номер провадження справи 3/43/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 Справа №908/940/25

м. Запоріжжя, Запорізька область

Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 02909973) в інтересах держави в особі позивача: Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код юридичної особи 00032945)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький рибокомбінат» (вул. Привокзальна, 21, м. Запоріжжя, 69118; ідентифікаційний код юридичної особи 00476642)

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «РУНА» (вул. Вересаєва, 3, м. Запоріжжя, 69068; ідентифікаційний код юридичної особи 30980610)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство «Укрриба» (вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. А, м. Київ, 01042; ідентифікаційний код юридичної особи 25592421)

про стягнення коштів у розмірі 24 309,81 грн

без повідомлення (виклику) представників сторін

РУХ СПРАВИ.

10.04.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький рибокомбінат» (скорочене найменування ТОВ «Запорізький рибокомбінат»); 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «РУНА» (скорочене найменування ТОВ «РУНА»), про:

1) стягнення з відповідача-1 на користь Фонду державного майна України безпідставно збережених коштів за період з 29.10.2023 до 31.01.2025 у розмірі 12 154,91 грн;

2) стягнення з відповідача-2 на користь Фонду державного майна України безпідставно збережених коштів за період з 29.10.2023 до 31.01.2025 у розмірі 12 154,91 грн.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 просить покласти на відповідачів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 справу №908/940/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.

Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі №908/940/25; присвоєно справі номер провадження 3/43/25.Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Цією ж ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство «Укрриба» (вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. А, м. Київ, 01042; ідентифікаційний код юридичної особи 25592421, скорочене найменування ДП «Укрриба»).

Судом до матеріалів справи долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням:

- відповідача-1 (ТОВ «Запорізький рибокомбінат») є: вул. Привокзальна, 21, м. Запоріжжя;

- відповідача-2 (ТОВ «РУНА») є: вул. Вересаєва, 3, м. Запоріжжя, 69068.

Копія ухвали суду від 15.04.2025, надіслана відповідачу-1 та відповідачу-2 поштовим відправленням за адресою місцезнаходження відповідача-1 та відповідача-2, повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ «Укрпошта» форми 20 «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також, суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Запорізької області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

05.05.2025 ухвалу суду від 15.04.2025 було розміщені на офіційному вебпорталі судової влади України Господарського суду Запорізької області в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zp.arbitr.gov.ua/sud5009.

Також, суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Запорізької області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Отже, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання, як відзиву на позову заяву, так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА.

Запорізькою окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час використання державного майна (гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми, наслідком яких є ненадходження коштів до державного бюджету.

29.12.2020 між Запорізькою обласною державною адміністрацією, ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «Руна» укладено договір оренди водного об`єкта (рибогосподарської технологічної водойми) для рибогосподарських потреб, розташованого на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області строком на 12 років, який наразі є чинним.

У пункті 3 договору зазначено, що у межах об`єкта оренди розміщені гідротехнічні споруди, у т. ч. рибозахисні гідротехнічні споруди, а саме: рибна дільниця «Приморська» та рибна дільниця «Питомна», які згідно з інформацією Фонду державного майна України та Державною підприємства «Укрриба» (листи від 23.12.2024 №10-62-34440, від 27.12 2024 №11-04/46, відповідно) є державною власністю та перебувають на балансі ДП «Укрриба» з 2003 року.

З 29.04.2023 у ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «Руна» виник обов`язок укладення з ДП «Укрриба» договору користування указаними гідротехнічними спорудами на умовах оренди та сплати орендної плати у встановленому розмірі.

У зв`язку з тим, що договір користування гідротехнічними спорудами на умовах оренди так і не укладений, ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «Руна» не сплачують орендну плату за їх використання, чим збільшили вартість власного майна. у той час як державним бюджетом втрачено належне майно (кошти від орендної плати), на які позивач цілком обґрунтовано очікував.

Розмір недоотриманих доходів до державного бюджету за період з 29.10.2023 по 31.01.2025 склав 24 309,81 грн.

Вказане стало підставою для звернення прокурора з вказаним позовом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач (Фонд державного майна України) письмових пояснень щодо суті справи не надав. Про розгляд справи був належним чином повідомлений шляхом доставки електронного листа (ухвали суду про відкриття провадження у справі) до електронного кабінету.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА-1, 2.

Відповідачі-1, 2 відзиву на позов не надали.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає, що відповідачі-1, 2 не скористалися своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ДП «Укрриба», пояснень щодо предмету спору не надала. Про розгляд справи була належним чином повідомлена шляхом доставки електронного листа (ухвали суду про відкриття провадження у справі) до електронного кабінету.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування гідротехнічними спорудами, за період з 29.10.2023 по 31.01.2025 у розмірі 24 309,82 грн (12 154,91 грн з кожного з відповідачів).

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити:а) чи наявні правові підстави для використання гідротехнічних споруд у відповідачів; б) чи фактично використовуються гідротехнічні споруди відповідачами; в) яка вартість гідроспоруд; г) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог законодавства.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

29.12.2020 між Запорізькою обласною державною адміністрацією (далі ЗОДА) та ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «РУНА» укладено договір оренди водного об`єкта (рибогосподарської технологічної водойми) для рибогосподарських потреб, розташованого на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, строком на 12 років, який наразі є чинним.

Об`єктами оренди за умовами Договору є:

- вода (водний простір) водних об`єктів (рибогосподарських технологічних водойм) площею 577,3 га, у тому числі по рибній ділянці «Приморська» - 472,9 га по рибній дільниці «Питомна» - 104,4 га;

- земельна ділянка (Кадастровий номер :01:001:0001), яка перебуває у власності держави в особі ЗОДА загальною площею 678,1 га, з якої під водним об`єктом 577,3 га (п. 2 Договору).

У пункті 3 договору зазначено, що у межах об`єкта оренди розміщені гідротехнічні споруди, у т. ч. рибозахисні гідротехнічні споруди, а саме: рибна дільниця «Приморська» та рибна дільниця «Питомна», які згідно і інформацією Фонду державного майна України та ДП «Укрриба» (листи від 23.12.2024 №10-62-34440, від 27.12 2024 №11-04/46, відповідно) є державною власністю та перебувають на балансі ДП «Укрриба» з 2003 року. Право державної власності на гідротехнічні споруди підтверджується наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна (додаток до листа ФДМУ 23.12.2024 №10-62-34440).

Відповідно до п. 4 Договору об`єкти оренди передано у користування без гідротехнічних споруд.

У пункті 9 Договору зазначено, що орендна плата за цим Договором вноситься орендарем лише за об`єкти оренди: за воду та земельну ділянку

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання в галузі рибного господарств, збереження та раціонального використання водних біоресурсів та сфері аквакультури» від 21.03.2023 до Закону України «Про аквакультуру» (далі Закон №52937-VII) внесені зміни, які набули чинності 28.04.2023, та згідно з якими зобов`язано осіб, які орендують земельну ділянку разом з водним об`єктом на ній, протягом установленого строку укласти договір користування гідротехнічнимиспорудами на умовах оренди. Орендна плата за користування на умовах оренди такою гідротехнічною спорудою повинна становити 12 відсотків залишкової вартості гідротехнічної споруди рибогосподарської технологічної водойми на рік, 70% зараховується до державного бюджету, а 30% - ії балансоутримувачу.

Усі гідротехнічні споруди вищевказаних рибодільниць, як на час набрання чинності Законом №52937-VII, так і на час подання позову перебувають у позадоговірних відносини, що підтверджується листами ФДМУ від 20.12.2024 №10-72-34259 та ДП «Укрриба» від 27.12.2024 №11-04/46, від 10.02.2025 №11-04/06.

За розрахунком прокурора розмір недоотриманих доходів державного бюджету за фактичне користування гідротехнічними спорудами без укладення договору орендиза період з 29.10.2023 по 31.01.2025 склав 24 309,81 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.

Щодо повноважень прокурора.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З положень статті 131-1 Конституції України слідує, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

За приписами статті 53 ГПК України господарський суд порушує справи за заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №923/35/19, від 23.07.2020 у справі №925/383/18).

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси Держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Незалежно від причин неможливості самостійно звернутись до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів, сам факт незвернення до суду місцевої ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів відповідної територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Таку ж позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) Верховний Суд зауважив, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду наведено наступні правові висновки.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №906/982/19.

Позивачем у позовній заяві визначено Фонд державного майна України.

Прокурор вважає, що ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «Руна» з 2020 року є користувачами рибдільниць «Питомна», «Приморська» та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0001, на якій розташовані гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми, та не сплачують орендну плату за користування указаними спорудами.

Безоплатне користування, без відповідної правової підстави рибдільниць «Питомна», «Приморська» є порушенням імперативних норм оренди та сплати орендної плати, фундаментальних засад використання державного майна, отже порушує установлений державою особливий порядок та режим щодо користування державним майном.

Гідротехнічні споруди рибогосподарських технологічних водойм, розташовані на земельній ділянціз кадастровим номером :01:001:0001, є державною власністю та перебувають на балансі ДП «Укрриба», уповноваженим органом управління якого з 07.06.2024 є Фонд державного майна України.

Обласною прокуратурою на адресу ФДМУ 16.11.2024 за №15/3-2676-24 (15/3-6935вих-24) був направлений лист з метою встановлення чи вживались з його боку заходи судово-претензійногохарактеру щодо стягнення безпідставно збережених коштів до державною бюджету та до бюджету балансоутримувача з Відповідачів.

Згідно з листом ФДМУ від 20.12.2024 №10-72-34259 заходи судово-претензійного характеру щодо стягнення з Відповідачів безпідставно збережених коштів за користування гідротехнічними спорудами не вживались. Натомість, ФДМУ прохало обласну прокуратури надати належну оцінку ситуації. що склалася та вжити необхідних заходів, щодо недопущення протиправного використання об`єктів нерухомості державної форми власності для рибогосподарський потреб.

З метою отримання відомостей щодо вжиття самостійних заходів судово-претензійного характеру обласною прокуратурою на адресу ФДМУ 13.01.2025 був направлений повторний запит за №15/3-2676-24 (15/1196вих-25).

ФДМУ 26.01.2025 надано відповідь №10-72-2076,. у якій зазначено, що заходи претензійно-позовної роботи стосовно можливих порушень інтересів держави у вигляді використання гідротехнічних споруд без належної правової підстави та недоотримання державним бюджетом та балансоутримувачем споруд плати за їх оренду. Фондом не вживалися, оскільки звернень з цього питання від ДП «Укрриба» не надходило.

Зазначене свідчить про нездійснення Фондом державного майна Українизахисту порушених інтересів держави і наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва.

Також в матеріалах справи міститься адресоване Фонду державного майна України повідомлення Запорізької обласної прокуратури від 07.04.2025 №15/3-2676-24 на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про звернення до господарського суду з позовною заявою.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави в особі позивача - Фонду державного майна України.

Стосовно правових підстав для використання гідротехнічних споруд.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції на час виникнення у відповідачів обов`язку укладення окремого договору оренди гідротехнічних споруд, тобто на 29.04.2023) забороняється передавати державне майно в безоплатне користування або позичку.

У абз. 14 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що відносини оренди гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми та гідротехнічних споруд для цілей аквакультури регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про аквакультуру».

З 28.04.2023 набули чинності зміни до Закону №5293-VI, який доповнено статтею 14-2 та передбачено особливості умов надання гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми у користування на умовах оренди.

Так, фізичні та юридичні особи, які орендують рибогосподарські технологічні водойми відповідно до договору оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами (далі фізичні та юридичні особи), зобов`язані протягом шести місяців з дня укладення договору оренди землі укласти договір користування на умовах оренди гідротехнічною спорудою рибогосподарської технологічної водойми на неконкурентних засадах, без проведення аукціону.

Крім того, у п. 3 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання в галузі рибного господарства, збереження та раціонального використання водних біоресурсів та сфері аквакультури» від 21.03.2023 також зазначено, що фізичні та юридичні особи, які орендують рибогосподарські технологічні водойми відповідно до договору оренди водного об`єкта чи договору оренди землі або є користувачами на праві постійного користування земельною ділянкою, на якій розташовані гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми, зобов`язані протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом укласти договори користування на умовах оренди гідротехнічною спорудою рибогосподарської технологічної водойми за процедурою, визначеною статтею 14-2 Закону України «Про аквакультуру».

За обставинами справи Договір оренди водного об`єкта був укладений ще у 2020 році та є чиним до теперішнього часу. У зв`язку з цим ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «Руна», як орендарі рибогосподарських технологічних водойм (рибні дільниці «Приморська» та «Питомна») та вищевказаної земельної ділянки для рибогосподарських потреб, зобов`язані були протягом 6 місяців з дня набрання чинності законом №2989-IX (тобто з 29.04.2023 і до 29.10.2023) укласти окремий договір користування на умовах оренди гідротехнічними спорудами рибогосподарської технологічної водойми на неконкурентних засадах, без проведення аукціону.

Гідротехнічні споруди є державною власністю та перебувають на балансі ДП «Укрриба» з 2023 року.

Отже, Орендодавцем, у контексті законодавства про аквакультуру, є ДП «Укрриба».

Уповноваженим органом управління державним майном, яке перебуває у віданні ДП «Укрриба» з 07.06.2024, є Фонд державного майна України.

Ураховуючи викладене, орендодавцем і балансоутримувачем гідротехнічних споруд, розташованих на указаній земельній ділянці, було та є ДП «Укрриба», а уповноваженим органом управління з 07.06.2024 є ФДМУ.

Щодо фактичного використання гідротехнічних споруд відповідачами.

Відповідно до паспортів рибдільниць «Питомна» та «Приморська», розроблених у 2018 році ТОВ «Рибпромсервіс» на замовлення відповідача 1, указані рибдільниці, розташовані у рибогосподарських технологічних водоймах та на землях водного фонду рибогосподарських технологічних водойм. Джерелом водопостачання технологічної водойми є річка Конка, а також за рахунок джерел та атмосферних опадів. У технологічній водоймі розташовані виросні ставки, комплекс нерестовик та малькових ставків, призначених для вирощування товарної риби. Також у паспортах перелічені державні гідротехнічні споруди, які розташовані у рибдільницях, за допомогою яких експлуатуються технологічні водойми виросних ставків.

Згідно з п. 14 Договору оренди об`єкт оренди (земля та вода) передаються для рибогосподарських потреб.

3 вищевикладеного слідує, що гідротехнічні споруди, рибогосподарські технологічні водойми рибних дільниць «Питомна» та «Приморська», земельна ділянка, на базі якої вони розміщені, є єдиним майновим комплексом - рибницьким господарством. І лише використання усіх його складових надає можливість здійснювати господарську діяльність аквакультуру.

Здійснюючи указану господарську діяльність (аквакультура), зважаючи на технологічну єдність всіх елементів та комплексність рибного господарства, Відповідачі об`єктивно не могли одночасно не користуватися гідротехнічними спорудами.

Тобто спірні гідротехнічні споруди є приналежністю до головної речі (земельної ділянки), яка слідує за нею.

Статтею 186 Цивільного кодексу України визначено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Гідроспоруди при ньому відіграють допоміжну (регулятивну та/або захисну) роль, управляючи водним простором та/або захищаючи навколишнє середовище від його шкідливої дії, отже не можуть функціонувати окремо від нього.

На нерозривності гідротехнічних споруд як складової землі водного фонду наголошено Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2024 у справах №125/1227/12, №128/1243/22.

3 аналізу вищезазначених положень законодавства, з урахуванням ст. 186 Цивільного кодексу України, вбачається. що наслідком отримання в оренду рибогосподарської технологічної водойми та земельної ділянки під нею саме для рибогосподарських потреб є і використання гідротехнічних споруд, які там розташовані.

Указане свідчить про те, що Відповідачі користувалися гідротехнічними спорудами, які є державною власністю, безоплатно та без укладання відповідного договору оренди.

Щодо вартості гідроспоруд та розрахунку безпідставно збережених коштів.

У ст. 14-2 Закону України «Про аквакультуру» зазначено, що розмір орендної плати за користування на умовах оренди гідротехнічною спорудою рибогосподарської технологічної водойми становить 12 відсотків залишкової вартості гідротехнічної споруди рибогосподарської технологічної водойми на рік, з якої 70 відсотків зараховується до державного бюджету, а 30 відсотків балансоутримувачу.

Відповідно до п. 11 Типовою договору користування на умовах оренди гідротехнікою спорудою рибогосподарської технологічної водойми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2023 № 1151 (далі, Типовий договір), орендар (у цьому випадку такого статусу набули 6 ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «Руна», якщо б виконали обов`язок укладення договору) сплачує орендну плату на підставі рахунків орендодавця (ДП «Укрриба»). Орендодавець (ДП «Укрриба»), у свою чергу виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок орендодавця (ДП «Укрриба»), і частини орендної плати, яка сплачується на рахунок державного бюджету (ФДМУ).

Залишкова балансова вартість вищевказаних гідротехнічних споруд станом на 30.09.2023, відповідно до наданих балансоутримувачем довідок, складала 219 635,47 грн.

Виходячи із залишкової балансової вартості гідротехнічних споруд, розрахована орендна плата, загальний розмір якої відповідно до довідок плати за оренду державного майна, що знаходиться на території рибних дільниць «Приморська» та «Питомна», за період з 29.10.2023 по 31.01.2025, наданих ДП «Укрриба» (лист від 10.02.2025 №11-04/06), складає 41 674,10 грн, з яких розмір неотриманих доходів державою склав 24 309,81 грн.

Отже, користуванням державними гідротехнічними спорудами без укладання договору їх оренди призвело до того, що державним бюджетом за період з 29.10.2023 по 31.01.2025 недоотримано доходів у розмірі 24 309,81 грн.

Щодо розподілення недоотриманого бюджетом доходу між відповідачами.

У ст. 526 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ст. 540 ЦК України).

У правовідносинах щодо користування указаними гідротехнічними спорудами відсутній договір оренди, який би міг врегулювати частки Відповідачів в орендній платі.

Суд не бере до уваги додаткову угоду №1 від 12.07.2021 до договору оренди водного об`єкта від 29.12.2020, укладену між Новоолександрівською сільською радою та відповідачами, якою встановлені частки користування земельною ділянкою між відповідачами, оскільки вважає її неукладеною внаслідок того, що Запорізька обласна державна адміністрація, яка є стороною договору оренди, не укладала цю додаткову угоду та не виявляла свою волю на її вчинення.

Беручи до уваги умови Договору, яким не визначено чіткої долі кожного за користування земельною ділянкою та водним об`єктом, не передбачено ні солідарну, ні субсидіарну відповідальність, та відсутність окремого договору оренди гідротехнічних споруд, відповідачі користуються гідротехнічними спорудами у рівних частках.

Отже, безпідставно збережені кошти за користування гідротехнічними спорудами у сумі 24 309,81 грн необхідно стягнути до державного бюджету з ТОВ «Запорізький рибокомбінат» та ТОВ «Руна» у рівних частках, а саме:

- ТОВ «Запорізький рибокомбінат» до державного бюджету 12 154,91 грн;

- ТОВ «Руна» до державного бюджету 12 154,91 грн.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається прокурор, доводяться: договором оренди водного об`єкта від 29.12.2020 (а.с. 49-62, т.1), витягами з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності (а.с.81-82, т.1), Довідками про вартість гідроспоруд (а.с. 112-113, т.1), Довідками плати за оренду державного майна, що знаходиться на території рибної дільниці «Приморська» та «Питомна» (а.с. 114-115, т.1), Паспортом рибогосподарської технологічної водойми рибної дільниці «Приморська» (а.с. 122-132, т.1), Паспортом рибогосподарської технологічної водойми рибної дільниці «Питомна (а.с. 133-145, т.1), листування Запорізької обласної прокуратури та Запорізької військової адміністрації, Фонду державного майна України, ДП «Укрриба» (а.с. 64, т.1 а.с.114, т.2).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, інші аргументи сторін, які не висвітлені в цьому рішенні, не мають істотного значення для вирішення справи.

Враховуючи вище встановлені обставини, з огляду на на предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідачів пропорційно їх часткам задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача-1 (ТОВ «Запорізький рибокомбінат») підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 514,00 грн, та з відповідача-2 (ТОВ «Руна») - у сумі 1 514,00 грн.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький рибокомбінат» (вул. Привокзальна, 21, м. Запоріжжя, 69118; ідентифікаційний код юридичної особи 00476642) на користь Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код юридичної особи 00032945) безпідставно збережені кошти за період з 29.10.2023 по 31.01.2025 у сумі 12 154, 91 грн (дванадцять тисяч сто п`ятдесят чотири гривні 91 коп.) (номер рахунку отримувача (IBAN): UA 0008447; отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ с. Новоолекс/22080600; код ЄДРПОУ отримувача: 37941997; банк отримувача: казначейство України (ел. адм. подат). Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РУНА» (вул. Вересаєва, 3, м. Запоріжжя, 69068; ідентифікаційний код юридичної особи 30980610) на користь Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код юридичної особи 00032945) безпідставно збережені кошти за період з 29.10.2023 по 31.01.2025 у сумі 12 154, 91 грн (дванадцять тисяч сто п`ятдесят чотири гривні 91 коп.) (номер рахунку отримувача (IBAN): UA 0008447; отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ с. Новоолекс/22080600; код ЄДРПОУ отримувача: 37941997; банк отримувача: казначейство України (ел. адм. подат). Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький рибокомбінат» (вул. Привокзальна, 21, м. Запоріжжя, 69118; ідентифікаційний код юридичної особи 00476642) на користь Запорізької обласної прокуратури (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 02909973, розрахунковий рахунок: UA0000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1 514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РУНА» (вул. Вересаєва, 3, м. Запоріжжя, 69068; ідентифікаційний код юридичної особи 30980610) на користь Запорізької обласної прокуратури (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 02909973, розрахунковий рахунок: UA0000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1 514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.). Видати наказ.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 11.06.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич