РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2025Справа № 910/2354/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Київської міської ради (м. Київ, 01044, вул. Хрещатик, 36)

до Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУДПОСТАЧ" (03150, місто Київ, вул. Ділова, будинок 6)

про стягнення 1 107 778,48 грн.

Представники учасники справи:

Від позивача: Пилипчук І.І.

Від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада (далі-позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУДПОСТАЧ" (далі-відповідач) про стягнення 1 107 778,48 грн, з яких 1 074 389,03 грн - основний платіж, штрафна (фінансова) санкція - 340,00 грн, 33 049,45 грн - пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2025 позовну заяву Київської міської ради залишено без руху.

17.03.2025 через систему "Електронний суд" від представник позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 14.04.2025.

Представник відповідача у підготовче засідання 14.04.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 відкладено підготовче засідання на 28.04.2025.

Представник відповідача у підготовче засідання 28.04.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2025.

Представник відповідача у судове засідання 19.05.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки явка відповідача обов`язковою не визнавалась, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд уважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності вказаного учасника справи.

Представник позивача 19.05.2025 у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Суд відзначає, що відповідач не своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення перерви у судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 19.05.2025.

У судовому засіданні 19.05.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.05.2007 Київська міська рада прийняла рішення № 538/1199 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БУДПОСТАЧ» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування складських приміщень для зберігання промислових мастил на вул. Червонопрапорній, 32 у Голосіївському районі м. Києва».

Пунктами 1-2 означеного рішення Київська міська рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БУДПОСТАЧ» для будівництва, експлуатації та обслуговування складських приміщень для зберігання промислових мастил на вул. Червонопрапорній, 32 у Голосіївському районі м. Києва.

Крім того, Київська міська рада вирішила передати товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БУДПОСТАЧ», за умови виконання пункту З цього рішення, у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,29 га для будівництва, експлуатації та обслуговування складських приміщень для зберігання промислових мастил на Червонопрапорній, 32 у Голосіївському районі м. Києва за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 31.01.67 № 165 «Про відвод земельної ділянки заводу Залізобетонних виробів тресту «Київміськбуд» № 4 під перебазування заводу та реконструкцію існуючого полігону.

11.03.2008 рішенням Господарського суду м. Києва у справі №30/148 визнано укладеним між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БУДПОСТАЧ» Договір оренди земельної ділянки у редакції, викладеній в резолютивній частині рішення (далі - Договір оренди земельної ділянки).

Київська міська рада (м. Київ, вул. Хрещатик, 36) - далі у тексті - „Орендодавець", в особі Київського міського голови Черновецького Леоніда Михайловича, який діє на підставі ст. 42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" -з однієї сторони, та товариство з обмеженою відповідальністю „ Торговий дім „БУДПОСТАЧ" (м. Київ, вул. Іванова, 10, зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 21.01.2000 року за № 0009402) - далі у тексті - „Орендар", в особі директора Дяченка Михайла Валентиновича, який діє на підставі Статуту, - з другої сторони, уклали договір оренди земельної ділянки (далі у тексті - Договір) про нижченаведене:

Відповідно до п. 1.1. Договору, орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 24.05.2007 року № 538/1199, за Актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим Договором.

Згідно до п. 2 Договору, об`єктом оренди відповідно до цього Договору є Земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування -вул. Червонопрапорна, 32 у Голосіївському районі м. Києва;

- розмір - 2896 (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість) кв. м.;

- цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування складських приміщень для зберігання промислових мастил;

- кадастровий номер - :82:414:0176.

Відповідно до п. 2.2.-2.3 Договору, відповідно до витягу з технічної документації №Ю-17349/2008 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 25.01.2008 року № 137 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4199669 (Чотири мільйони сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн. та 38 коп. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Договір укладено на 10 (десять) років (п. 3.1 Договору).

Визначена цим Договором орендна плата за Земельну ділянку становить платіж, який Орендар самостійно розраховує та вносить Орендодавцеві за користування Земельною ділянкою у грошовій формі.

Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 12 (дванадцяти) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. (п.4.1-4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.3.-4.4 Договору, у випадку, якщо цей Договір не підписаний Орендарем в установленому законодавством порядку протягом п`яти місяців з моменту набуття чинності рішенням Київської міської ради, зазначеного у п. 1.1. цього Договору, розмір орендної плати (зазначений у п. 4.2. Договору) на період, аналогічний терміну прострочення укладання договору оренди землі, встановлюється у п`ятикратному розмірі, але не більше десяти відсотків від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки. Після закінчення періоду, за який сплачується орендна плата у п`ятикратному розмірі, орендна плата розраховується та сплачується відповідно до п. 4.2. Договору.

Згідно до п. 4.7. Договору, орендна плата вноситься Орендарем рівними частинами за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 0002 , КЕКД 13050200 у ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019. Отримувач: УДК у Голосіївському р-ні м. Києва, ідентифікаційний код 26077879. Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов`язані з виконанням Договору, вирішуються Орендарем в установленому законодавством України порядку.

За несвоєчасне внесення орендної плати справляється пеня в розмірі 120 (ста двадцяти) відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого боргу або на день його (його частини) погашення, при цьому для розрахунку використовується більша із зазначених ставок. Розрахунок пені здійснюється на дату погашення суми боргу (частини боргу) за кожний календарний день прострочення платежу, включаючи день такого погашення. Контроль за правильністю обчислення і справляння орендної плати, нарахування пені за несвоєчасну сплату орендної плати та її стягнення здійснює районний податковий орган за місцем розташування Земельної ділянки (п. 4.10-4.11 Договору).

Згідно рішення суду об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером :82:414:0176, розмір ділянки 0,2896 га, на вул. Червонопрапорній, 32 у Голосіївському районі м. Києва. Договір визнано укладеним строком на 10 років.

08.10.2015 Київська міська рада прийняла рішення № 128/2031 «Про повернення історичних назв вулицям та провулкам у місті Києві», яким вулиці Червонопрапорній повернуто історичну назву вулиця Пирогівський шлях.

20.06.2018 ТОВ «Торговий дім «БУДПОСТАЧ» звернулось до державного реєстратора щодо здійснення державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди.

25.06.2018 приватним нотаріусом Пісаренко Мариною Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41786115, зареєстровано право оренди ТОВ «Торговий дім «БУДПОСТАЧ» строком на 10 років, що підтверджується інформаційною довідкою № 413810192 від 18.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Договори оренди земельної ділянки, який визнано укладеним рішенням Господарського суду м. Києва від 11.03.2008 у справі № 30/148, у зв`язку із цим за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою на вул. Пирогівський шлях, 32 у Голосіївському районі міста Києва площею 0,2896 га з кадастровим номером :82:414:0176 згідно у сумі 1 107 778,48 грн., у тому числі: основний платіж 1 074 389,03 грн., штрафна (фінансова) санкція в сумі 340,00 грн., пеня в сумі 33 049,45 грн., що виник у період з 29.02.2024 по 20.01.2025.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доводів позивача не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Згідно із підпунктом 269.1.2. пункту 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є, в тому числі, платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

У відповідності до підпункту 14.1.73 пункту 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Об`єктами оподаткування платою за землю, зокрема, є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (підпункт 270.1.2. пункту 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 288.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами) (п. 288.4 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 288.5 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди.

Відповідно до п. 2.2.-2.3 Договору, відповідно до витягу з технічної документації № Ю-17349/2008 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 25.01.2008 року № 137 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4199669 (Чотири мільйони сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн. та 38 коп. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Договір укладено на 10 (десять) років (п. 3.1 Договору).

Визначена цим Договором орендна плата за Земельну ділянку становить платіж, який Орендар самостійно розраховує та вносить Орендодавцеві за користування Земельною ділянкою у грошовій формі.

Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 12 (дванадцяти) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. (п.4.1-4.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи (відповідно до розрахунку, наданого Головним управлінням ДПС у м. Києві Державної податкової служби України), станом на 20.01.2025 у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати за Договором оренди земельної ділянки, який визнано укладеним рішенням Господарського суду м. Києва від 11.03.2008 у справі № 30/148, за користування земельною ділянкою на вул. Пирогівський шлях, 32 у Голосіївському районі міста Києва площею 0,2896 га з кадастровим номером :82:414:0176 в розмірі 1 074 389,03 грн.

Суд відзначає, що позивач долучив до матеріалів справи податкові декларації (далі - ПД) за період 2019-2024, з яких вбачається наступне:

- ПД за 2019 рік - сума зобов`язання (плата землю), що підлягає сплаті - 1 013 818,62 грн;

- ПД за 2020 рік - сума зобов`язання (плата землю), що підлягає сплаті 1 013 818,62 грн, сплачено - 937 781,86;

- ПД за 2021 рік - сума зобов`язання (плата землю), що підлягає сплаті 1 013 818,62 грн, сплачено - 1 013 818,62 грн;

- ПД за 2022 рік - сума зобов`язання (плата землю), що підлягає сплаті 1 115 200,48 грн, сплачено - 84 484,83 грн;

- ПД за 2023 рік - сума зобов`язання (плата землю), що підлягає сплаті 1 115 186,26 грн, сплачено - 372 724,29 грн;

- ПД за 2024 рік - сума зобов`язання (плата землю), що підлягає сплаті 1 172 060,75 грн, сплачено - 770 179,98 грн.

З наведеного вбачається, що розрахунки орендної плати здійснені згідно з поданими відповідачем податковими деклараціями. Наведені розрахунки розмірів орендної плати за користування земельною ділянкою на вул. Пирогівський шлях, 32 у Голосіївському районі міста Києва площею 0,2896 га з кадастровим номером :82:414:0176 за спірний період визнаються судом обґрунтованими на загальну суму 1 074 389,03 грн, так як відповідають умовам нарахування, визначеним договором.

При цьому, відповідачем під час розгляду судом справи не було надано власного контррозрахунку орендних платежів.

Згідно до п. 4.7. Договору, орендна плата вноситься Орендарем рівними частинами за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 0002 , КЕКД 13050200 у ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019. Отримувач: УДК у Голосіївському р-ні м. Києва, ідентифікаційний код 26077879. Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов`язані з виконанням Договору, вирішуються Орендарем в установленому законодавством України порядку.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою на вул. Пирогівський шлях, 32 у Голосіївському районі міста Києва площею 0,2896 га з кадастровим номером :82:414:0176 за спірний період у загальному розмірі 1 074 389,03 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУДПОСТАЧ" за користування земельною ділянкою на вул. Пирогівський шлях, 32 у Голосіївському районі міста Києва площею 0,2896 га з кадастровим номером :82:414:0176 у сумі 1 074 389,03 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Київської міської ради в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУДПОСТАЧ" суми основного боргу у розмірі 1 074 389,03 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача штрафної (фінансової) санкції - 340,00 грн та 33 049,45 грн - пені, суд зазначає наступне.

Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За несвоєчасне внесення орендної плати справляється пеня в розмірі 120 (ста двадцяти) відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого боргу або на день його (його частини) погашення, при цьому для розрахунку використовується більша із зазначених ставок. Розрахунок пені здійснюється на дату погашення суми боргу (частини боргу) за кожний календарний день прострочення платежу, включаючи день такого погашення. Контроль за правильністю обчислення і справляння орендної плати, нарахування пені за несвоєчасну сплату орендної плати та її стягнення здійснює районний податковий орган за місцем розташування Земельної ділянки (п. 4.10-4.11 Договору).

Аналогічний розмір пені встановлено також у пункті 129.4 статті 129 Податкового кодексу України, згідно з яким на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Відтак, оскільки неналежне виконання відповідачем зобов`язання за Договором підтверджується матеріалами справи, обставин, які є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, не наведено, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, нарахованої на підставі пункту 4.10 Договору, статті 129 Податкового кодексу України, та розміру штрафної (фінансової) санкції, за несвоєчасне внесення орендної плати, визнається судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17, відповідно до якої саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

Контррозрахунку позовних вимог відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Київської міської ради задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУДПОСТАЧ" (вул. Ділова, будинок 6, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 30675322) на користь Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м.Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) заборгованість у розмірі 1 074 389 грн. (один мільйон сімдесят чотири тисячі триста вісімдесят дев`ять) 03 коп., штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 340 грн. (триста сорок) 00 коп. та пеню в розмірі 33 049 грн. (тридцять три тисячі сорок дев`ять) 45 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУДПОСТАЧ" (вул. Ділова, будинок 6, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 30675322) на користь Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м.Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) судовий збір в розмірі 13 293 грн. (тринадцять тисяч двісті дев`яносто три) 34 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду буде виготовлено відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.06.2025.

Суддя Літвінова М.Є.