ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

10 червня 2025 року м. ХарківСправа № 922/4491/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання: Крамарова Н.В.

розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" про розстрочення виконання рішення суду (вх. №12249 від 21.05.2025) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ", м. Суми
до Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН", м. Харків,
про стягнення коштів

за участю представників:

заявника (боржника) Батіг В.В. ордер серії АХ №1230041 від 06.01.2025;

стягувача Бублик В.М. самопредставництво;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі № 922/4491/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" задоволено повністю. Стягнуто з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕНЕРА СУМИ" інфляційні втрати у розмірі 1 074 165,69 грн та 3% річних у розмірі 220 763,81 грн та судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 15 539,15 грн.

21.05.2025 до суду від Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду (вх. №12249), в якій заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі № 922/4491/24 шляхом сплати Комунальним підприємством ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА СУМИ () 1 310 468,65 грн, з яких 1 074 165,69 грн інфляційні втрати, 220 763,81 грн 3% річних, 15 539,15 грн - судовий збір, щомісячними платежами до 03.03.2026 згідно наступного графіку:

- до 03.06.2025 131 046,86 грн;

- до 03.07.2025 131 046,86 грн;

- до 03.08.2025 131 046,86 грн;

- до 03.09.2025 131 046,86 грн;

- до 03.10.2025 131 046,86 грн;

- до 03.11.2025 131 046,87 грн;

- до 03.12.2025 131 046,87 грн;

- до 03.01.2026 131 046,87 грн;

- до 03.02.2026 131 046,87 грн;

- до 03.03.2026 131 046,87 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 з посади, для розгляду даної заяви визначено суддю Мужичук Ю.Ю.

Як свідчать відомості з програми "Діловодство спеціалізованого суду", справа № 922/4491/24 направлена до Східного апеляційного господарського суду 01.04.2025 у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Комунального підприємства ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН на рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.05.2025 прийнято заяву Комунального підприємства ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН (вх. № 12249 від 21.05.2025) про розстрочення виконання рішення суду до розгляду. Розгляд заяви призначено на 10.06.2025 о 10:30.

02.06.2025 до Господарського суду Харківської області від стягувача у справі надійшли заперечення (вх. №13079), в яких стягував вказав, що ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" включене до Переліку постачальників універсальних послуг на закріпленій території, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території". Заборгованість населення Сумської області перед ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" станом на 22.05.2025 становить 197 800 257,11 грн. На думку стягувача додані боржником докази на підтвердження доцільності надання розстрочення виконання рішення суду є вмотивованими, але не співмірними для надання розстрочення терміном на один рік. З урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, стягувач вважає, що заява про розстрочення виконання рішення суду на 9 місяців у даній справі не підлягає задоволенню.

Присутній представник заявника (боржника) у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив її задовольнити та розстрочити виконання рішення строком на один рік.

Представник стягувача, що бере участь у судовому засіданні в режимі відео конференції пояснила, що проти заяви боржника заперечує частково та вважає за можливе надати розстрочення виконання рішення у даній справі строком до кінця календарного 2025 року.

Після викладення в судовому засіданні представником стягувача вказаної вище позиції представник позивача зазначив, що не заперечує проти розстрочення виконання рішення у даній справі строком до кінця календарного 2025 року

Заслухавши присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаного клопотання Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" зазначає, що відповідно відповідач є комунальним унітарним підприємством. Власником майна підприємства є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. Відповідач у скрутний час для Харківської міської громади з самого початку війни виконує функцію подвійного призначення - укриття населення від обстрілів, ракетних та артилерійських бомбардувань, а також здійснює безоплатне перевезення пасажирів лініями метрополітену внаслідок чого підприємство відповідача позбавлено можливості самостійно отримувати доходи та виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки грошові кошти, які надходять підприємству з міського бюджету йдуть на погашення першочергових платежів із заробітної плати та витрат, що забезпечують виключно пасажирські перевезення, без яких неможливо перевезення пасажирів лініями метрополітену, що на даний час має суттєве значення для підтримки життєзабезпечення мешканців міста Харкова на належному рівні, шляхом їх безперешкодного пересування містом. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан з 05-30 год. 24.02.2022. Згідно з наказом Департаменту інфраструктури Виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.02.2022 № 30/1 Про закриття регулярних перевезень КП Харківський метрополітен з 24.02.2022 припинено регулярні перевезення лініями метрополітену до особового розпорядження. Роботу КП Харківський метрополітен на період з 24.02.2022 по 23.05.2022 було повністю зупинено. З 24.02.2022 по 23.05.2022 метрополітен, як об`єкт цивільного захисту, використовувався виключно для укриття населення від уражень під час збройної агресії РФ та функціонував відповідно до Кодексу цивільного захисту України та Закону України Про правовий режим воєнного стану для забезпечення умов здійснення органами державної влади, військового командування, органами місцевого самоврядування наданих їм повноважень. У зв`язку з загальною соціально-економічною ситуацією в м. Харкові, кількістю внутрішньо переміщених осіб, які проживали в місті, падінням рівня доходів громадян відповідач з 24.05.2022 відновив перевезення пасажирів лініями Харківського метрополітену на безоплатній основі до відповідного розпорядження міського голови. Також, відповідач вказав про збитковість підприємства Відповідача, що послідовно та системно збільшується, що підтверджується копіями Балансів (Звітів про фінансовий стан): на 31.03.2024, збиток підприємства відповідача становить 2 613 303 000,00 грн; на 30.06.2024, збиток підприємства відповідача становить 2 749 179 000,00 грн; на 30.09.2024, збиток підприємства відповідача становить 2 797 204 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану.

Розстрочення виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком, а обґрунтування пов`язаних з цим обставин та подання доказів, які свідчать про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, покладається на зацікавлену особу.

В обґрунтування наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду відповідач посилається, зокрема, на збитковість підприємства відповідача, несприятливу економічну ситуацію, низький баланс обігових коштів, низький розмір доходів та наявність кредиторської заборгованості, в тому числі перед позивачем.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V), cуд вважає, що з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Позивач, у свою чергу, в поданих запереченнях проти заяви вважає заяву вмотивованою, проте заперечує проти строку надання розстрочення в один рік. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що проти надання рострочення до кінця 2025 року не заперечує.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, врахувавши обставини, викладені відповідачем у заяві про розстрочення виконання рішення, зокрема, беручи до уваги те, що позивач проти розстрочення виконання рішення заперечує частково, зокрема в частині строку та вказує строк розстрочення до кінця 2025 року, суд дійшов висновку, що розстрочення рішення суду на вказаний строк не порушить прав стягувача.

У контексті заявленого відповідачем строку розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Європейським судом з прав людини в окремих справах проти України було констатовано, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (зокрема ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Також, суд вважає за необхідне відзначити, що боржник просить суд не відстрочити, а розстрочити виконання рішення суду, що, на думку суду, в сукупності із показниками фінансового стану боржника та умовами, в яких відбувається наразі здійснення діяльності боржника, а також те, що стягувач у судовому засіданні пояснив, що проти надання розстрочення рішення до кінця 2025 року, що становить 6 місяців, не заперечує, та боржник погодився з такою позицією, що свідчить про дотримання балансу інтересів сторін при задоволенні заяви боржника та буде лише сприяти відновленню прав та інтересів стягувача.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про можливість розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі № 922/4491/24 шляхом сплати Комунальним підприємством ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА СУМИ () 1 310 468,65 грн, з яких 1 074 165,69 грн інфляційні втрати, 220 763,81 грн 3% річних, 15 539,15 грн - судовий збір, щомісячними платежами до 03.12.2025, відповідно до цього суд вважає за небхідне заяву Комунального підприємства ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН (вх. № 12249 від 21.05.2025) про розстрочення виконання рішення суду такою, що підлягає задоволенню частково, тобто у визначенні строку розстрочення на 6 місяців. В іншій частині заяви відмовити.

Керуючись ст.ст. 232 - 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Комунального підприємства ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН (вх. № 12249 від 21.05.2025) про розстрочення виконання рішення суду задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі № 922/4491/24 строком на 6 місяців шляхом сплати Комунальним підприємством ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА СУМИ () 1 310 468,65 грн, з яких 1 074 165,69 грн інфляційні втрати, 220 763,81 грн 3% річних, 15 539,15 грн - судовий збір, щомісячними платежами до 03.12.2025 згідно наступного графіку:

- до 03.07.2025 218411,44 грн;

- до 03.08.2025 218411,44 грн;

- до 03.09.2025 218411,44 грн;

- до 03.10.2025 218411,44 грн;

- до 03.11.2025 218411,44 грн;

- до 03.12.2025 218411,45 грн.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 11.06.2025.

Суддя Ю.Ю. Мужичук