РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2025Справа № 910/1928/25

за позовом Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК ТРЕЙД"

про стягнення 778 953,67 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК ТРЕЙД" про стягнення 778 953,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 229 від 01.08.2024 р. в частині своєчасної поставки товару в обумовлений договором строк, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 778 953,67 грн. неустойки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/1928/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що:

- пеня, згідно п. 8.3 договору, нарахована з урахуванням днів, в які відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки неустойка може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення неустойки;

- позивачем не правильно визначено початок періоду нарахування неустойки, а саме - не враховано норми ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки кінцевий строк поставки (30.11.2024 р.) припав на вихідний день - суботу, відтак останнім днем виконання зобов`язання є понеділок (02.12.2024 р.), а з урахуванням положень п. 8.3 договору нарахування неустойки має починатися з наступного дня після кінцевої дати поставки, а саме - з 03.12.2024 р.;

- вірним розрахунком неустойки є період з 03.12.2024 р. по 08.12.2024 р. - 6 днів (оскільки дата припинення зобов`язання не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення неустойки, а день виконання зобов`язання припадає на вихідний день);

- у даному випадку відсутня вина відповідача, оскільки збройна агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорними обставинами для спірних правовідносин, відтак є наслідком неможливості виконання відповідачем зобов`язань у встановлений договором строк.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2024 р. між Управлінням забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМТК ТРЕЙД" (постачальник) укладено договір поставки № 229, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2024 році поставити у власність замовнику «тепловідбивний захисний одяг пожежника (костюм спеціальний захисний)» (згідно з ДК 021:2015 код 35110000-8 протипожежне, рятувальне та захисне обладнання) (далі - продукція) в кількості, комплектації та якості згідно із специфікацією на продукцію до договору (додаток № 1 до договору), що є невід`ємною частиною договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити продукцію на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору закупівля продукції здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 р. «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» зі змінами.

Ціна договору становить 86 550 408,00 грн. відповідно до тендерної пропозиції ідентифікатора закупівлі UA-2024-05-09-011135-а та специфікації (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору продукція має бути поставлена замовнику у повному обсязі до 30.11.2024 р. включно. За погодженням сторін допускається дострокова поставка продукції окремими партіями або продукції у повному обсязі, про що постачальник повинен повідомити замовника письмово за три робочих дні та узгодити дату поставки.

Згідно з п. 3.5 договору датою виконання постачальником зобов`язань щодо поставки продукції є дата підписання замовником акту приймання-передачі продукції та видаткової накладної за договором.

За умовами п. 7.1 договору постачальник зобов`язується, зокрема, передати продукцію у власність замовника разом з усіма необхідними документами у порядку та строки, визначені договором.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та реєстрації в Державній казначейській службі України та діє до 20.12.2024 р., а в частині виконання зобов`язань з оплати за цим договором - до повного виконання.

Сторони погодили, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань у повному обсязі, крім випадків, визначених у п. 19 Особливостей постанови КМУ № 1178 від 12.10.2022 р. (п. 14.10 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2024 р. відповідач поставив позивачу продукцію вартістю 86 550 408,00 грн., що підтверджується підписаною обома сторонами видатковою накладною № 389 від 09.12.2024 р.

09.12.2024 р. сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акт приймання-передачі продукції № 6 від 09.12.2024 р. та акт приймання продукції за якістю № 30 від 09.12.2024 р.

З наведеного вбачається, що відповідачем поставлено продукцію поза межами встановленого договором строку поставки, а саме - замість здійснення поставки у строк до 30.11.2024 р., продукцію було поставлено лише 09.12.2024 р.

Враховуючи те, що з 01.12.2024 р. по 09.12.2024 р. постачальник допустив прострочення поставки продукції (9 днів) вартістю 86 550 408,00 грн., позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ТОВ "УМТК ТРЕЙД" 778 953,67 грн. неустойки.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

За змістом ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором поставки в частині своєчасної поставки товару в обумовлений договором строк.

З пояснень відповідача слідує, що він не заперечує щодо поставки товару поза межами встановленого договором строку, однак, таке прострочення було спричинене форс-мажорними обставинами, на підтвердження чого відповідачем надано до матеріалів справи сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-34-2312 від 17.12.2024 р., яким засвідчено дію форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації) для ТОВ "УМТК ТРЕЙД" за договором № 229 від 01.08.2024 р. у період з 13.11.2024 р. по 15.12.2024 р.

Так, відповідно до п. 9.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін. До обставин непереборної сили належать обставини, визначені Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Згідно з п. 9.2 договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України постраждалій стороні за цим договором (п. 9.3 договору).

Слід зазначити, що посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 30.11.2021 р. у справі № 913/785/17 та від 07.06.2023 р. у справі № 906/540/22).

У даному випадку, посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин є необґрунтованими, оскільки договір поставки № 229 укладено сторонами 01.08.2024 р., тобто під час дії воєнного стану на всій території України, запровадженого 24.02.2022 р. Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому Указами Президента України було неодноразово продовжено.

Таким чином, засвідчені сертифікатом Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-34-2312 від 17.12.2024 р. форс-мажорні обставини, не звільняють відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, оскільки дані обставини існували на момент укладення договору, що, в свою чергу, суперечить п. 9.1 договору.

Крім того, відповідачем належним чином не доведено, що наданий останнім до матеріалів справи лист № 11/50 від 18.11.2024 р. про повідомлення позивача про настання з 13.11.2024 р. обставин непереборної сили за договором № 229 від 01.08.2024 р., було дійсно направлено Управлінню забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій засобами електронного чи поштового зв`язку, як це встановлено п. 9.2 договору.

Заперечення відповідача щодо того, що позивачем не правильно визначено період стягнення неустойки також відхиляються судом, з огляду на наступне.

За змістом ст. 628 Цивільного кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Поряд з цим, ч.ч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи, що відповідач 01.08.2024 р. підписав договір поставки № 229 без жодних заперечень щодо його умов, твердження ТОВ "УМТК ТРЕЙД" про те, що останнім днем виконання зобов`язання є понеділок 02.12.2024 р., а не субота 30.11.2024 р., є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності порушення зобов`язання чи сплати неустойки у добровільному порядку суду не надав.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 8.3 договору за порушення строків виконання зобов`язань, зазначених у п. 3.2 цього договору, з постачальника стягується неустойка у розмірі 0,1% вартості продукції, з яких допущено прострочення виконання за кожний календарний день прострочення. У випадку порушення строку поставки продукції нарахування неустойки починається з наступного дня після визначеної цим договором дати поставки продукції за весь період прострочення зобов`язання.

Сторони домовилися, що за прострочення виконання постачальником зобов`язань за цим договором, нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) припиняється в день, наступний за днем фактичного виконання постачальником зобов`язань за цим договором (п. 8.10 договору).

З урахуванням викладеного, твердження відповідача про те, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення неустойки, є необґрунтованими, оскільки сторони у п. 8.10 договору встановили кінцевий строк нарахування неустойки.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок неустойки за порушення строків поставки товару, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка у сумі 778 953,67 грн.

Щодо поданого відповідачем 05.05.2025 р. клопотання про зменшення неустойки на 90%, суд зазначає таке.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене ст. 233 Господарського кодексу України і ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України також передбачено, що якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

Суд, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

У даному випадку, вирішуючи питання щодо зменшення неустойки, суд враховує, що відповідач вживав усіх заходів для здійснення повної та своєчасної поставки товару, відповідачем здійснено поставку товару з незначним простроченням (9 днів), з огляду на відсутність доказів понесення позивачем збитків, спричинених порушенням відповідачем своїх зобов`язань, а також те, що зменшення розміру штрафних санкцій не знівелює правову природу неустойки як засобу відповідальності за порушення зобов`язання, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача значних сум штрафних санкцій під час воєнного стану може призвести до негативних наслідків для товариства. При цьому, для позивача не матиме негативних наслідків зменшення розміру неустойки на 50%, оскільки наявність збитків позивачем не доведено.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 389 476,84 грн. неустойки, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги частково.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК ТРЕЙД" (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 4/39 А, код 42657940) на користь Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (04082, м. Київ, вул. Бережанська, буд. 7, код 33945469) 389 476 (триста вісімдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 84 коп. неустойки, 11 684 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 31 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА