ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1600/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.

за участю секретаря судового засідання Джабраїлової В. В.

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 916/1600/25

за позовом: Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"

до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 37 012, 09 грн

за участю представників:

від позивача: Верещагіна А. О. довіреність № 20/11-29 від 20.11.2024;

від відповідача: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 витрат на виплату середньої заробітної плати у розмірі 37 012, 09 грн та витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на невиплату компенсації працівнику під час проведення військових зборів.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про судове засідання та судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 26.05.2025.

23.05.2025 господарським судом постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за вх.№16465/25 від 23.05.2025 у справі № 916/1600/25.

У судовому засіданні 26.05.2025, за участю представника позивача, судом постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 16.06.2025 об 11:20 год, із викликом учасників справи у судове засідання, яке постановлено провести у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача.

У судовому засіданні 16.06.2025 за участю представника позивача у режимі відеоконференції, судом на підставі ст. 240 ГПК України проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення.

Відповідач у судові засідання не з`явився, при цьому про судові засідання повідомлявся належним чином, шляхом надіслання ухвал суду до електронного кабінету останнього.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 працівник ПАТ НЕК «Укренерго» ОСОБА_1 був залучений до проведення військових зборів з 07.09.2021 по 06.10.2021 року.

Наказом від 01.09.2021 р. № 1223-к «Про увільнення від роботи на час проходження навчальних зборів» ОСОБА_1 (таб № 7528), диспетчера диспетчерської служби РДЦ Південного регіону групи з оперативної роботи диспетчерської служби Регіонального диспетчерського центру Південного регіону Дирекції управління ОЕС увільнено від роботи на час проходження навчальних зборів у Збройних Силах України із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на час зборів.

Згідно з відомістю розрахунку заробітної плати, за період з 07.09.2021 по 06.10.2021 сума витрат, що підлягає відшкодуванню військовозобов`язаному ОСОБА_1 , призваному на військові збори, становить 37 012,09 грн.

Позивач повторно надіслав листом від 09.05.2024 р. № 01/28108 пакет документів до ІНФОРМАЦІЯ_3 та звернувся з вимогою компенсувати ПАТ НЕК «Укренерго» витрати на виплату середньої заробітної плати ОСОБА_1 (таб № 7528), диспетчера диспетчерської служби Регіонального диспетчерського центру Південного регіону Дирекції управління ОЕС на період військових зборів.

До матеріалів справи долучені розрахункові листки про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за вересень 2021, жовтень 2021.

Оскільки витрати на виплату середньої заробітної плати працівнику ПАТ НЕК «Укренерго» ОСОБА_1 за період навчальних зборів Позивачу так і не компенсовано, позивач звернувся до суду.

Висновки суду

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

У ч. 1 ст. 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. Чисельність військовозобов`язаних, які підлягають призову на навчальні збори, щорічно визначається Міністерством оборони України в межах бюджетних асигнувань на оборону.

Згідно з ч. 11 ст. 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.

За приписами ч. 13 ст. 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За громадянами України, які проходять підготовку з військово-технічних спеціальностей з відривом від виробництва, на весь час підготовки, включаючи час проїзду до місця підготовки та у зворотному напрямку, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування і форм власності (ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу").

В п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 №1644 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Відповідно до абз. 1 п. 7 Інструкції "Про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 12.03.2007 № 80 (далі - Інструкція) за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах.

Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний (п. 8 Інструкції).

Згідно з п. 11 Інструкції виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами.

В п. 12 Інструкції визначено, що підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією за відповідною формою.

Відповідно до п. 13 Інструкції середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95, виходячи із заробітку за два останні місяці.

Суд встановив, що позивач виконав вимоги наведених норм щодо надання відповідних документів на відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою військовозобов`язаному працівнику ОСОБА_1 (таб № 7528 ) середньої заробітної плати за період його знаходження на навчальних зборах з 07.09.2021 до 06.10.2021 на суму 37 012,09 грн. Однак відшкодування цих витрат здійснено не було.

За приписами п. 10 Положення "Про військові комісаріати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 №389 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), обласні військові комісаріати здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку" № 1357-IX від 30.03.2021, який набув чинності 23.04.2021, до низки законодавчих актів, внесені зміни, якими, зокрема, слова "військовий комісаріат" у всіх відмінках та числах замінено словами "територіальний центр комплектування та соціальної підтримки" у відповідному відмінку та числі.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону № 1357-IX від 30.03.2021 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються на базі діючих військових комісаріатів шляхом їх перетворення протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є правонаступниками військових комісаріатів, на базі яких вони утворюються. У свою чергу, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 154 від 23.02.2022, передбачено, що до функцій територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя віднесено здійснення відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних та резервістів, призваних на збори за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Беручи до уваги викладене, відповідач є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику середньої заробітної плати, який проходив військові збори.

Доказів оплати компенсації матеріали справи не містять.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» витрат на виплату середньої заробітної плати у розмірі 37012,09 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. вул. Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) витрати на виплату середньої заробітної плати у розмірі 37012, 09 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17 червня 2025 р.

Суддя Т.Г. Деркач