УХВАЛА

м. Київ

11.06.2025Справа № 910/3005/25

За позовом Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 2 178 522,52 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

За участі представників сторін:

від позивача: Федорчук О.В. (у порядку самопредставництва);

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - позивач, Управління) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" (далі - відповідач, Товариство) про визнання недійсними додаткових угод від 23.07.2024 року № 7, від 31.10.2024 року № 8, від 31.10.2024 року № 9, від 31.10.2024 року № 10, від 26.11.2024 року № 11 та від 17.12.2024 року № 12 до договору про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу від 01.01.2024 року № 1, а також стягнення з відповідача 2 178 522,52 грн. надмірно сплачених грошових коштів.

Ухвалою від 17.03.2025 року господарський суд міста Києва залишив означену позовну заяву без руху з одночасним встановленням Управлінню строку та способу усунення її недоліків.

25.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Управління від 25.03.2025 року про усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою від 28.03.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/3005/25, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 15.04.2025 року.

14.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Товариства від 14.04.2025 року на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що перед підписанням та укладенням оскаржуваних додаткових угод відповідач звертався до споживача з відповідними листами (що не заперечується самим Управлінням) та з документами, що підтверджують коливання ціни на ринку електричної енергії. Відповідні додаткові угоди були направлені споживачу, в тому числі, з даними результатів торгів на ринку "на добу наперед" в ОЕС України згідно з інформацією ДП "Оператор ринку" та розрахунком уточненої ціни, за результатами розгляду яких споживач погодився з умовами, що викладені в угодах, шляхом їх підписання. Наведені обставини підтверджують коливання ціни одиниці товару на ринку електричної енергії у бік збільшення та у бік зменшення протягом дії Договору. Отже, помилковими є твердження позивача про те, що спірні додаткові угоди суперечать пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки Управлінням не враховано, що обмеження збільшення ціни за одиницю товару більш ніж на 10 відсотків від початкової ціни договору про закупівлю, встановлене пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", не застосовується до правовідносин за укладеним між сторонами договором і це прямо передбачено пунктами 3-7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про публічні закупівлі" та пунктом 17 "Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року № 1178.

Постановою № 1178 Кабінет Міністрів України на час дії правового режиму воєнного стану та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, зняв обмеження на допустимий відсоток підвищення ціни та на періодичність такого підвищення. Наведені обставини нівелюють доводи позивача про відсутність відомостей про коливання ціни на електричну енергію. Крім іншого, позивачем не надано жодного доказу, яким би спростовувалася офіційна інформація, розміщена на сайті ДП "Оператор ринку", а також не надано доказів на підтвердження своїх аргументів. За вказаних обставин, з огляду на положення пункту 19 Особливостей, відповідач вказав про відсутність, на його думку, підстави для визнання недійсними оскаржуваних додаткових угод та стягнення з постачальника на користь Управління грошових коштів у розмірі 2 178 522,52 грн.

Крім того, у відзиві на позовну заяву Товариство просило суд зупинити провадження у справі № 910/3005/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великої Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту відповідного судового рішення.

У підготовчому засіданні 15.04.2025 року суд встановив позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву до 25.04.2025 року, встановив відповідачу процесуальний строк на подання заперечень до 05.05.2025 року, а також відклав підготовче засідання на 14.05.2025 року.

24.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь Управління від 24.04.2025 року на відзив на позовну заяву, в якій останнє вказало, що за висновками Великої Палати Верховного Суду норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю. Водночас станом на 24.04.2025 року вищезазначений висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 922/2321/22, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

У підготовчому засіданні 14.05.2025 року суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/3005/25 на 30 днів, а також відклав підготовче засідання на 11.06.2025 року.

Розглянувши у підготовчому засіданні 11.06.2025 року подану відповідачем заяву про зупинення провадження у справі № 910/3005/25 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у справі № 920/19/24) Великою Палатою Верховного Суду, а також заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, враховуючи таке.

По своїй суті зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову Управління є, зокрема, вимога про визнання недійсними ряду додаткових угод щодо внесення змін та доповнень сторонами до договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2024 року № 1, у зв`язку з тим, що, на думку позивача, при укладенні наведених угод було порушено імперативні приписи частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон).

Разом із тим, судом встановлено, що 29.01.2025 року Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду розглядалася касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" на рішення господарського суду Сумської області від 26.06.2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 року в справі № 920/19/24 за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до ТОВ "Енергетичне партнерство" про визнання недійсним додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 692 623,48 грн. У касаційній скарзі ТОВ "Енергетичне партнерство" просило суд касаційної інстанції скасувати судові рішення нижчих інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Також, скаржник просив суд передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків щодо питання застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 року в справі № 922/2321/22 у подібних правовідносинах.

Ухвалою від 29.01.2025 року Верховний Суд в складі Касаційного господарського суду задовольнив клопотання ТОВ "Енергетичне партнерство" про передачу справи № 920/19/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду та передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 920/19/24 за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до ТОВ "Енергетичне партнерство" про визнання недійсними додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 692 623,48 грн.

Передаючи справу № 920/19/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 року в справі № 922/2321/22, які врахували суди нижчих інстанцій. Так, на думку колегії суддів, з урахуванням відсутності стабільної ситуації на енергетичному ринку, сторони договору можуть неодноразово збільшувати ціну за одиницю товару не більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку. При цьому, не має змінюватися саме загальна ціна договору, а факт коливання цін має бути належним чином доведений. З огляду на наведене, Верховний Суд вважав, що необхідно відступити (шляхом уточнення) від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 24.01.2024 року в справі № 922/2321/22, щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, відповідно до якого ціна за одиницю товару в будь-якому разі не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо застосування норми статті 41 Закону без урахування змін, внесених до неї Законом України № 1530-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та інших законів України щодо вдосконалення системи функціонування та оскарження публічних закупівель".

Ухвалою від 09.04.2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла справу № 920/19/24 до свого розгляду.

Як у справі № 920/19/24, так і в даній справі № 910/3005/25, позивач підставою для визнання додаткових угод недійсними зазначає порушення сторонами, зокрема постачальником, вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону. Тобто, у цій справі суду необхідно буде надати правову оцінку правовідносинам за договором про постачання електричної енергії, а також правомірності й обґрунтованості дій сторін при внесенні змін до цього правочину шляхом збільшення ціни за одиницю товару (укладення додаткових угод до договору). Отже, справи № 920/19/24 та № 910/3005/25 є подібними, а відтак вирішення спору в справі № 920/19/24 матиме безпосередній вплив на результат розгляду справи № 910/3005/25 у разі формування або уточнення Великою Палатою Верховного Суду відповідних правових висновків щодо питання застосування пункту 2 частини 5 статі 41 Закону.

При цьому, на момент постановлення даної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє прийняте Великою Палатою Верховного Суду судове рішення за результатами розгляду справи № 920/19/24.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

За умовами частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі № 920/19/24 матиме суттєве значення для вирішення цієї справи, а також для єдності судової практики, враховуючи те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, а також необхідність забезпечення реалізації закріпленого в пункті 4 частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принципу єдності судової практики, беручи до уваги те, що в даній справі розглядається аналогічний за змістом спір, у якому Управління обґрунтовує свої позовні вимоги порушенням сторонами вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у справі № 910/3005/25 на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України до прийняття відповідного судового рішення Великою Палатою Верховного Суду в справі № 920/19/24.

Пунктом 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини 1 статті 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 228, 229, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/3005/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 у подібних правовідносинах.

2. Зобов`язати сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 910/3005/25.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.06.2025 року.

Суддя В.С. Ломака