ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/1319/25

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Глевчук В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Скалат-транс" (47851, Тернопільськаа область, м. Скалат, вул. Грушевського, 86, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілак" (58005, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Кушнірека, 7А, )

про стягнення заборгованості в розмірі 60798,08 грн.

Представники сторін не з`явилися.

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скалат-транс" (47851, Тернопільськаа область, м. Скалат, вул. Грушевського, 86, ) звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілак" (58005, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Кушнірека, 7А, ) про стягнення заборгованості за договором-заявкою №1-03/01/25 від 03.01.2025 на транспортне обслуговування в міжнародному сполученні в розмірі 60798,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо оплати послуг перевезення за маршрутом смт. Глибока - м. Вроцлав відповідно до договору-заявки №1-03/01/25 від 03.01.2025 у встановлений строк.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву.

ІІ. Рух справи у суді.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2025, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 22.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено перше засідання по справі на13.05.2025.

12.05.2025 за вх. № 1545 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Крім того, від представника позивача 12.05.2025 за вх. № 2005 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

У судове засідання 13.05.2025 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою суду від 13.05.2025, задоволено клопотання представника відповідача та відкладено розгляд справи по суті на 02.06.2025.

У судове засідання 02.06.2025 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

03.06.2025 за вх. № 1838 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.06.2025 продовжено розгляд справи №926/1319/25 та призначено розгляд справи по суті на 11.06.2025.

У судове засідання 11.06.2025 представники сторін не з`явилися.

Суд зазначає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, оскільки до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення ухвали суду з відміткою пошти «вручено особисто» 09.06.2025.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи у відповідності до ч.9 ст.165 ГПК України здійснений за наявними матеріалами справи.

III. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

03.01.2025 між замовником перевезень - ТОВ "Лілак" та перевізником ТОВ "Скалат-Транс", шляхом обміну простими електронними листами, був укладений Договір-заявка №1-03/01/25 на транспортне обслуговування в міжнародному сполученні.

За змістом Договору-заявки, ТОВ "Скалат-Транс" взяв на себе зобов`язання виконати міжнародне перевезення вантажу за маршрутом: с. Глибока (Чернівецька обл.) - м. Вроцлав (Польща).

Відповідно до пункту 11 (вартість послуг, порядок розрахування) договору-заявки №1-03/01/25 від 03.01.2025 вартість перевезення становить - 1400,00 євро.

За змістом цього ж пункту Договору-заявки, кошти сплачуються безготівково у гривнях, за курсом НБУ, встановленим на день розвантаження.

За даними графи 24 накладної CMR А № 0401/25-605, розвантаження відбулося - 09 січня 2025.

Курс НБУ на вищевказану дату становив 43,4272 грн за 1 євро, відповідно 1400 євро складає - 60798,08 грн.

За змістом пункту 11 (вартість послуг, порядок розрахування) Договору-заявки, - оплата послуги здійснюється протягом 14 календарних днів по оригіналам документів.

Позивач зазначив, що документи для проведення оплати, первинно були направлені на адресу замовника перевезення, після його завершення, однак були втрачені.

Після чого, 04.03.2025 документи, необхідні для оплати перевезення були повторно направлені на адресу "ТОВ Лілак" рекомендованим листом №225 з описом вкладення.

За даними сервісу відстеження Укрпошти, вказане відправлення було вручене адресату - 13.03.2025.

Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг чим заборгував Товариству з обмеженою відповідальністю "Скалат-транс" - 60798,08 грн.

Доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

IV. Позиція суду по суті спору.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК).

Згідно зі статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За статтею 526 ЦК України, положення якої кореспондуються зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу, а саме "Соки" автомобільним транспортом на загальну суму - 60798,08 грн, за які останній у повному обсязі не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості.

Доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості наданих послуг з перевезення вантажу, тож позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 ГПК судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами у господарському процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких умов, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, позовні вимоги слід задовольнити.

V. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено до стягнення 8300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2000,00 грн гонорару успіху.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката позивач долучив: копію договору про правову допомогу від 28.03.2025, укладений між ТОВ "Скалат-Транс" перевізником (Позивачем) та адвокатським бюро "Лози" в особі керуючого адвоката Лози Віктора Миколайовича; копію свідоцтва № 507 від 16.05.2008 про право на зайняття адвокатською діяльністю вказаною особою; довіреність від 28.03.2025; квитанцію до прибуткового ордера №06-03 на суму 8300,00 грн, та Акт прийому-передачі наданих послуг.

Відтак, відповідно до наданого акту прийому-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги 28.03.2025 адвокат Лоза В.М. надав наступні послуги:

- Вивчення та огляд документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням 4 години.

- Проведення заходів досудового врегулювання спору, проведення переговорів на предмет повернення боргу 20 хвилин.

- Проведення арифметичних розрахунків 25 хвилин.

- Аналіз судової практики 50 хвилин.

- Підготовка пакету документів 8 годин 25 хвилин.

- Вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та з метою примусового виконання рішення 4 години.

Загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до витраченого часу складає 8300,00 грн ( пункт 2.1. Договору).

Таким чином, матеріалами справи, актом, договором, які підписані сторонами у даній справі, підтверджується надання адвокатом Лозою В.М. позивачу послуг з надання професійної правової допомоги на суму 8300,00 грн.

Щодо покладення на відповідача 2000,00 грн відшкодування гонорару успіху суд зазначає наступне.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі East/West проти України від 23 січня 2014 року ( East/West. , заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху . ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Суд зауважує, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху , ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі Пакдемірлі проти Туреччини (Pakdemirli v., заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача 2000,00 грн. відшкодування гонорару успіху.

VI. Висновки суду з предмету судового розгляду.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати відповідачем 60798,08 грн основної заборгованості у добровільному порядку, доведеністю позивачем власних вимог, не спростування їх відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Судовими витратами у справі є витрати позивача по сплаті судового збору, сплачені за платіжною інструкцією № 37978143 від 01.04.2025 у сумі 3028,00 грн, та витрати на надання професійної правничої допомоги адвоката в сумі 8300,00 грн, які на підставі положень статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілак" (58005, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Кушнірека, 7А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скалат-транс" (47851, Тернопільськаа область, м. Скалат, вул. Грушевського, 86, ) заборгованість в сумі 60798,08 грн, 3028,00 грн компенсації по сплаті судового збору та 8300,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката.

3. В решті вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 13.06.2025.

Суддя Вікторія ЯРОШЕНКО

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.