ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. Справа № 914/185/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача (скаржника) Станько М.М.

від відповідача-1 Гарбузюк Р.О.

від відповідача-2 Твердохліб М.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут від 25 березня 2025 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24 березня 2025 року (повний текст підписано 26.03.2025), суддя Яворський Б.І.

про відмову у забезпеченні доказів

у справі № 914/185/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м. Львів

до відповідача-1 Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг, м. Київ

про зобов`язання до вчинення дій

встановив:

24 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про визнання незаконними дій Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" щодо здійснення коригування в сторону зменшення обсягів природного газу, спожитого побутовими споживачами ТОВ "Львівгаз збут" упродовж жовтня 2021 квітня 2022 років та зобов`язання ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" здійснити перерахунок обсягів природного газу, переданого ТОВ "Львівгаз збут" упродовж жовтня 2021 квітня 2022 років та визначених у комерційних актах приймання передачі природного газу до Індивідуального договору № БГр-21/22-ЛВГЗ від 30.09.2021, відповідно до здійснених АТ "Львівгаз" коригувань.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі № 914/185/25.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року підготовче засідання призначено на 24 березня 2025 року.

19 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Львівської області з заявою про забезпечення доказів, а саме: інформацію та документи про обсяги всіх здійснених коригувань після 01.05.2022 об`ємів природного газу побутовим споживачам ТОВ «Львівгаз збут», розподіленого АТ "Львівгаз" протягом періоду з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно, з зазначенням ЕІС-кодів споживачів, помісячно (з прив`язкою до конкретного ЕІС-коду споживачів), які знаходяться в ТОВ «Оператор ГТС України» (03065, м. Київ, проспект Любомира Гузара, буд. 44 ).

Заява обґрунтована тим, що реального постачання газу для населення, а отже, продажу його ТОВ «Львівгаз збут» не було. У товариства відсутня об`єктивна можливість надати суду всі докази, що підтверджують обсяги здійснених коригувань об`ємів природного газу побутовим споживачам товариства, розподіленого упродовж жовтня 2021 квітня 2022 включно, а дії оператора ГТС щодо ненадання інформації дають підстави припускати, що така інформація та документи можуть бути змінені або втрачені, що ускладнить процес збирання доказів у цій справі.

Ухвалою суду від 20 березня 2025 року розгляд заяви призначено в судовому засіданні 24 березня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24 березня 2025 року у справі № 914/185/25 (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки) відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про забезпечення доказів.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не зазначено у який чітко спосіб він просить суд забезпечити інформацію та докази, тобто не наведено процесуального механізму їх забезпечення та особу, у якої знаходяться докази. Також судом встановлено, що у заяві позивача не зазначено обставин, які б міг підтвердити такий доказ як доказ «інформація», або аргументи, які він може спростувати (зі змісту заяви неможливо встановити наведеного). Суд в ухвалі зазначає, що не доведено також належними і допустимими доказами існування обставин, які б вказували, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів згодом стане неможливим або утрудненим (існування реальної загрози знищення інформації та доказів), як обов`язкової умови для забезпечення доказів згідно з ст.110 ГПК України. З огляду на викладене, суд відмовив у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення доказів.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 24 березня 2025 року у справі № 914/185/25 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, зазначає, що представник ТОВ Львівгаз збут звернувся з адвокатським запитом №5 від 17.02.2025 до ТОВ «Оператор ГТС України» для надання інформацію про обсяги всіх здійснених коригувань після 01.05.2022 об`ємів природного газу побутовим споживачам товариства, розподіленого АТ Львівгаз протягом періоду з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно, з зазначенням ЕІС-кодів споживачів, помісячно (з прив`язкою до конкретного ЕІС-коду споживачів), однак, у відповіді №ТОВВИХ-25-3036 від 24.02.2025 на адвокатський запит, ТОВ «Оператор ГТС України» повідомило, що надання відповіді на запит потребує пошуку запитуваної інформації серед значної кількості даних та здійснення її подальшої систематизації структурними підрозділами товариства та інформувало про продовження строку надання відповіді, а у відповіді №ТОВВИХ-25-3850 від 10.03.2025 ТОВ «Оператор ГТС України» повідомило про відсутність запитуваної інформації. Враховуючи такі дії Оператора ГТС, щодо повідомлення про потребу в опрацюванні значної кількості даних, а в подальшому про відсутність запитуваної інформації, відтак, на думку скаржника є усі підстави припускати, що така інформація та документи можуть бути змінені або й втрачені. Посилаючись на главу 1 розділу XII Кодексу ГТС, зазначає, що Оператор ГТС володіє інформацією щодо коригувань об`ємів природного газу побутовим споживачам позивача, розподіленого АТ Львівгаз протягом періоду з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно та наголошує, що відмова в забезпеченні доказів в результаті призведе до ухвалення необґрунтованого та відповідно незаконного рішення, оскільки такі мають вирішальне значення для повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що ТОВ «Львівгаз Збут», всупереч положенням ст.110 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтовано та не доведено необхідності забезпечення доказів, а саме наявності підстав припускати, що засіб доказування витребувані докази можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Наголошує, що у заяві про забезпечення доказів ТОВ «Львівгаз Збут» також не зазначено: - який саме доказ на думку останнього слід витребувати, з урахуванням того, що витребування «інформації» положеннями ГПК України взагалі не передбачено; - обставин, які б міг підтвердити такий доказ як «інформація та документи» або аргументи, які він може спростувати, позаяк зі змісту заяви неможливо встановити, які конкретно докази в розумінні положень ГПК України позивач просить суд витребувати. Також звертає увагу, що разом з позовною заявою ТОВ «Львівгаз Збут» подано і клопотання про витребування доказів, в якій позивач просить суд витребувати ті ж самі документи згідно з переліком, який був у прохальній частині заяви про забезпечення доказів; з тексту заяви позивача про забезпечення доказів слідує, що вона за своєю правовою природою має характер не забезпечення певного доказу з метою унеможливлення його втрати, а фактично є повторною заявою про витребування доказів, що не узгоджується зі змістом ст.110 ГПК України.

Відповіда-1 у відзиві на апеляційну скаргу також просить суд відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги. Зокрема, зазначає, що доказів, які просить забезпечити позивач, не існує, що висновується з норм права та порядку функціонування Інформаційної платформи Оператора ГТС. Наголошує, що у Оператора ГТС є докази про щомісячне споживання газу споживачами, а облік коригувань ніким не здійснювався через відсутність у нормативно-правовому регулюванні таких вимог. Відтак, вважає, що надання судом забезпечення неіснуючих доказів не має юридичного змісту.

Судові засідання з розгляду апеляційної скарги здійснювалися в режимі відеоконференції за клопотанням представника відповідача-2 та на підставі відповідних ухвал суду.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 24 березня 2025 року у справі № 914/185/25 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзивах на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до частин першої, другої статті 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки у сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №9901/845/18.

Як встановлено судом вище, у заяві позивач просить суд забезпечити докази у цій справі, а саме: інформацію та документи про обсяги всіх здійснених коригувань після 01.05.2022 об`ємів природного газу побутовим споживачам ТОВ «Львівгаз збут», розподіленого АТ "Львівгаз" протягом періоду з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно, з зазначенням ЕІС-кодів споживачів, помісячно (з прив`язкою до конкретного ЕІС-коду споживачів), які знаходяться в ТОВ «Оператор ГТС України».

Згідно з ч.ч.1,2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.111 ГПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються, серед іншого, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Водночас заявником не зазначено яким саме способом слід забезпечити інформацію та документи, тобто не наведено процесуального механізму їх забезпечення.

Також у заяві позивач не вказав обставин, які б міг підтвердити такий доказ як «інформація» або аргументи, які він може спростувати (зі змісту заяви неможливо встановити наведеного).

Заявником також не доведено існування обставин, які б вказували, що зазначені у заяві докази можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних доказів згодом стане неможливим або утрудненим (існування реальної загрози знищення інформації та доказів).

Листом від 10 березня 2025 року ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» повідомило представника позивача про відсутність у товариства запитуваної інформації, водночас, позивач у заяві про забезпечення доказів не просить витребувати такі докази та не зазначає способу їх забезпечення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» від 19 березня 2025 року про забезпечення доказів у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів (п.2).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову в забезпеченні доказів, відтак, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.110-112, 236, 255, 270, 271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 24 березня 2025 року у справі № 914/185/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» без задоволення.

Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку, у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 16 червня 2025 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.