ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" червня 2025 р. Справа №924/400/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., за участю секретаря судового засідання Нечаюк А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому

до товариства з обмеженою відповідальністю ''Асанара'', м. Богуслав, Богуславський район, Київська область

про стягнення 10225,92 грн. - пені

За участю представників:

від позивача: Чухась О.О. - згідно виписки з ЄДР

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні, згідно ст. 240 ГПК України, проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою суду від 16.04.2025р. відкрито провадження у справі №924/400/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15.05.2025р. постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача 10225,92 грн. пені, обґрунтовуючи неналежним виконанням відповідачем договору про закупівлю товару за державні кошти №214 від 11.11.2024р., а саме: не дотримання строків поставки товару. Зауважує, що сторони у п. 5.1 договору передбачили, зокрема, строки поставки товару до 30.11.2024р. Стверджує, що відповідачем здійснено поставку товару лише 12.12.2024р. Тому, позивач, на підставі п. 7.2 договору, нарахував пеню у розмірі 0,5% від ціни договору за кожний день прострочення (за період з 30.11.2024р. по 11.12.2024р. (12 днів).

Відповідач у відзиві від 05.05.2025р. позовні вимоги визнає частково, в меншому розмірі, ніж заявлений позивачем, а саме в сумі 850,00 грн. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що дійсно прострочив терміни поставки товару, але на 5 днів, а не на 12 днів, як вказує позивач, стверджуючи, що товар відправлено засобами ''Нової пошти'' 05.12.2024р. Також, відмічає, що позивач, отримавши товар, всупереч умовам договору, не підписав видаткову накладну по факту отримання товару та вказав дату отримання товару 12.12.2024р.

Крім того, просить зменшити розмір пені до 0,1% від ціни договору за кожний день прострочення, посилаючись на те, що у товариства, як учасника торгів, не було можливості внести пропозиції щодо змін умов у тендерній документації, які, у подальшому, було покладено в основу договору.

Вважає порушення незначним, а розмір пені надмірним, непропорційним до реального характеру порушення, у той час, як зменшення розміру, на переконання відповідача, забезпечить баланс інтересів сторін та відповідатиме принципам справедливості.

У відповідь на відзив від 15.05.2025р., позивач не погоджується з позицією відповідача, вважаючи її необґрунтованою та такою, що спрямована на уникнення відповідальності. Підтверджує, що товар дійсно був відправлений відповідачем 05.12.2024р. засобами ТОВ Нова пошта. Однак, факт постачання товару на момент набуття замовником права власності на товар, згідно з чинним законодавством України, має підтверджуватись належними первинними документами, якими є саме видаткова накладна, а не специфікація до акту оператора поштового зв`язку.

Також, позивач вважає твердження відповідача про надсилання видаткової накладної вже підписаної лише зі сторони учасника закупівлі, не відповідає вимогам тендерної документації, розміщеної під час проведення закупівлі. Зауважує, що видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками без будь-яких зауважень саме 12.12.2024р.

З приводу зменшення розміру неустойки вказує, що розмір пені відповідає критеріям розумності і співмірності, оскільки складає лише 6% від загальної суми договору. Відмічає, що учасник закупівлі у разі незгоди з проектом договору мав право звернутися до замовника з вимогою про внесення змін або оскаржити до Антимонопольного комітету.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

11.11.2024р. між Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, як покупцем, та товариством з обмеженою відповідальністю ''Асанара'', як постачальником, укладено договір про закупівлю товару за державні кошти, згідно умов якого (п. 1.1) постачальник зобов`язується поставити товар, а саме оперативну пам`ять, у кількості, асортименті та за ціною, що визначена у специфікації (додаток №1), а покупець - прийняти і сплатити їх вартість відповідно до умов договору.

Ціна, найменування (асортимент), кількість товару зазначаються в додатку №1, який додається до договору і є його невід`ємною частиною (п. 1.3 договору).

Згідно п. 3.3, ціна договору становить 170431,60 грн. з ПДВ.

Умови поставки товару обумовлено в розділі 5 договору, зокрема, згідно п. 5.1 договору поставка товару здійснюється за заявкою покупця до 30.11.2024р. При цьому, згідно п. 5.4 договору, датою поставки товару є дата передачі покупцю товару відповідно до видаткової накладної.

Перехід права власності на товар від постачальника до покупця настає в момент його передачі покупцю за попередньо погодженою адресою після підписання видаткової накладної (п. 5.5 договору).

Згідно п. 5.2 договору місце поставки товару: м. Хмельницький, вул. Юхима Сіцінського, 12.

Як передбачено п. 7.2 договору, у разі порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5 відсотка від ціни договору за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє щодо бюджетних зобов`язань до 31.12.2024, а стосовно інших зобов`язань, взятих сторонами відповідно до умов договору, - до їх повного виконання (п. 11.1 договору).

Товар - оперативна пам`ять до ПК, в кількості 150 шт., загальною вартістю 170431,60 грн. поставлений відповідачем та отриманий позивачем 12.12.2024р., про що свідчить видаткова накладна №444 від 12.12.2024р. підписана сторонами та скріплена печатками сторін.

Позивач перерахував відповідачу 170431,60 грн. за товар, що підтверджується платіжною інструкцією №1344 від 12.12.2024р.

За прострочення поставки товару, позивачем відповідачу нараховано та заявлено до стягнення пеня в сумі 10225,92 грн. 0,5% від ціни договору за кожний день прострочення (за період з 30.11.2024р. по 11.12.2024р.).

Позивач направив на адресу відповідача претензію №36/14-07/25 від 01.01.2025р. про сплату пені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 07.01.2025р.

Однак, відповідач пеню в добровільному порядку не сплатив, що й стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору про закупівлю товару за державні кошти від 11.11.2024р., і кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, зокрема, відповідач зобов`язався продавати товар позивачу, а позивач його оплачувати.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У договорі про закупівлю товару за державні кошти від 11.11.2024р. сторони погодили, серед іншого, строки та умови поставки і приймання товару, строки і умови оплати товару та його ціну.

Як передбачено умовами договору, поставка товару передбачалась згідно специфікації до договору. Зокрема, сторонами погоджено поставку відповідачем товару - оперативної пам`яті до ПК, в кількості 150 шт., загальною вартістю 170431,60 грн.

Строк виконання відповідачем обов`язку з поставки товару сторони погодили у п. 5.1 договору; цей строк складає до 30.11.2024р.

Відповідно, відповідач мав поставити товар у строк до 30.11.2024р.

При цьому, згідно п. 5.4 договору, датою поставки товару є дата передачі покупцю товару відповідно до видаткової накладної.

Судом враховується, що видаткова накладна це первинний бухгалтерський документ, який підтверджує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від постачальника до покупця. Вона є підставою для списання товарів зі складу постачальника та оприбуткування їх на баланс покупця. Видаткова накладна відображає деталі господарської операції, необхідні для бухгалтерського обліку.

З врахуванням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", факт передання товару та, відповідно, строк поставки товару і набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною, що і відображено у пункті п. 5.4 договору. Крім того, як встановлено сторонами у п. 5.5. договору, перехід права власності на товар від постачальника до покупця настає в момент його передачі покупцю за попередньо погодженою адресою після підписання видаткової накладної.

Відтак, саме дата підписання видаткової накладної уповноваженими особами сторін має юридичне значення для встановлення строку поставки товару і переходу права власності на товар.

Наявна в матеріалах справи видаткова накладна №444 підписана сторонами та скріплена печатками сторін свідчить про те, що товар поставлений відповідачем та отриманий позивачем 12.12.2024р.

Тобто, відповідач зобов`язання щодо поставки товару у строк, встановлений договором, а саме: до 30.11.2024р. не виконав, тому вважається боржником, що прострочив виконання зобов`язання.

При цьому, строк прострочення склав 12 днів, оскільки розраховується з дати початку прострочення товару, передбаченого умовами договору, а саме з 30.11.2024р. до дати отримання товару згідно накладної 11.12.2024р.

Тому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про порушення строків поставки лише на 5 днів, посилаючись на відправлення товару засобами ''Нової пошти'' 05.12.2024р.

Неналежне виконання зобов`язання з поставки товару, є порушенням його виконання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У пункті 7.2 договору передбачено нарахування пені у разі порушення строку поставки товару покупцю у розмірі 0,5 відсотка від ціни договору за кожний день прострочення.

З правового аналізу договору від 11.11.2024р. вбачається, що зобов`язання відповідача перед позивачем не являється грошовим, а полягає у несвоєчасній поставці товару.

Тому, за своєю правовою природою нарахування позивача являються штрафними санкціями за негрошове зобов`язання і, відповідно, розмір штрафних санкцій не підлягає обмеженню, встановленому Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

За порушення строків поставки товару, на підставі п. 7.2 договору, позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції (пеню) в розмірі 10225,92 грн. (0,5% від ціни договору) за період з 30.11.2024р. по 11.12.2024р. (12 днів).

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми штрафної санкції (пені) та встановлено, що вказані нарахування арифметично вірні, здійснені у можливих межах, з огляду на що вимога про їх стягнення є правомірною.

З приводу заяви відповідача про зменшення нарахованої штрафної санкції, судом відмічається, що згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми річних таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

В обґрунтування зменшення розміру штрафної санкції (пені) до 0,1% від ціни договору за кожний день прострочення відповідач посилається на те, що у товариства, як учасника торгів, не було можливості внести пропозиції щодо змін умов у тендерній документації, які, у подальшому, було покладено в основу договору.

Однак, судом приймається до уваги, що учасники закупівлі у разі незгоди з проектом договору, мають право звернутись до замовника з вимогою про внесення змін або оскаржити такі умови до Антимонопольного комітету як органу оскарження, в порядку статті 18 Закону України "Про публічні закупівлі" або до суду.

Сторони, укладаючи договір про закупівлю товару за державні кошти від 11.11.2024р., погодили усі його істотні умови, в тому числі розмір штрафних санкцій, і відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором погодився із передбаченою цим договором відповідальністю сторін, і не міг не усвідомлювати наслідки неналежного виконання договірних зобов`язань.

Зокрема, зміст пункту 7.2. договору, яким передбачено розмір штрафних санкцій у разі порушення строку поставки товару, відповідачем не оспорювався, доказів звернення до позивача з пропозицією змінити ці умови матеріали справи не містять, в судовому порядку такий пункт недійсним не визнавався.

Судом враховується, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, що вимагає невідворотність наслідків неналежного виконання умов договору для усіх учасників таких правовідносин.

Зменшення розміру штрафних санкцій, в даному випадку, фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Аналогічної правової позиції з питань застосування статті 551 ЦК України дотримується Верховний Суд України у постанові від 26.05.2020р. у справі №918/289/19, у постанові від 04.02.2020р. у справі №918/116/19.

Тому, посилання відповідача на незначне порушення та надмірний розмір штрафної санкції судом до уваги не приймається.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, відсутність правових підстав для зменшення нарахованої штрафної санкції, заява відповідача про зменшення їх розміру задоволенню не підлягає, відповідно, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в повному розмірі заявленому позивачем, а саме: 10225,92 грн.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ''Асанара'' (Київська область, Богуславський район, м. Богуслав, вул. Острів, 1; ) на користь Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому (м. Хмельницький, вул. Сіцінського Юхима, 12; ) 10225,92 грн. (десять тисяч двісті двадцять п`ять гривень дев`яносто дві копійки) - пені, 2422,44 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок чотири копійки) - витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 червня 2025 року.

Суддя В.В. Димбовський