ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. Справа№ 927/10/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Сибіги О.М.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 03.06.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 (повний текст складено 14.03.2025)

у справі № 927/10/25 (суддя -Сидоренко А.С.)

за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 128 304, 36 грн,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 128 304,36 грн, з яких 94 154,91 грн пені та 34 149,45 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 позов керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 128 304, 36 грн задоволено частково. Визнано недійсною додаткову угоду №1 від 14.06.2024 до Договору про закупівлю робіт №97 від 08.04.2024 на виконання робіт по об`єкту "Капітальний ремонт найпростішого укриття в Деснянському ліцеї Деснянської селищної ради за адресою вул. Довженка, 34, смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області" код ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація", укладену між Деснянською селищною радою та ТОВ "РБК РОСТ". Визнано недійсною додаткову угоду №2 від 14.08.2024 до Договору про закупівлю робіт №97 від 08.04.2024 на виконання робіт по об`єкту "Капітальний ремонт найпростішого укриття в Деснянському ліцеї Деснянської селищної ради за адресою вул. Довженка, 34, смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області" код ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація", укладену між Деснянською селищною радою та ТОВ "РБК РОСТ". Визнано недійсною додаткову угоду №3 від 17.10.2024 до Договору про закупівлю робіт №97 від 08.04.2024 на виконання робіт по об`єкту "Капітальний ремонт найпростішого укриття в Деснянському ліцеї Деснянської селищної ради за адресою вул. Довженка, 34, смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області" код ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація", укладену між Деснянською селищною радою та ТОВ "РБК РОСТ". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" на користь Деснянської селищної ради (код 05389882, 17024, смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області, вул. Ювілейна, 1-а) 89 764,27 грн пені та 34 149,45 грн штрафу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" на користь Чернігівської обласної прокуратури 11 697,52 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 02.04.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") Товариство з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 у справі № 927/10/25, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 у справі № 927/10/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ".

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що виникли обставини які затримують виконання робіт не з вини Підрядника. Відповідач Листом від 12.08.2024 року повідомив Деснянську селищну раду (Лист від 12.08.24 долучено прокурором до позову), про те, що необхідно продовжити термін виконання робіт за Договором у зв`язку з затримкою у поставці матеріальних ресурсів, обладнання та устаткування, проведення мобілізаційних заходів в державі, погодних умов та відключень електроенергії.

Апелянт вказує, що прокурором не було доведено підстав недійсності додаткових угод, що були укладені ТОВ «РБК РОСТ» та Деснянською селищною радою.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що сторони добровільно, у належній формі, відповідно до умов основного договору підряду уклали додаткові угоди про продовження строку дії договору. Окрім того, у судовому засіданні було підтверджено, що сторона Відповідача належним чином виконала всі роботи згідно договору підряду, ці роботи прийняті Деснянською селищною радою, про що сторони підписали акти виконаних робіт, які наявні в матеріалах справи.

Скаржник зазначає, що прокуратурою не доведено, що укладені сторонами додаткові угоди є недійсними. Більш того, в даному випадку, прокуратура втрутилася у господарські взаємовідносини сторін, та застосувала до Відповідача штрафні санкції, які згідно з умовами Договору підряду, може застосовувати лише Деснянська селищна рада як сторона Договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 у справі № 927/10/25. Витребувано матеріали справи № 927/10/25 у Господарського суду Чернігівської області. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" направити копію апеляційної скарги з додатками Керівнику Козелецької окружної прокуратури та надати відповідні докази. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 у справі № 927/10/25. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 23.04.2025.

11.04.2025 від Господарського суду Чернігівської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/10/25.

23.04.2025 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Гончарова С.А. у відпустках з 16.04.2025 по 25.04.2025, з 28.04.2025 по 09.05.2025, з 12.05.2025 по 18.05.2025. Крім того, суддя Тищенко О.В. перебувала у відряджені з 12.04.2025 по 15.04.2025, у відпустках з 16.04.2025 по 25.04.2025 та 28.04.2025 по 09.05.2025.

14.04.2025 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від Козелецької окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, який вмотивований тим, що укладення оспорюваних додаткових угод до Договору щодо

продовження строку виконання робіт за відсутності для цього документально підтверджених об?єктивних обставин, у т.ч. обставин непереборної сили, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору. А можливість зміни строку виконання робіт внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 призначено до розгляду у судовому засіданні справу № 927/10/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 на 03.06.2025.

У судове засідання, що відбулось 03.06.2025 з`явився прокурор, надав свої пояснення щодо суті спору та просив задовольнити вимоги викладені в його процесуальних документах. Інші сторони в судове засідання не з`явились, своїх представників не направили про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином через систему «Електронний суд» 21.06.2025.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Деснянською селищною радою 28.02.2024 в електронній системі закупівель опубліковано оголошення стосовно проведення відкритих торгів з особливостями по закупівлі "Капітальний ремонт найпростішого укриття в Деснянському ліцеї Деснянської селищної ради за адресою вул. Довженка, 34, смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області" ДК 021-2015-45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація" (ідентифікатор публічної закупівлі ІD:UA-2024-02-28-010208-а), доступне за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2024-02-28-010208-а.

Очікувана вартість предмета закупівлі становила 4 100 000 грн.

Згідно реєстру отриманих тендерних пропозицій у закупівлі прийняло участь чотири суб`єкта господарювання:

1. TOB "РБК РОСТ" з первинною та остаточною ціновою пропозиціями 3 585 205,04 грн./3 397 002,00 грн. відповідно;

2. ТОВ "Багатопрофільне товариство "Лавр" з первинною та остаточною ціновими пропозиціями 3 763 153, 45 грн./3 397 999,00 грн. відповідно;

3. ТОВ "СТРОЙБУД КОНСАЛТ ІНВЕСТ" з первинною та остаточною ціновими пропозиціями 3 864 612,10 грн./3 398 000,00 грн. відповідно;

4. ПП "СЕМИДАР" з первинною та остаточною ціновою пропозицією 3 924 225,58 грн.

Згідно протоколу розкриття тендерних пропозицій учасників від 07.03.2024 переможцем закупівлі визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ", яким надано економічно вигідну пропозицію - 3 397 002,00 грн.

Між Деснянською селищною радою та TOB "РБК РОСТ" укладено Договір про закупівлю робіт від 08.04.2024 № 97 "Капітальний ремонт найпростішого укриття в Деснянському ліцеї Деснянської селищної ради за адресою вул. Довженка, 34, смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області" ДК 021-2015-45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація" (ідентифікатор публічної закупівлі ID: UA-2024-02-28-010208-а).

Згідно п. 1 Договору № 97 від 08.04.2024 Підрядник зобов`язується виконати роботи, зазначені в проектно-кошторисній документації, що виготовлена на об`єкт "Капітальний ремонт найпростішого укриття в Деснянському ліцеї Деснянської селищної ради за адресою вул. Довженка, 34, смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області" (із врахуванням змін та доповнень, що вносяться шляхом підписання додаткових угод до Договору), а Замовник зобов`язується надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), прийняти від Підрядника закінчені роботи, що відповідають проектно-кошторисній документації та нормам законодавства України та оплати їх.

Пунктом п. 3.1. Договору визначено, що договірна ціна (ціна Договору) є твердою, не передбачає врахування валютної складової (випливу зміни курсу іноземної валюти) та визначається на підставі Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору (Договірна ціна), враховує всі можливі податки, збори та інші обов`язкові платежі та становить 3 397 002,00 грн. Фінансування робіт проводиться за графіком, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток №3).

Джерелом фінансування робіт є грантові кошти в межах реалізації Швейцарсько-Українського проекту DECIDE "Децентралізація для розвитку демократичної освіти" від 28 вересня 2023 року, у сумі 1 980 000,00 грн. та кошти місцевого бюджету у сумі 1 417 002,00 грн. (п.3.4 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору строк виконання робіт - до 15.06.2024.

Виконання робіт здійснюється на підставі Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2, який є невід`ємною частиною Договору) в якому зазначаються дати початку та закінчення всіх основних видів робіт та об`єкту будівництва вцілому, передбачених даним Договором (підпункт 5.1.11 пункту 5.1. Договору).

Підпунктом 5.1.2 пункту 5.1. Договору передбачено, що підрядник розпочинає виконання робіт протягом 3 днів з дня виконання Замовником зобов`язань щодо: надання будівельного майданчика (фронту робіт); передачі проектно-кошторисної документації, передачі дозволу (декларації) на початок робіт. Строк дії договору призупиняється, а строки виконання робіт можуть переглядатися при:

затримці фінансування видатків Замовника;

виникненні обставин непереборної сили;

виникненні обставин, що затримують виконання робіт не з вини Підрядника (при умові своєчасного письмового повідомлення Замовника про виникнення таких обставин);

появі необхідності проведення непередбачених додаткових обсягів робіт;

внесенні змін до проектно-кошторисної документації;

зміні законодавчих та нормативних актів, що приводять до додаткових втрат часу і коштів.

Одним із обов`язків визначених п. 7.3.1. Договору є забезпечення виконання робіт у строки, встановлені Договором, відповідно до календарного графіка виконання робіт (Додаток 2 Договору).

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін. Під непереборною силою в Договорі розуміються будь-які надзвичайні або невідворотні події зовнішнього щодо сторін характеру або їх наслідки, які виникають без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі й бажанню сторін, і які не можна, за умови застосування звичайних для цього заходів, передбачити й не можна при всій обережності й передбачливості запобігти (уникнути), у тому числі, але не винятково стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки, тощо), нещастя біологічного, техногенного, антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин і устаткування, масові епідемії та ін.), карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, блокади, громадські заворушення, прояви тероризму, масові страйки й локаути, бойкоти та ін.).

Пунктами 9.2.1 та 9.2.2. Договору передбачено, що за прострочення строків виконання робіт Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка з урахуванням ПДВ (ПДВ враховується якщо Виконавець є платником ПДВ) від вартості робіт, виконання яких прострочені, за кожний день прострочення, але не більше 10 (десяти) відсотків загальної вартості Договору.

За прострочення більше 30 днів Підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 відсотків з урахуванням ПДВ (ПДВ враховується, якщо Виконавець є платником ПДВ) від вартості робіт, виконання яких прострочені.

Зміни до договору про закупівлю можуть вноситись у випадках, зазначених у цьому договорі про закупівлю та оформляються у письмовій формі шляхом укладення відповідної додаткової угоди (угод) Сторонами п.13. 1. Договору).

Сторона, що отримала пропозицію щодо внесення змін до Договору про закупівлю має протягом 20 робочих днів розглянути пропозицію та погодитись із нею чи надати аргументовану відмову (п. 13.4. Договору).

Відповідно до ті. 13.10 Договору у випадках, не передбачених дійсним договором про закупівлю, сторони керуються чинним законодавством України.

Додатковою угодою № 1 від 14.06.2024 до Договору №97 від 08.04.2024, у зв`язку з необхідністю продовження строків виконання робіт через несприятливі погодні умови, сторони погодили внести зміни в п.5.1. Договору та викласти його в наступній редакції: "Строк виконання робіт - до 15.08.2024."

Підставою для укладання Додаткової угоди №1 є лист ТОВ "РБК РОСТ" №1 від 12.06.2024, адресований Деснянській селищній раді, в якому товариство повідомило, що в ході виконання робіт з капітального ремонту виникла необхідність у виконанні додаткових видів та обсягів робіт, без виконання яких неможливе виконання робіт по основному договору, зокрема,

1. Оскільки, буде необхідно проводити монтаж повітроводів з пробиванням отворів у стінах, що в свою чергу не дає можливості виконати роботи по оздобленню стін вчасно, згідно умов договору.

2. Не вирішено питання з врахуванням вимог до інклюзивності будівель і споруд, що затримує виконання робіт з облаштування входів до укриття.

3. Потрібно виконати додаткові роботи з пониження рівня підлоги в приміщенні №15, де буде встановлено вентиляційну систему та відповідно провести оздоблення даного приміщення.

4. Заниження рівня підлоги майданчика сходового маршу для створення проходу без додаткової сходинки.

Додатковою угодою № 2 від 14.08.2024 до Договору №97 від 08.04.2024, у зв`язку з затримками у постачанні матеріальних ресурсів та несприятливих погодних умов, сторони погодили внести зміни в п.5.1. Договору та викласти його в наступній редакції: "Строк виконання робіт - до 15.09.2024

Підставою для укладання Додаткової угоди №2 є лист ТОВ "РБК РОСТ" №1 від 12.08.2024, адресований Деснянській селищній раді, в якому товариство повідомило, що через несприятливі погодні умови, затримки у постачання матеріальних ресурсів, обладнання та устаткування, проведення мобілізаційних заходів в державі та періодичних відключень електроенергії, виникла необхідність у продовженні термінів виконання робіт по договору до 15.09.2024.

Додатковою угодою № 3 від 17.10.2024 до Договору №97 від 08.04.2024, у зв`язку з затримками у постачанні устаткування сторони погодили внести зміни в п.5.1. Договору та викласти його в наступній редакції: "Строк виконання робіт - до 15.11.2024.

Підставою для укладання Додаткової угоди №3 є лист №02/09-01 від 02.09.2024 ТОВ "ВАТ Інжинірінг", адресований ТОВ "РБК РОСТ", в якому ТОВ "ВАТ Інжинірінг" повідомило, що термін виробництва продукції - Каналізаційної насосної станції буде збільшено у зв`язку з нестабільністю електропостачання, орієнтовні строки завершення до 06.12.2024.

В межах укладеного договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи з капітального ремонту укриття, що підтверджується, зокрема, Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за травень 2024 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень на суму 502501,06 грн; Актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за червень 2024 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень на суму 357977,33 грн; Актом приймання виконаних будівельних робіт №3 за серпень 2024 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень на суму 576103,23 грн; Актом приймання виконаних будівельних робіт №4 за вересень 2024 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень на суму 377105,05 грн; Актом приймання виконаних будівельних робіт №5 за вересень 2024 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень на суму 550317,04 грн; Актом №6 устаткування, придбання якого покладено на виконання робіт за жовтень та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень на суму 173050,33 грн; Актом №7 устаткування, придбання якого покладено на виконання робіт за листопад та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад на суму 372058,66 грн; Актом приймання виконаних будівельних робіт №8 за грудень 2024 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень на суму 111230,45 грн; Актом №8 устаткування, придбання якого покладено на виконання робіт за грудень та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень на суму 288565,35 грн; Актом №8 устаткування, придбання якого покладено на виконання робіт за грудень та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень на суму 16237,55 грн.

Позивач за виконані роботи розрахувався повністю згідно платіжних інструкцій №908 від 17.05.2024 на суму 502 501,06 грн, №1169 від 17.06.2024 на суму 357 977,33 грн, №1909 від 19.09.2024 на суму 576 103,23 грн, №2105 від 14.10.2024 на суму 377 105,05 грн, №2166 від 18.10.2024 на суму 384 003,71 грн, №2165 від 18.10.2024 на суму 166 313,33 грн, №2467 від 21.11.2024 на суму 173 090,33 грн. №2586 від 03.12.2024 на суму 372 058,66 грн, №2807 від 20.12.2024 на суму 416 033,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при укладенні Додаткових угод № 1 від 14.06.2024, № 2 від 14.08.2024 та № 3 від 17.10.2024 до Договору № 97 від 08.04.2024 про закупівлю робіт вбачаються порушення вимог пп. 4 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, які полягають у відсутності документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку дії договору про закупівлю, у зв`язку із чим вони підлягають визнанню недійсними.

Прокурор у позовній заяві вказує, що враховуючи загальну вартість Договору 3 397 002,00 грн та суму коштів перерахованих селищною радою на рахунок підрядника 2 909 152,70 грн, вартість робіт виконання яких прострочено становить 487 849,30 грн.

Прокурором за прострочення відповідачем строків виконання робіт заявлено вимогу про стягнення пені в сумі 94 154,91 грн за період з 16.06.2024 по 25.12.2024 та 7% штрафу в сумі 34 149,45 грн від вартості робіт, виконання яких прострочені.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку передбаченому цим Законом здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 ГПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення в справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або в випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує - наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 частини 1 статті 1311 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді в виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення п.3 частини 1 статті 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого в статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо в сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 26.07.2018 у справі №926/1111/15, від 08.02.2019 у справі №915/20/18).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

За частинами 4 та 7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Прокурором подано позов в особі Деснянської селищної ради, в зв`язку з невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави в суді.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі бюджету, фінансів і цін, зокрема, віднесено фінансування видатків з місцевого бюджету в установленому законом порядку (п. 4 частини 1 статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування).

Матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є в комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Деснянська селищна рада як орган місцевого самоврядування, є розпорядником бюджетних коштів у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України, що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, водночас, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави в бюджетній сфері.

Тобто, селищна рада є органом, до компетенції якого віднесені повноваження контролю за використанням виділених їй бюджетних коштів.

Також необхідно відмітити, що захист прав дитини є одним із найважливіших пріоритетів у державі, адже рівень безпеки дітей та захищеності у державі, стан їх всебічного розвитку є одним із показників цивілізованості та гуманності суспільства.

Статтею 53 Конституції України гарантовані доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст.53 Закону України "Про освіту" здобувачі освіти мають право на безпечні та нешкідливі умови навчання, утримання і праці.

Несвоєчасне вевиконання ТОВ "РБК РОСТ" зобов`язань за договором №97 від 08.04.2024 призвело до вимушеного проведення дистанційного навчання в закладі освіти. Адже проведення очного навчання в умовах збройної агресії рф проти України без належно облаштованої споруди, в якій були б створені умови для тимчасового перебування учасників навчального процесу у разі виникнення небезпеки їх життю та здоров`ю, в закладі освіти не були забезпечені

Вказане свідчить про наявність публічного інтересу, а отже і інтересу загальнодержавного щодо створення безпечних у умов для розвитку майбутнього покоління.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (п. 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру").

Козелецькою окружною прокуратурою у листі від 13.08.2024 повідомлено Деснянську селищну раду про виявлені порушення при укладанні додаткових угод до договору про закупівлю робіт №97 від 08.04.2024 та з`ясовано питання щодо вжиття Деснянською селищною радою заходів, у т.ч. в судовому порядку, для усунення виявлених порушень.

Згідно відповідей Деснянської селищної ради від 02.09.2024 №05-02/1028 та 15.11.2024 №05-021312, селищна рада з метою визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю робіт від 08.04.2024 №97 та стягнення коштів (пені та штрафу у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань), до суду не зверталася і подання такого позову не планується.

Деснянською селищною радою підтверджено нездійснення жодних заходів, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом.

Такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що прокурор правильно визначив позивача у цій справі, оскільки Деснянська селищна рада є замовником послуг при здійсненні процедури закупівель робіт за рахунок бюджетних коштів за законодавством України.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є стороною спірних правочинів, юридичною особою, що може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, є розпорядником бюджетних коштів та здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету за законодавством України і має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів.

Таким чином, компетентний орган був достеменно обізнаний з фактом порушення законодавства в сфері публічних закупівель, та у позивача було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте останній самостійно не захистив інтереси держави в суді.

У порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради до ТОВ "РБК РОСТ" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 128304,36 грн.

За таких обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Деснянської селищної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави.

За частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до частини 7 статті 179 цього Кодексу господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, оскільки факт укладення договору за загальним правилом пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх істотних умов, важливим є визначення, які умови належать до числа істотних.

Істотними слід вважати умови, які є необхідними і достатніми для укладення договору. Перелік істотних умов безпосередньо залежить від виду конкретного договору.

Істотними умовами також є умови, що прямо визначені в якості істотних нормами чинного законодавства, або хоча й не визначені прямо, однак є необхідними для договорів певного виду.

Крім того, істотними умовами є будь-які інші умови, відносно яких має бути досягнута згода на вимогу будь-якої сторони, тобто такі умови, за відсутності яких сторона, яка на них наполягає, не бажає укладати відповідний договір.

Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Вказана норма визначає, що предмет, ціна та строк дії договору є істотними умовами, які сторони повинні погодити при укладенні договору. Тобто це правило є загальним у всіх без винятків випадках.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За статтею 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання в розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право в будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За частиною 2 статті 852 Цивільного кодексу України за наявності в роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Умова щодо строку виконання робіт, обумовлених Договором, включена замовником до тендерної документації під час проведення закупівлі UA-2024-02-28-010208-а.

Відповідач прийнявши участь у тендері, за результатами якого став переможцем та уклав з селищною радою договір від 08.04.2024 № 97, взяв на себе зобов`язання з виконання робіт, обумовлених Договором, у строк по 15.06.2024.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад викладені в Законі України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до п. 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (в тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника в разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За п. 4 частини 5 статті 41 цього Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, в тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Зазначена норма закону про наявність виключних підстав для зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання кореспондується з підпунктом 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" , на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року за № 1178.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, в разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків у результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Таким чином, TOB "РБК РОСТ", як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, підписуючи Договір № 97, усвідомлювала, що кінцевою датою виконання робіт є 15.06.2024, з огляду на що повинна була розумно оцінити цю обставину, з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання в погоджені сторонами строки. Тобто TOB "РБК РОСТ", підписавши Договір, погодило усі його істотні умови, зокрема, щодо кінцевої дати виконання робіт.

Із зазначеного вище та системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що в цьому випадку визначена сторонами у Договорі така умова як строк виконання робіт, є істотною умовою договору про закупівлю.

Згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами 3, 4 статті 653 Цивільного кодексу України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлене договором чи не обумовлене характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлене договором або законом.

Правові та економічні засади здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг визначені Законом України "Про публічні закупівлі", норми якого є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм ЦК України та ГК України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (дана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).

Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовані статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п. 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження (дана правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 910/21806/17, від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21).

Отже, під час дії Договору сторони могли змінити таку істотну умову, як строк виконання зобов`язань (строк виконання робіт), шляхом продовження такого строку, однак виключно за наявності існування документально підтверджених об`єктивних обставин, що зумовили таке продовження (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 907/811/21).

У позові прокурор вказав на те, що не існувало підстав, визначених п. 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", для внесення Додатковими угодами № 1, № 2, №3 змін до Договору про продовження строку виконання зобов`язань з виконання робіт, а тому оспорювані правочини укладені всупереч вказаній нормі та підлягають визнанню недійсними.

Виходячи зі змісту статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Суд не приймає як належні докази наявності об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання робіт по договору №97 від 08.04.2024 листи відповідача, адресовані позивачу, №1 від 12.06.2024 та №1 від 12.08.2024, оскільки відсутні будь-які докази, на підтвердження обставин, викладених у цих листах.

Так, посилання відповідача на необхідність виконання додаткових робіт по договору документально не підтверджено, доказів внесення змін до проектно-кошторисної документації до матеріалів справи не подано.

Крім того, Деснянська селищна рада у листі №05-02/1312 від 15.11.2024, адресованому Козелецькій окружній прокуратурі, зазначила, що зміни до робочого проекту не вносилися та додаткові роботи не визначені договором не виконувалися.

Матеріали справи не містять доказів наявності несприятливих погодних умов, про які зазначено у Додаткових угодах №1 від 14.06.2024 та №2 від 14.08.2024.

Суд також критично ставиться до поданого відповідачем листа повідомлення №02/09-01 від 02.09.2024 про збільшення термінів виробництва, отриманого ним від ТОВ "ВАТ Інжиніринг", оскільки зі змісту цього листа не вбачається, що обладнання постачається саме для виконання робіт в межах договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Дії сторін Договору щодо необґрунтованого продовження строків виконання робіт шляхом укладення додаткових угод суперечать меті Закону України "Про публічні закупівлі". Зокрема, такі дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.

Укладення оспорюваних додаткових угод до Договору щодо продовження строку виконання робіт за відсутності для цього документально підтверджених об`єктивних обставин, у т.ч. обставин непереборної сили, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору. А можливість зміни строку виконання робіт внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 15.03.2018 у справі № 910/4474/17, від 25.06.2019 у справі № 913/308/1812, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 23.01.2020 у справі № 907/788/18, від 01.06.2020 у справі № 913/368/19,від 19.08.2020 у справі № 923/449/18, від 19.08.2020 у справі № 925/47/19, від 09.09.2020 у справі № 921/524/18 та інших.

За приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися в формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність об`єктивних обставин, що унеможливили виконання відповідачем робіт, обумовлених Договором, у погоджений сторонами строк до 15.06.2024, що узгоджувалось з умовами тендерної документації замовника на момент проведення закупівлі.

Таким чином, додаткові угоди № 1 від 14.06.2024, № 2 від 14.08.2024, №3 від 17.10.2024, укладені сторонами з порушенням вимог п. 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що є підставою для визнання їх недійсними в судовому порядку, в силу частини 1 статті 203 та статті 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором (у первісній редакції), в тому числі щодо граничних строків виконання робіт.

За умовами п. 5.1. Договору роботи мали бути виконані в термін до 15.06.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його в строк, установлений договором.

За статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 ЦК України.

За змістом частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони в п. 9.2.1 та 9.2.2. Договору погодили, що за прострочення строків виконання робіт Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка з урахуванням ПДВ (ПДВ враховується якщо Виконавець є платником ПДВ) від вартості робіт, виконання яких прострочені, за кожний день прострочення, але не більше 10 (десяти) відсотків загальної вартості Договору.

За прострочення більше 30 днів Підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 відсотків з урахуванням ПДВ (ПДВ враховується, якщо Виконавець є платником ПДВ) від вартості робіт, виконання яких прострочені.

Керуючись наведеними нормами та п. п. 9.2.1 та 9.2.2. Договору прокурор заявив до стягнення з відповідача: 94 154,91 грн пені за період з 16.06.2024 по 25.12.2024 та 34 149,45 грн штрафу (в розмірі 7% від вартості робіт, виконання яких прострочені).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки за статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, так як відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає в себе і пеню, і штраф як форми її сплати.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якої є захист прав та інтересів кредитора в разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора в разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, в вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем договірних зобов`язань у частині виконання, обумовлених Договором, робіт у погоджений строк, відтак позов у частині вимоги про стягнення штрафу та пені є обґрунтованим.

Проте, з огляду на те, що нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня коли, зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України), відповідно нарахування пені необхідно проводити за період з 16.06.2024 по 16.12.2024, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 89 764,27 грн, а в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню повністю в сумі 34 149,45 грн.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" в частині визнання недійсною додаткову угоду №1 від 14.06.2024, визнання недійсною додаткову угоду №2 від 14.08.2024, визнання недійсною додаткову угоду №3 від 17.10.2024 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" на користь Деснянської селищної ради 89 764,27 грн пені та 34 149,45 грн штрафу. В решті позову правомірно відмовлено судом першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2023 у справі № 927/10/25 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК РОСТ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2023 у справі № 927/10/25 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17.06.2025

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.М. Сибіга

О.В. Тищенко