ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р. Справа№ 910/737/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 (повний текст складено та підписано 24.03.2025)

у справі №910/737/25 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріотех»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 159 949,92 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріотех» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - відповідач) про стягнення 159 949,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ухиляється від повернення суми забезпечення договору поставки №УГПГФ 24-267, яку він отримав за банківською гарантією №40221 від 17.06.2024, та безпідставно її утримує.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/737/25 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріотех» грошові кошти в розмірі 159 949 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 92 коп. та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 14.04.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 14.04.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

ТОВ «Тріотех» не виконало поставку Товару в строки, встановлені Договором, що свідчить про настання гарантійного випадку через порушення Позивачем зобов`язання, забезпеченого гарантією (тобто за наявності правової підстави), у зв`язку з чим АТ «Укргазвидобування» правомірно звернулося до АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» з вимогою № 44.2.5-011-9162 від 27.11.2024 р. про перерахування банківської гарантії в розмірі 159 949,92 грн. відповідно до банківської гарантії №40221 від 17.06.2024 р., яка була задоволена.

Неповне з`ясування Господарським судом м. Києва при винесенні оскаржуваного рішення обставин справи, а саме п. 10.3. Договору №556/23 від 21.06.2023 полягає в наступному.

Відповідно до п. 10.3. Договору, у випадку надання Постачальником забезпечення виконання зобов`язань по Договору у формі грошових коштів, банківської гарантії/ стендбай акредитиву виконання зобов`язань Покупець повертає Постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити Постачальника вказані в Договорі (для забезпечення виконання зобов`язань по Договору у формі грошових коштів) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов`язань по Договору у формі банківської гарантії/ стендбай акредитиву виконання зобов`язань ) у наступних випадках:

A. після виконання Постачальником зобов`язань за Договором в повному обсязі;

B. за рішенням суду, яке набрало законної сили, щодо повернення забезпечення Договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або Договору про закупівлю нікчемним;

C.в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, що регулює публічні закупівлі.

Цим пунктом не передбачено обов`язку АТ «Укргазвидобування» повертати Позивачу банківську гарантію у грошовій формі. Таке повернення забезпечення виконання зобов`язань за договором (банківської гарантії) здійснюється не в грошовій формі, а виключно шляхом направлення відповідної інформації банку у разі настання одного із наведених у п.10.3 Договору випадків.

Крім того, з умов Договору, тендерної документації та змісту банківської гарантії слідує, що банківська гарантія (односторонній правочин), як забезпечення виконання зобов`язання, підлягає поверненню, якщо цей засіб забезпечення виконання зобов`язання не був реалізований.

Тлумачення умов Договору таким чином, що банківська гарантія підлягає поверненню після повного виконання Договору, навіть якщо мало місце неналежне виконання Договору, нівелює правове значення банківської гарантії, як виду забезпечення виконання зобов`язання.

Таке повернення забезпечення виконання зобов`язань за договором (банківської гарантії) здійснюється не в грошовій формі, а виключно шляхом направлення відповідної інформації банку у разі настання одного із наведених у п.10.3 Договору випадків.

Задовольняючи позов, суд не встановив тієї обставини, що п.10.3 Договору не надає Позивачу право вимагати від Відповідача повернення сплаченої гарантом суми гарантії, оскільки у нашому випадку повернення забезпечення здійснюється шляхом надіслання банку, а не Позивачу, інформації, а не суми банківської гарантії.

Сплачена АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» сума гарантії у розмірі 159 949,92 грн. є грошовими коштами АТ «Укргазвидобування», які останнє отримало в результаті виконання одностороннього правочину - банківської гарантії. Ні договір, за яким виник спір, ні Закон України «Про публічні закупівлі» не покладають на Відповідача обов`язку повернути Позивачу суму, сплачену за гарантією, у разі виконання ним договору. Більш того, АТ «Укргазвидобування» набуло у власність суму, сплачену за гарантією, на законних підставах, які не відпали.

Оскільки банківська гарантія №40221 від 17.06.2024 р., є фінансовою послугою, яка була спожита Бенефіціаром у момент сплати АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» суми гарантії - коштів в розмірі 159 949,92 грн. на виконання вимоги АТ «Укргазвидобування» №44.2.5-001-9162 від 27.11.2024 р., то дану послугу (банківську гарантію) повернути неможливо.

Сума, яка сплачена за банківською гарантією, не є забезпеченням виконання зобов`язання, а тому її повернення не передбачено ні положеннями ст.27 Закону України «Про публічні закупівлі», ні умовами п. 10.3. Договору.

Суд дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності обов`язку в АТ «Укргазвидобування» повернути Позивачу сплачену за гарантією суму у розмірі 159 949,92 грн. у зв`язку з виконанням договору. Адже, сума, яка сплачена за гарантією, за своєю правовою природою не є забезпеченням договору, а тому її повернення не передбачене ні приписами законодавства, ні умовами договору, на які послався суд першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/737/25, ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.06.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріотех» (далі - позивач, Постачальник) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - відповідач, Покупець) укладено договір поставки №УГПГФ 24-267 (за рознарядкою), відповідно до якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві Спеціальні рідини для ПВО 10k (далі - Товар), зазначений в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар. Під поставкою Сторони розуміють передачу Товару Постачальником для прийняття Покупцем.

Згідно з пунктом 1.2 Договору поставки сторони визначили, що найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Товару вказується у специфікації, яка є Додатком №1 до Договору та є його невід`ємною частиною.

У відповідності до Додатку №4 до Договору, Позивач зобов`язався поставити Відповідачу 2080л. спеціалізованого герметизуючого мастила, призначеного для використання з геофізичним кабелем, найменування 765F Grease Sea.

Відповідно до п.3.1 договору ціна Товару вказується в Специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ. Загальна ціна Договору визначається загальною вартістю Товару, вказаного в Специфікації до цього Договору та становить до 3 198 998, 40 грн., в тому числі 533 166,40 грн. ПДВ (п.3.2).

Згідно п. 3 Специфікації №1 до договору, строк поставки Товару сторони погодили протягом 120 календарних днів з моменту отримання рознарядки.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що обсяг поставки Товару (кожної партії Товару) визначається в рознарядках Покупця. Відвантаження Товару проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження Товару без рознарядки забороняється. Рознарядка Постачальнику може направлятися Покупцем в електронному вигляді на електронні адресу Постачальника, вказану в Розділі XIV даного Договору.

Договір відповідно до п. 10.1 набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (за наявності), за умови надання Постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по Договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього Договору і діє до 18.02.2025 року (включно).

Відповідно до п.5.3 Договору датою прийняття Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі Товару, форма якого наведена в Додатку №3 до цього Договору, який є невід`ємною частиною (застосовується, якщо Постачальник є нерезидентом в Україні) або видаткової накладної. Датою передачі Постачальником Товару для прийняття Покупцем є дата прибуття Товару до місця поставки зазначена у відповідному товаротранспортному документі або дата підписання Сторонами акту приймання-передачі Товару, якщо Покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття.

Згідно пп.6.3.1 п. 6.3 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором.

Гранична дата поставки товару за умовами договору поставки №УГПГФ 24-267 сторонами погоджена до 23.10.2024 р. включно.

У визначений договором строк товар Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріотех» поставлено не було.

Як свідчать матеріали справи, позивачем товар поставлено відповідачу 02.12.2024, що підтверджується видатковою накладною №197 від 02.12.2024 на суму 3 198 998,40 грн.

Відповідно до пункту 7.9 Договору у разі прострочення Постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання Постачальником порушеного зобов`язання.

У подальшому, відповідач звернувся до позивача з вимогою сплатити пеню у розмірі 22 392,99 грн. у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, а саме простроченням строку поставки товару та вимагав сплатити заборгованість по вимозі №305.4-.305-2-9246 від 28.11.2024 р. у розмірі 332 695,82 грн., що разом складає 355 088,81 гpн.

На виконання вимог, викладених у претензії відповідача за договором № УГПГФ 24-267 вiд 25.06.2024 року, позивач 30.12.2024 сплатив відповідачу пеню у розмірі 355 088,81 грн., нараховану за порушення строків поставки товару, що підтверджується платіжною інструкцією №638432 від 30.12.2024.

Відповідно до п.10.2 договору поставки №УГПГФ 24-267 вимоги забезпечення виконання зобов`язань по Договору Постачальником: забезпечення виконання зобов`язань по Договору здійснюється до укладання Договору в один із способів:

(1) у формі грошових коштів. Сума грошових коштів, як забезпечення виконання зобов`язань по даному Договору повинна бути перерахована Постачальником на окремий рахунок, наданий Покупцем та повинна бути 5 % від загальної вартості (ціни) Договору.

(2) або надання банківської гарантії виконання зобов`язань по Договору. Банківська гарантія повинна відповідати вимогам, вказаним у формі банківської гарантії як забезпечення виконання зобов`язань за договором закупівлі, яка є Додатком №5 до Договору, та її сума повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) Договору.

Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» та Позивачем укладено Договір про надання гарантії №40221/ЮГ-24 від 17.06.2024 р., який регулює правовідносини Сторін щодо надання Банком-Гарантом гарантії виконання договору з метою забезпечення належного виконання Принципалом умов Договору про закупівлю, що укладається за результатами закупівлі публічної процедури закупівлі «С_24Т-267_24950000-8 Спеціалізована хімічна продукція (Спеціальні рідини для ПВО 10k)», згідно з оголошенням про проведення закупівлі № UA-2024-05-23-011465-a.

Умовою п.1.2 договору передбачено, що Гарантійним випадком є невиконання/ неналежне виконання Принципалом перед Бенефіціаром Основного зобов`язання, а саме: невиконання/неналежне виконання Принципалом зобов`язань по Договору про закупівлю, що укладається за результатами закупівлі публічної процедури закупівлі «С_24Т-267_24950000-8 Спеціалізована хімічна продукція (Спеціальні рідини для ПВО 10k)», відповідно до Основного зобов`язання.

Згідно умов вказаного договору АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» було оформлено банківську гарантію №40221 від 17.06.2024.

Окрім того, 17.06.2024 АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» та позивачем укладено Договір про грошове покриття №40221/ЮГ-2932, відповідно до якого в порядку та на умовах, передбачених цим Договором Заявник надає грошове покриття (майнові права на отримання і використання грошових коштів для здійснення розрахунків) в розмірі 79 974,96 грн. в якості забезпечення в повному обсязі виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріотех» (далі по тексту - Принципал) перед Банком, що випливають (та/або випливатимуть) з Договору про надання банківської гарантії № 40221/ЮГ-24 від « 17» червня 2023 року та Гарантії, наданої згідно нього, укладеного між Банком та Принципалом, а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми гарантії, строків їх виконання, розміру комісій та інших платежів та умов.

Згідно п.2.1 договору №40221/ЮГ-2932 з метою забезпечення своєчасного та у повному обсязі виконання Принципалом Основного зобов`язання, коли настане термін його виконання згідно з умовами Договору про надання гарантії, виключно для цілей, визначених цим Договором та Договором про надання гарантії, Заявник в день підписання цього Договору забезпечує перерахування у безготівковій формі коштів в сумі Грошового покриття на відповідний рахунок грошового покриття Заявника.

Пунктом 2.2 договору про грошове покриття №40221/ЮГ-2932 передбачено, що грошове покриття надається Заявником на безвідкличній основі і не може повертатись/ зменшуватись протягом терміну дії цього Договору та Договору про надання гарантії без згоди на це Банку. Сума грошового покриття, відповідно до умов Договору про надання гарантії складає 79 974, 96 грн.

На виконання умов означеного договору, позивач 17.06.2024 перерахував АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» грошове покриття в сумі 79974,96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №638053 від 17.06.2024.

У зв`язку з тим, що до АТ «КБ «ГЛОБУС» надійшла вимога (SWIFT-повідомлення від « 29» листопада 2024 року) про сплату грошової суми за Банківською гарантією № 40221 від 17 червня 2024 року, що була надана на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в розмірі 159 949,92 грн., 29.11.2024 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» звернулося до позивача з листом №1-4183.

В листі №1-4183 Банк-Гарант повідомив позивача про необхідність здійснення Гарантійного платежу згідно пункту 3.3 Договору про надання гарантії № 40221/ЮГ-24 від « 17» червня 2024 року в розмірі 159 949,92 грн.

02.12.2024 позивач перерахував АТ «КБ «ГЛОБУС» гарантійний платіж згідно договору про надання гарантії №40221/ЮГ-24 від 17.06.2024 р. в сумі 79 974,96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 638362 від 02.12.2024.

Пунктом 10.3 договору поставки №УГПГФ 24-267 передбачено, що випадку надання Постачальником забезпечення виконання зобов`язань по Договору у формі грошових коштів, банківської гарантії виконання зобов`язань Покупець повертає Постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити Постачальника вказані в Договорі (для забезпечення виконання зобов`язань по Договору у формі грошових коштів) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов`язань по Договору у формі банківської гарантії виконання зобов`язань) після виконання Постачальником зобов`язань за Договором в повному обсязі.

Враховуючи наведені обставини, позивач 09.01.2025 звернувся до відповідача про повернення суми банківської гарантії в розмірі 159 949,92 грн.

10.01.2025 відповідач надав позивачу відповідь, в якій повідомив, що Товар Постачальником поставлено із порушенням строку поставки, банківська гарантія № 40221 від 17.06.2024 року не підлягає поверненню.

Звертаючись з позовом до суду, позивач в обґрунтування вимог зазначив, що ним було виконано усі умови договору та поставлено товар, проте з простроченням строку, та сплачено пеню за порушення строку поставки товару. Тому, за доводами позивача, існують підстави для повернення на його користь суми забезпечення договору, яку відповідач отримав за банківською гарантією №40221 від 17.06.2024 на суму 159 949,92 грн.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача суми забезпечення виконання договору у розмірі 159 949,92 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правовою природою укладений між сторонами договір від 25.06.2024 є договором поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України (стаття 663 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Враховуючи те, що своєчасність поставки товару постачальником є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки товару, то пропущення постачальником встановленого в договорі строку поставки товару буде свідчити про порушенням зобов`язання з поставки товару.

При цьому правовідносини, які виникли на підставі Банківської Гарантії від 17.06.2024, підпадають під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України, а також Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 639 (далі - Положення).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною першою статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Так, у пункті 9 частини третьої розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення Бенефіціара або банку Бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти Бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто відповідно до положень пункту 10.3 Договору, які узгоджуються з вимогами статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», забезпечення виконання Договору повертається після виконання Постачальником зобов`язань за Договором в повному обсязі протягом 5 банківських днів.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18, від 21.02.2020 року у справі № 910/4460/19, від 14.01.2019 року у справі №910/3777/18.

Посилання відповідача, наведені у письмовому відзиві, які є ідентичними доводам апеляційної скарги, судом відхилені, оскільки гарантія є окремим видом забезпечення виконання зобов`язань за Договором.

Гарантія - це односторонній правочин, за яким гарант приймає на себе обов`язок сплатити бенефіціару на його вимогу певну грошову суму внаслідок невиконання боржником (принципалом) взятих на себе зобов`язань, забезпечених гарантією.

За таких обставин, підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання Договору, а не певне порушення строків його виконання.

Надаючи оцінку зазначеному, судом враховано, що згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №910/2693/18, від 27.01.2020 у справі № 911/1867/18.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1статті 526 ЦК України).

Системний аналіз п.10.3 договору поставки та встановлених обставин справи у їх поєднанні між собою свідчить, що позивач виконав свої зобов`язання щодо поставки товару, проте, з порушенням визначених строків. Тому у даних правовідносинах має місце неналежне виконання. Позиції сторін щодо позову в цілому свідчать про наявність в діях позивача ознак (критеріїв) неналежності виконання зобов`язання.

За таких обставин, наявний безпосередній зв`язкок між виконанням позивачем своїх зобов`язань, як постачальника щодо поставки товару, проте з порушенням строків визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) та правом на повернення суми забезпечення виконання договору поставки після настання вказаних обставин, що прямо передбачено умовами договору.

Враховуючи викладені вище обставини, позивачем здійснено повне виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору Договором, проте з порушенням обумовлених строків, що свідчить саме про неналежне виконання та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 13.1 Порядку у вигляді повернення замовником (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю, після виконання учасником-переможцем договору.

З урахуванням характеру правових відносин, які виникли між сторонами та обставини виконання цього договору, становище коли змовник отримав повністю передбачене договором майно і при цьому утримує перераховані кошти як гарантія виконання договору є неприйнятним та не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 Цивільного кодексу України, зокрема справедливості, добросовісності та розумності.

Приймаючи до уваги вищенаведене у сукупності та встановлені обставини повного виконання Позивачем зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору договором, наявні підстави для повернення Відповідачем забезпечення виконання Договору у розмірі 159 949,92 грн., не залежно від доводів Відповідача про неналежне виконання Позивачем умов Договору в частині строків поставки товару та того, що вказані кошти вже є власністю відповідача.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Доводи та міркування скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у даній справі, та не впливають на прийняття рішення у даному спорі, внаслідок чого у задоволенні апеляційної скарги відповідача належить відмовити.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в аналогічній справі №910/695/24 ухвалою Верховного Суду від 20.05.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 та постанову Північного апеляційного господрського суду від 14.01.2025 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім метрологія" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 227 274,96 грн.

Позовні вимоги у справі були обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір поставки №63/11-23 від 16.02.2023. Виконання умов договору було забезпечено банківською гарантією №31096 виданою акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус". Позивачем було зазначено, що ним здійснено повне виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами договором, проте з порушенням обумовлених строків, що свідчить саме про неналежне виконання та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 13.1 Порядку закупівель товарів, робіт та послуг, затвердженого наказом ПАТ "Укргазвидобування" від 01.08.2017 №497, у вигляді повернення замовником (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю, після виконання учасником-переможцем договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/695/24 позов було задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазхім Метрологія" суму грошових коштів в розмірі 227 274 (двісті двадцять сім тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 409 (три тисячі чотириста дев`ять) грн. 13 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/695/24 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/695/24 - залишено без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/737/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/737/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

4. Матеріали справи №910/737/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко