ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м.Харків Справа № 913/121/25

Суддя господарського суду Луганської області Злепко Н.І., розглянувши справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Біола», м. Дніпро,
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гведеон», м. Сєвєродонецьк, Луганська область,
про стягнення 152933 грн 18 коп.
08.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Біола» (далі ТОВ «ТД «Біола») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гведеон» (далі ТОВ «Гведеон») про стягнення 152933 грн 18 коп. за договором поставки №297/19 від 16.04.2019, укладеного за протоколом розбіжностей (далі Договір) та з додатковими угодами від 28.12.2019 та 15.02.2020. Вимога про стягнення 152933 грн 18 коп. складається зі стягнення заборгованості за поставленим та неоплаченим товаром у сумі 113333 грн 18 коп. та оплати за неповернені дерев`яні піддони (тара) у сумі 39 600 грн 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем вказаного договору, оскільки на виконання умов договору, ТОВ «ТД «Біола» було поставлено товару на загальну суму 113 333 грн 18 коп., однак ТОВ «Гведеон» не сплатило за поставлений товар та не повернуло тару на суму 39 600 грн 00 коп., чим порушило умови договору.
У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 152933 грн 18 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 справа передана на розгляд судді Злепко Н.І.
Ухвалю від 10.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Сторони у справі були належним чином повідомлені про відкриття провадження та розгляд справи, зокрема позивач шляхом отримання ухвали про відкриття провадження від 10.04.2025 через підсистему «Електронний суд», а відповідач шляхом розміщення оголошення на вебсайті суду.
07.05.2025 ухвалою суду було залишено позовну заяву без руху на підставі п. 11 ст. 176 ГПК України, зазначено про необхідність позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у строк п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду:
- доказів виконання договору за час правовідносин за спірним договором поставки №297/19 від 16.04.2019 (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, виписки з рахунку на підтвердження здійснення оплат відповідачем, акти повернення товару (якщо такі наявні), акти повернення тари (якщо такі наявні), тощо).
- обґрунтований розрахунок заборгованості, з урахуванням наданих доказів.
12.05.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від 10.05.2025, тобто в межах встановленого судом строку на усунення недоліків. Виходячи зі змісту зазначених пояснень, а також змісту раніше поданої позовної заяви та обставин справи суд розцінює їх як заяву про усунення недоліків.
Додатковими поясненнями (усуненням недоліків) позивачем виконано вимоги ухвали суду від 07.05.2025, у зв`язку з чим ухвалою суду від 13.05.2025 продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема, на підставі Указу Президента України від 15.04.2025 року № 235/2025, затвердженого Законом України від 16.04.2025 №4356-IX- з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, до 07.08.2025.
У відповідності до наказу № 376 від 28.02.2025 Міністерства розвитку громад та територій затверджений Перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією.
Оскільки АТ "Укрпошта" не здійснює пересилання поштових відправлень до м.Сєвєродонецька, тому суд з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи розмістив оголошення на офіційному вебсайті суду.
До того ж ухвали суду у справі були своєчасно розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 ГПК Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Біола» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гведеон» укладено договір поставки №297/19 від 16.04.2019.
Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується передавати у власність
Покупця мінеральну воду, воду питну, безалкогольні напої, соки і нектари (надалі-товар), а Покупець зобов`язується приймати цей товар та оплачувати його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.
Пунктом 2.2. Договору з урахуванням змін, які внесено сторонами додатковою угодою від 16.04.2019, товар постачається у пляшках ПЕТ, які упаковані поліетиленовою термоусадкою плівкою на підложці з гофрокартону. Маркування розміщене на пляшці, кришці, або на етикетці пляшки. У транспортному засобі товар розміщується на дерев`яних піддонах (крім випадків, коли покупцем замовлено кількість товару, що є меншою піддонної норми). Пакувальні матеріали одноразового використання і поверненню постачальнику не підлягають.
Згідно з п.3.1. Договору поставка товару здійснюється на умовах DDP поставка до пункту призначення (склад чи магазин покупця, зазначений в додатку до цього договору), згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору. Поставка здійснюється автотранспортом.
Датою поставки товару вважається дата його отримання покупцем (п. 3.5 Договору.)
Перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається в момент отримання товару покупцем (п. 3.6 Договору).
Пунктом 4.1 Договору унормовано, що покупець здійснює оплату товару за ціною, яка передбачена у специфікації до договору.
Пунктом 4.2 Договору, з урахуванням додаткової угоди від 16.04.2019, якою внесено зміну в цей пункт, врегульовано, що ціна товару на умовах поставки включає в себе вартість упакування, навантажувальних робіт, а також вартість доставки покупцю.
Згідно з п. 4.4 Договору покупець зобов`язується сплатити вартість партії товару на протязі 21 (двадцяти одного) календарних днів з моменту отримання товару. Оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника або іншим шляхом.
Відповідно до п. 5.1 Договору приймання покупцем товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості від 15.06.1965 року №П-6 і інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості від 25.04.1966 року П-7.
Пунктом 5.2 Договору передбачено, що перехід ризиків втрати або пошкодження товару відбувається в момент його поставки.
Пунктом 9.1 Договору, з урахуванням змін, які внесено додатковою угодою від 28.12.2019 сторонами врегульовано, що цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2020 року включно, але у будь-якому випадку до повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Датою підписання вважається дата, зазначена на першій сторінці договору.
Також додатковою угодою від 15.02.2020 до договору сторонами врегульовано порядок та умови за якими покупець має право повернути товар.
Договір №297/19 від 16.04.2019 з протоколом розбіжностей та додатковими угодами б/н від 16.04.2019, від 28.12.2019, від 15.02.2020 підписано сторонами та скріплено печатками.
Також позивачем надано до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків станом на 03.04.2025 за період з 01.02.2022 по 03.04.2025, який підписано тільки стороною постачальника, у зв`язку з чим він розцінюється судом як розрахунок заборгованості за поставлений товар.
У зазначених накладних сторони узгодили, що ціна за одиницю зворотної тари (піддона) становить 110 грн 00 коп.
Також до матеріалів справи позивачем додано «Акт звірки оборотної тари», що підписаний тільки стороною постачальника, а отже розцінюється судом, як розрахунок заборгованості за піддони.
У зв`язку з тим, що відповідач за поставлений товар здійснив оплату не у повному обсязі та не повернув зворотну тару (піддони), позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставленим та неоплаченим товаром у сумі 113333 грн 18 коп. та 39 600 грн 00 коп. за неповернені дерев`яні піддони (тара).
Суд враховує, що вказаний договір в установленому законом порядку не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотного жодною із сторін суду не надано.
Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Між сторонами спору укладений договір №297/19 від 16.04.2019.
Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Біола» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гведеон» укладено договір №297/19 від 16.04.2019, що за своєю правовою природою є договором поставки, до якого застосовуються положення розділу ІІІ Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Загальними положеннями про купівлю-продаж визначено обов`язок покупця оплати товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Сторонами пунктом 4.4 Договору врегульовано порядок та строк оплати за поставлений товар, а саме зазначено, що покупець зобов`язується сплатити вартість партії товару на протязі 21 (двадцяти одного) календарних днів з моменту отримання товару. Оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника або іншим шляхом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК).
Оскільки строк оплати за видатковими накладними настав, суд погоджується з правом позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Як встановлено судом, матеріалами справи підтверджується поставка товару на загальну суму 377529 грн 42 коп., однак відповідач за поставлений товар здійснив оплату лише частково у розмірі 264196 грн 24 коп., внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 113 333 грн 18 коп. Доказів оплати цієї заборгованості суду не надано.
На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Біола» в частині стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гведеон» за поставлений товар у сумі 113 333 грн 18 коп. обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.
Також у договорі сторони узгодили, що з урахуванням змін, які внесено сторонами додатковою угодою від 16.04.2019, товар постачається у пляшках ПЕТ, які упаковані поліетиленовою термоусадкою плівкою на підложці з гофрокартону. Маркування розміщене на пляшці, кришці, або на етикетці пляшки. У транспортному засобі товар розміщується на дерев`яних піддонах (крім випадків, колу покупцем замовлено кількість товару, що є меншою піддонної норми). Пакувальні матеріали одноразового використання і поверненню постачальнику не підлягають (пункт 2.2 Договору).
Сторони також пунктом 2.4 Договору, з урахуванням внесених змін додатковою угодою від 16.04.2019, узгодили обов`язок покупця приймати піддони та за вимогою постачальника їх повернути. Сторонами також врегульовано порядок повернення піддонів та наслідки їх неповернення, а саме: «разом з передачею товару покупцю постачальник передає покупцю тару піддони багаторазового використання (800*1200 мм), які відповідають ДСТу, а покупець зобов`язується їх приймати та повернути за вимогою постачальнику на протязі п`яти робочих днів з моменту отримання вимоги.
Повернення піддонів здійснюється в першу чергу зворотними рейсами автотранспорту, що здійснює поставку товару і заявлений на вивіз тари. У разі, якщо покупець не повернув за свій рахунок і власними силами. У разі, якщо покупець не повернув тару зворотним рейсом, він повертає її постачальнику за свій рахунок і власними силами. Покупець зобов`язаний повернути піддони, які за типом, видом, розміром, формою, станом, кольором відповідають ДСТУ і у подальшому можуть бути використані за призначенням.
У разі невиконання цього обов`язку та у разі пошкодження, втрати, псування, загибелі зворотної тари або використання її не за призначенням, в тому числі, відсутності маркування (клейма), що дозволяє ідентифікувати тару, присутності забруднень, сторонніх запахів, предметів, речовин, що не дозволить у подальшому використовувати оборотну тару за призначенням, Покупець зобов`язаний сплатити вартість тари (піддонів) в розмірі 100%, що вказана у цьому пункті Додаткової угоди. При цьому постачальник має право направити покупцю письмову вимогу про сплату вартості тари, а покупець зобов`язаний її оплатити на протязі п`яти робочих днів з моменту відправлення. Постачальник також має право здійснити односторонній залік взаємних вимог (ст.601 Цивільного кодексу України), про що повідомити покупця.
Вартість тари (дерев`яних піддонів) складає: без маркування «Біола» -110 грн.; з клеймом ЕВРО без маркування «Біола»-150 грн.» (п.2.4 Договору в редакції додаткової угоди від 16.04.2019).
Отже з аналізу цього пункту договору вбачається, що обов`язок покупця залежить від отриманням вимоги від постачальника щодо повернення тари та виникає тільки з моменту її отримання. В матеріалах справи відсутні докази пред`явлення такої вимоги позивачем відповідачу. Відтак зворотна тара стає оплатною лише у випадку ухилення покупця від її повернення.
Таким чином суд доходить висновку, що повернення піддонів постачальнику, згідно з зазначеним пунктом договору, пов`язується з наявністю вимоги постачальника та строком, який теж відраховується з моменту отримання вимоги.
Більше того даним пунктом також передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити вартість тари (піддонів) в розмірі 100%, що вказана у цьому пункті додаткової угоди. При цьому постачальник має право направити покупцю письмову вимоги про сплату вартість тари, а покупець зобов`язаний її оплатити протягом п`яти робочих днів з моменту відправлення. Разом з тим, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні (позивачем не надано суду) докази того, що постачальник скористався своїм правом направити покупцю письмову вимогу про сплату вартості тари.
Відсутність даних доказів не дає суду підстав дійти висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення вартості піддонів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, позовні вимоги в частині стягнення вартості неповернутої тари задоволенню не підлягають.
За викладених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Позивачем за подання позовної заяви платіжною інструкцією №111039 від 22.11.2023 сплачено судовий збір у сумі 2684 грн 00 коп., а платіжною інструкцією №БТД-040534 від 04.04.2025 у сумі 344 грн 00 коп. Загальна сума судового збору, що сплачена позивачем складає 3028 грн 00 коп.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2025 рік установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 3028 грн 00 коп.
Водночас відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позовна заява була подана до суду через підсистему «Електронний суд».
Отже судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (3028,00 х 0.8) підлягає розподілу, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак на позивача покладається судовий збір у сумі 627 грн 25 коп., а 1795 грн 15 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України та з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 86, 126, 129, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232-233, 236-241, 247 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити частково.
4. В іншій частині позовних вимог відмовити.
5. Видати накази позивачу після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно з положеннями ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 16.06.2025.
Суддя Н.І. Злепко