 224 земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5560 площею 28, 2962 га, а за СТОВ Агрокомбінат „Хотівський право постійного користування вказаною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924 від 06.12.1999 р., що підтверджується Інформацією № 311848749 від 06.10.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, наявною у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

2. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

3. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 387 цього ж кодексу передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 цього ж кодексу передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо:

1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень;

2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

3. Держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо:

1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років;

2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років.

Зміна першого та подальших набувачів не змінює порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування майна, передбаченого цією частиною.

Дія положень цієї частини не поширюється на випадки, якщо майно на момент вибуття з володіння держави або територіальної громади належало:

а) до об`єктів критичної інфраструктури;

б) до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави;

в) до об`єктів та земель оборони;

г) до об`єктів або територій природно-заповідного фонду, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів (територій) на момент вибуття з володіння;

ґ) до гідротехнічних споруд, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів на момент вибуття з володіння;

д) до пам`яток культурної спадщини, які не підлягали приватизації.

4. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Статтею 391 цього ж кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц зазначила:

56. Тому Велика Палата Верховного Суду підтверджує свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Такий висновок випливає з постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі N 368/1158/16-ц (провадження N 14-140цс18), на яку посилається Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанов Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі N 369/6892/15-ц (провадження N 14-96цс18), від 7 листопада 2018 року у справі N 488/5027/14-ц (провадження N 14-256цс18, розділ 1.5.4).

69. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 лютого 2020 року по справах N 911/3311/17, N 911/3574/17, 911/3897/17 та від 03 вересня 2020 року у справі N 911/3449/17 також сформульований висновок про те, що зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень ЗК України та ЛК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади; у такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

70. Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком по суті попри його неналежне обґрунтування у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. У зазначеному висновку йдеться не про державну реєстрацію права власності за порушником (яке і розглядається як фактичне заволодіння), а про вчинення фізичних дій щодо земельної ділянки - її зайняття (яке не є заволодінням). Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Тому Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від наведеного висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

71. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що вона вже викладала подібні за змістом висновки у своїй постанові від 16 червня 2020 року у справі N 145/2047/16-ц (провадження N 14-499цс19). У пункті 7.27 цієї постанови зазначено: "Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок". Водночас використання у першому реченні слів " (тимчасовим володільцем)" може справляти хибне враження, ніби зайняття земельної ділянки може означати заволодіння (хоч би і тимчасове) цією ділянкою порушником, за яким не зареєстроване право власності, що не відповідало би принципу реєстраційного посвідчення володіння; тому зазначені слова є зайвими. Крім того, за змістом статті 391 ЦК України негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а не права володіння (яке належить власнику незалежно від вчинених щодо нього порушень); тому слово "права" у першому реченні є зайвим. З метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду відступає від наведеного висновку шляхом уточнення, виклавши його перше речення так: зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками.

72. Питання розмежування віндикаційного та негаторного позовів висвітлювалось і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 653/1096/16-ц (провадження N 14-181цс18). Зокрема, в пункті 39 зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; в пункті 89 зазначено, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. З огляду на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, з метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду вважає доцільним частково відступити від зазначених висновків шляхом такого уточнення: визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

143. Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17 (провадження N 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16 (провадження N 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц (провадження N 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі N 48/340 (провадження N 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі N 923/876/16 (провадження N 12-88гс19) та багатьох інших.

144. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі N 910/3009/18 (провадження N 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19 (провадження N 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі N 910/2861/18 (провадження N 12-140гс19, пункт 98).

145. Позов у цій справі поданий прокурором в інтересах держави у зв`язку з незаконним, на думку позивача, заволодінням земельними ділянками державної власності, зокрема, фізичними особами - відповідачами.

146. Велика Палата Верховного Суду знов нагадує, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі N 488/5027/14-ц (провадження N 14-256 цс 18, пункти 95-98), від 14 листопада 2018 року у справі N 183/1617/16 (провадження N 14-208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19 травня 2020 року у справі N 916/1608/18 (провадження N 12-135гс19, пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі N 19/028-10/13 (провадження N 12-158гс19, пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі N 200/606/18 (провадження N 14-125цс20, пункти 63, 74) та інших.

147. Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). І такі вимоги позивачем пред`явлені (див. наступний розділ цієї постанови).

Таким чином, прокурор, здійснюючи захист інтересів держави в особі позивача, усвідомлюючи, що право власності та право користування на спірні земельні ділянки зареєстроване за відповідачами відповідно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та які здійснюють фактичне володіння спірними земельними ділянками, стверджуючи про її приналежність до земель лісогосподарського призначення та до земель історико-культурного призначення одночасно та державної власності мав звернутися до суду не з негаторним позовом та просити усунути перешкоди у користуванні майном, а мав звернутися із віндикаційним позовом за правилами ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, а тому обраний прокурором спосіб захисту порушеного права не є належним до спірних правовідносин.

Також, у своїй позовній заяві прокурор в інтересах позивача в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає на часткове накладання спірних земельних ділянок на землі, які знаходяться в постійному користуванні Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, та на землі пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до листа ДП „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс від 11.11.2022 р. № 361:

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5202 частково накладається на землі лісогосподарського призначення надані в постійне користування Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, а саме квартал 59 виділ 1 Хотівського агролісництва;

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5472 накладається на землі лісогосподарського призначення надані в постійне користування Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, а саме квартал 58 виділ 16 Хотівського агролісництва;

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5547 частково накладається на землі лісогосподарського призначення надані в постійне користування Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, а саме квартал 59 виділ 2, 6, 17, 19, 20, 25, 24 Хотівського агролісництва;

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5545 частково накладається на землі лісогосподарського призначення надані в постійне користування Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, а саме квартал 58 виділ 20, 24 Хотівського агролісництва;

- земельна ділянка з кадастровим номером 3222487:000:04:004:5560 частково накладається на землі лісогосподарського призначення надані в постійне користування Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, а саме квартал 59 виділ 7, 8, 9, 19, 21, 22, 26, 27, 25 Хотівського агролісництва.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22.01.2025 р. у справі № 446/478/19 зазначила:

Щодо частини земельної ділянки, яка може бути витребувана

116. АТ "Укрзалізниця" просить визнати недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яким передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1259 га. З цього приводу Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити таке.

117. Згідно з рішенням Кам`янка-Бузької міської ради від 28.01.2011 N 10 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1259 га. Водночас частина земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 та накладається на смугу відведення залізниці, має площу 0,0974 га.

118. Тобто площа земельної ділянки, яка накладається на смугу відведення залізниці, менша загальної площі земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_1 згідно з рішенням Кам`янка-Бузької міської ради від 28.01.2011 N 10.

119. У цій справі позивач заявляє вимогу про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1259 га, - тобто намагається скасувати правовий титул (визнати недійсним відповідне рішення щодо всієї земельної ділянки, а не тільки тієї її частини, що накладається на смугу відведення залізниці).

120. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки площею 0,1259 га, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на смугу відведення залізниці.

121. АТ "Укрзалізниця" має довести, яка саме земельна ділянка, в яких межах накладається на смугу відведення залізниці. Захистити право без ідентифікації земельної ділянки неможливо (див. близькі за змістом висновки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі N 441/123/16).

122. Отже, для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на смугу відведення залізниці) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

123. Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (статті 102-113 ЦПК України).

124. У власних висновках Верховний Суд базується на тому, що за змістом частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі. Частина земельної ділянки, яка накладається на смугу відведення залізниці та межі якої відомі, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою земельною ділянкою.

125. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Іншими словами, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та повернення сторін у попередній стан призведе до того, що ОСОБА_1 буде позбавлена права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку АТ "Укрзалізниця", а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність надання у власність ОСОБА_1 якої не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватися законним.

126. Крім того, варто зазначити, що віндикаційний позов дозволяє в більшій мірі вирішити питання втручання у право особи на мирне володіння майном, забезпечує дотримання пропорційності та балансу інтересів, дослідження добросовісності набувача майна, що є важливим для розгляду подібних спорів.

127. Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством.

128. Тому в контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві постійного користування АТ "Укрзалізниця" та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_1.

У процесі розгляду справи прокурором та позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б достовірно та чітко підтверджували і визначали координати поворотних точок меж і даних про прив?язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське, відповідних земель Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс, межі та координати накладання спірних земельних ділянок із землями, які знаходяться в постійному користуванні Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс та землями пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське, тощо.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, прокурором при зверненні в інтересах позивача до відповідачів із даним позовом в суд не вірно обрано спосіб захисту прав та інтересів у спірних відносинах, а також те, що ним у процесі розгляду справи достовірно не доведено віднесення спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення та до земель історико-культурного призначення, межі та координати накладання спірних земельних ділянок із землями, які знаходяться в постійному користуванні Хотівського агролісництва Державного підприємства „Спеціалізоване лісогосподарське підприємство „Київоблагроліс та землями пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське, факти та момент надання (передачу) відповідному державному (комунальному) лісогосподарському підприємству у постійне користування спірних земельних ділянок, а також формування, надання і виділення відповідної земельної ділянки під розташування пам?ятки археології „Городище „Велике Ходосівське, до складу якої могли б увійти спірні земельні ділянки, а тому позовні вимоги прокурора в інтересах позивача до відповідачів про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельними ділянками, є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Також, як було зазначено вище, відповідачі у своїх відзивах на позовну заяву та у відповідних заявах просять суд відмовити прокурору у задоволенні позову повністю, у тому числі, у зв`язку із пропущенням позовної давності.

З приводу вказаних заяв відповідачів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 цього ж кодексу заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки, як було зазначено вище, будь-які права позивача - Київської обласної державної адміністрації у спірних відносинах відповідачами не порушувались, то у суду відсутні підстави для застосування позовної давності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві прокурора, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на прокурора.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати покласти на прокурора.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

12 червня 2025 р.