ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.05.2025 Справа № 914/243/25

Господарський суд Львівської області в складі головуючого судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Кравець О.І., розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи за позовом

заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (адреса: 79007, місто Львів, вулиця Клепарівська, 20, код ЄДРПОУ/ Умовний код: 38326057);

в інтересах держави в особі: Львівської обласної державної адміністрації (адреса: 79008, місто Львів, вулиця Винниченка, 18, );

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (адреса: 79014, місто Львів, проспект В. Чорновола, 4, )

відповідача-2: Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (адреса: 82547, Львівська обл., Самбірський р-н, селище міського типу Бориня, вулиця Івана Франка, 4, );

відповідача-3: Фермерського господарства «Марі Голд» (адреса: 81321, Львівська обл., Мостиський район, село Шегині, вул. Дружби, 46 «Г», );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

про: усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями оборони, -

З участю:

Прокурор Котовська І.А.

Представник третьої особи - Хиря В.В.

Представник позивача - не з`явився.

Представник відповідача-1- не з`явився.

Представник відповідача-2- не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2025 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (далі також Прокурор) в інтересах держави в особі: Львівської обласної державної адміністрації (далі також ЛОДА) до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі також ГУ Держгеокадастру), Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (ДАЛІ ТАКОЖ Боринська селищна рада), Фермерського господарства «Марі Голд» (ФГ «Марі Голд») про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями оборони, Третя особя, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - військова частина НОМЕР_1 , третя особа).

В обґрунтування позовних вимог Прокурор покликається на те, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 15 грудня 2020 року №48-ОТГ, всупереч вимог закону, Відповідачу-2 Боринській селищній раді Самбірського району Львівської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які входять в склад земель оборони та можуть перебувати виключно у державній власності. В подальшому Боринська селищна рада на підставі Договору оренди землі від 10 вересня 2021 року надала в оренду ФГ «Марі Голд» земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0029 площею 9,9244 га, яка входить до складу прикордонної смуги, що перебуває під охороною військової частини НОМЕР_1 , та відноситься до земель оборони. Перебування зазначеної земельної ділянки у комунальній власності, на думку Позивача, заподіює шкоду інтересам держави, зокрема, її обороноздатності, що унеможливлює забезпечення належного захисту державного кордону та дотримання прикордонного режиму.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду і протоколах судових засіданнях.

Ухвалою суду від 13 травня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 30 травня 2025 року.

27 травня 2025 року (вх. № 13960/25) прокурором через систему «Електронний суд» було надіслано заперечення на клопотання ГУ Держгеокадастру у Львівській області про зупинення розгляду справи.

28 травня 2025 року (вх. № 14159/25) військовою частиною НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» було надіслано заперечення на клопотання про зупинення розгляду справи.

30 травня 2025 року (вх. № 14317/25) Відповідачем-1 через систему «Електронний суд», на виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 13 травня 2025 року, було надіслано у формі заяви пояснення про зупинення провадження у справі № 914/122/24 до ухвалення рішення ВП ВСУ у справі № 902/122/24.

У підготовче засідання 30 травня 2025 року з`явилися прокурор та представник третьої особи.

Львівська обласна державна адміністрація, Відовідач-2 явку уповноважених представників не забезпечили, подали клопотання про проведення судового засідання без участі представників.

Представник Відповідача-1 та Відповідача-3 у підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В підготовчому засіданні здійснювався розгляд клопотання Відповідача-1 про зупинення провадження у справі, з урахуванням наданих ним додаткових пояснень щодо обґрунтування необхідності такої процеуальної дії.

Відповідач-1 у клопотанні від 13 травня 2025 року ГУ Держгеокадастру у Львівській області просить зупинити провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку ВП ВСУ у справі № 902/122/24.

На обґрунтування заявленого клопотання Відповідач-1 зазначив, що в обох справах предметом спору є правомірність передачі земельної ділянки, розташованої в межах прикордонної смуги, до комунальної власності, а також правовий режим таких земель. Зокрема, у справі №?914/243/25 прокурор обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на автоматичне віднесення спірної ділянки до земель оборони, що, на його думку, унеможливлює її перебування у комунальній власності.

Водночас, як зазначає Відповідач-1, у справі №?902/122/24, яка наразі перебуває на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, ключовим є вирішення тотожного питання визначення правового режиму земельної ділянки в межах прикордонної смуги, зокрема можливості її передачі до комунальної власності. Саме надана Великою Палатою правова оцінка питання правового статусу прикордонних земель (з урахуванням положень Земельного кодексу України, законодавства про оборону, державний кордон та прикордонний режим) матиме вирішальне значення і для оцінки правомірності передачі спірної ділянки у справі №?914/243/25.

Таким чином, на думку Відповідача-1, у зв`язку з подібністю правовідносин за критерієм змісту, правового регулювання і ключової правової проблеми, висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №?902/122/24 безпосередньо впливатимуть на правильність вирішення цього спору. З огляду на необхідність забезпечення єдності судової практики, Відповідач-1 вважає за доцільне зупинити провадження у справі до моменту ухвалення рішення Великою Палатою у справі №?902/122/24.

Прокурор та представник третьої особи проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з розглядом Великою Палатою Верховного Суду справи № 902/122/24 заперечили з тих мотивів, що правовідносини у справі, що розглядається в межах цього провадження та у справі, що розглядається ВПВС, не є подібними, обґрунтовуючи це таким.

Згідно їх доводів, у справі, що розглядається в межах цього провадження, предметом спору є земельна ділянка, яка розташована між лінією державного корону та лінією прикордонних інженерних споруджень. Відтак, відповідно до вимог ст. 77 Земельного кодексу України, категорія цієї земельної ділянки автоматично не може бути іншою, ніж землі оборони, тому вона не може перебувати у власності територіальної громади, оскільки це суперечить вимогам Земельного кодексу України, Законів України «Про використання земель оборони», «Про державний кордон України», відповідно до яких землі оборони можуть перебувати виключно у державній власності.

Натомість, як стверджують прокурор та третя особа, у справі №?914/122/24, що розглядається ВПВС, предметом спору є земельна ділянка, розташована вздовж лінії державного кордону, зокрема, на відстані 30-50 метрів від цієї лінії, що свідчить про відмінність правового статусу такої земельної ділянки від предмету спору у справі №?914/243/25, що розглядається в межах цього провадження.

Окрім цього, прокурор та третя особа зазначили, що про відмінність спірних правовідносин у справах свідчить також той факт, що предметом спору у справі, що переглядається ВПВС, є земельна ділянка, яка лише частково включена до прикордонної смуги, натомість у справі, що розглядається в межах цього провадження земельна ділянка повністю включена до прикордонної смуги, у зв`язку з чим до цих земельних ділянок застосовується різне правове регулювання.

Враховуючи наведені аргументи, прокурор та третя особа дійшли висновку, що предмети, правове регулювання правовідносин, а відтак і докази наявності порушень у даній справі та у справі №?914/122/24, що розглядається ВПВС, є різними, тому клопотання ГУ Держгеокадастру у Львівській області про зупинення провадження у справі на тій підставі, що ВПВС переглядаються судові рішення у подібних правовідносинах, не підлягає задоволенню.

Дослідивши зміст клопотання про зупинення провадження у справі, обставини, на які покликається Відповідач-1 як на підстави заявленого клопотання, а також обставини, на які покликаються прокурор та третя особа, як на підстави їх заперечень, суд зазначає наступне.

З метою встановлення наявності передбачениз п.7 ч.1 ст. 228 ГПК України підстав для зупинення провадження у справі, суд дослідив:

1. Наявність судового рішення, яке переглядається у касаційному порядку відповідною палатою Верховного Суду, та подібність правовідносин у справі, що переглядається з цією справою за об`єктним, суб`єктним та змістовним критеріями;

2. Потенційний вплив рішення ВПВС у справі №?914/122/24 на правильність вирішення цієї справи.

Окрім цього, суд надав належну правову оцінку доводам сторін, викладеним на обґрунтування позицій щодо зупинення провадження у справі.

1. Щодо наявності судового рішення, яке переглядається у касаційному порядку відповідною палатою Верховного Суду та подібності правовідносин у цій справі та справі, в якій здійснюється перегляд.

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2025 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 902/122/24, в межах якої переглядаються рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2024 та рішення та постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі за позовом керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Військової частини про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державних реєстрацій.

Обґрунтовуючи підстави для передачі вказаної справи на розгляд ВПВС колегія Касаційного господарського суду виходила з того, що:

- у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 перехідні положення ЗК України, а саме щодо віднесення/не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку. При цьому, від вирішення цього питання залежить встановлення дійсного власника вказаних земель, їх належного розпорядника, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах;

- вирішення ВСУ у справі № 902/122/24 питання щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги має істотне значення для формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права;

- у справі № 902/122/24 існує невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, а питання щодо правового регулювання, які виникли у цій справі, актуальні не лише у справах господарського чи цивільного права, але й в публічному праві (адміністративному, кримінальному), тобто у невизначеній кількості справ.

При цьому, суд звертає увагу, що у справі № 902/122/24 прокурор обґрунтовує позовні вимоги таким:

· спірні земельні ділянки частково розташовані в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону України;

· таке місце розташування земельних ділянок свідчить про належність цих ділянок (у відповідних частинах) до земель оборони;

· землі оборони можуть перебувати виключно у державній власності, не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності та підпадають під спеціальний режим використання;

· земельні ділянки були незаконно зареєстровані як землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням «землі запасу»;

· наявність такої реєстрації, на його думку, позбавляє Вінницьку обласну військову адміністрацію можливості реалізовувати свої повноваження щодо передачі цих земель у постійне користування військовій частині для облаштування інженерно-технічної інфраструктури в межах прикордонної смуги.

В той же час, у справі, що розглядається Господарським судом Львівської області в межах цього судового провадження, прокурор висуває аналогічну правову позицію, стверджуючи, що:

· спірна земельна ділянка, з кадастровим номером :03:000:0029, площею 9,9244 га, розташована в межах прикордонної смуги (між лініями державного кордону та прикордонних інженерних споруд), останній абзац сторінки №2 позовної заяви (а.с.2);

· таке місце розташування земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0029, площею 9,9244 га свідчить про її належність до земель оборони, останній абзац сторінки №2 позовної заяви (а.с.2), абзац 3, сторінки №8 позовної заяви (а.с.8);

· землі оборони можуть перебувати виключно у державній власності, не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності та підпадають під спеціальний режим використання, відтак, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0029, площею 9,9244 га не може перебувати у комунальній власності, абзац 10, сторінки №5 позовної заяви;

· наявність такої реєстрації, на його думку, позбавляє Львівську обласну військову адміністрацію можливості реалізовувати свої повноваження щодо передачі цих земель у постійне користування військовій частині для облаштування інженерно-технічної інфраструктури в межах прикордонної смуги, абзац 6 сторінки №12 позовної заяви (а.с.12);

З наведеного вбачається, що у обидвох справах об`єктом спірних правовідносин є земельні ділянки, що розташовані в межах прикордонної смуги, відтак, предмети спору відносяться до одного і того самого майна, мають однакові фізичні та юридичні ознаки та об`єктивно охоплюються єдиним правовим режимом.

Відтак, суд дійшов висновку про тотожність об`єктів, що є предметом спору у обох справах, що свідчить про подібність обох справ за об`єктним критерієм.

Разом з тим, суд зазначає, що у справі № 902/122/24 позов подано прокурором в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації, у зв`язку з порушенням права державної власності на земельні ділянки оборонного призначення, зокрема щодо унеможливлення реалізації військовою частиною повноважень у межах прикордонної смуги. У справі, яка розглядається Господарським судом Львівської області, позов також подано прокурором в інтересах держави, цього разу в особі Львівської обласної державної адміністрації, з аналогічним мотивом захисту прав держави на землі оборони, необхідні для діяльності військової частини в межах прикордонної смуги.

Таким чином, в обох справах позивачами є прокурори, які діють в інтересах держави в особі обласної державної адміністрації, а третіми особами виступають відповідні військові частини, що забезпечують охорону державного кордону. Сторонами-відповідачами є територіальні органи Держгеокадастру та органи місцевого самоврядування, які, на думку позивача, порушили вимоги законодавства щодо правового режиму земель оборони.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у справах наявна ідентична процесуальна конфігурація сторін та тотожний інтерес держави, який захищається, що свідчить про подібність справ за суб`єктним критерієм.

Досліджуючи підстави для зупинення провадження, суд встановив, що у справі № 902/122/24 предметом судового розгляду є законність набуття права комунальної власності на земельні ділянки, розташовані в межах прикордонної смуги, які, за твердженням прокурора, мають бути віднесені до земель оборони та, відповідно, перебувати виключно у державній власності. Аналогічна правова позиція є основою для позовних вимог і в справі, що розглядається Господарським судом Львівської області: прокурор стверджує, що спірна земельна ділянка, розташована в межах прикордонної смуги, незаконно передана у комунальну власність та в подальшому в оренду, що суперечить вимогам законодавства про землі оборони.

В обох справах ідеться про оцінку правомірності передачі земель прикордонної смуги у комунальну власність, визначення правового статусу таких земель (землі оборони чи землі запасу), а також про обмеження повноважень органів державної влади щодо розпорядження цими землями. Окрім того, у кожному з проваджень заявлено вимоги про скасування відповідних адміністративних актів (наказів, рішень), які стали підставою для зміни форми власності на такі земельні ділянки.

Суд зауважує, що у кожному з проваджень прокурором ініційовано позов з підстави порушення інтересів держави внаслідок незаконного відчуження (набуття) таких земель у комунальну власність, що унеможливлює реалізацію державними органами повноважень у сфері оборони та прикордонної безпеки.

Ключовими спільними рисами правовідносин у справах є: однакова правова природа об`єкта спору земельні ділянки, що розташовані у межах прикордонної смуги; однакові юридичні підстави спору оспорювання набуття комунальної власності на земельні ділянки, які, за твердженням позивача, мали б перебувати у виключній державній власності; схожі способи захисту порушеного інтересу вимоги про визнання незаконними та скасування рішень і наказів, на підставі яких змінено форму власності та цільове призначення земель; необхідність застосування однакових правових норм положень земельного законодавства, законів про оборону та державний кордон, актів уряду щодо прикордонного режиму.

Фактично, у кожній зі справ йдеться про оцінку меж допустимості розпорядження прикордонними землями органами місцевого самоврядування та встановлення правомірності дій органів влади щодо відчуження таких земель. Ці обставини формують зміст правовідносин, які є однаковими за характером, обсягом правового регулювання та предметом судового контролю.

Отже, наявність спору щодо визначення належного правового режиму земель прикордонної смуги, правомірності їх передачі у комунальну власність і пов`язаних із цим обмежень для держави, свідчить про тотожність природи спірних правовідносин, що є достатньою підставою для висновку про подібність справ за критерієм змісту правовідносин.

2. Щодо потенційного впливу рішення у справі, що переглядається, на правильність вирішення цієї справи

Судом встановлено, що рішення ВПВС у справі № 902/122/24 матиме прецедентний вплив на встановлення обставин в цій справі щонайменше в розрізі 2 ключових питань, які є спільним предметом дослідження в обох випадках:

1. щодо правового режиму земельних ділянок, які розташовані у межах прикордонної смуги;

2. щодо належних власників та розпорядників таких земельних ділянок.

2.1. Вплив на визначення правового режиму земельних ділянок.

У справі № 902/122/24, переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вирішується виключна правова проблема щодо визначення правового статусу земельних ділянок, розташованих у межах прикордонної смуги.

В межах перегляду справи Верховний Суд має надати висновок про те, чи підлягають такі земельні ділянки автоматичному віднесенню до земель оборони відповідно до положень пункту 27-1 Перехідних положень Земельного кодексу України.

У справі, що розглядається Господарським судом Львівської області, предметом спору є правомірність передання земельної ділянки, яка, за твердженням позивача, також розташована в межах прикордонної смуги, з державної у комунальну власність з подальшою передачею в оренду, що, на думку прокурора, порушує правовий режим земель оборони та інтереси держави у сфері забезпечення національної безпеки і оборони.

Відтак, остаточне тлумачення положень земельного законодавства щодо режиму прикордонних земель, яке буде надане Великою Палатою Верховного Суду, матиме прецедентне значення та прямо вплине на правильність застосування норм матеріального права під час вирішення цього спору по суті.

2.2. Вплив на встановлення належних власників та розпорядників земельних ділянок, розташованих в межах прикордонної смуги.

Як вбачається з пункту 11 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 26 березня 2025 року у справі № 902/122/24, якою її прийнято до розгляду ВПВС, колегія суддів, аналізуючи положення статті 77 Земельного кодексу України, Законів України «Про використання земель оборони», «Про державний кордон України» та постанову Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147 «Про прикордонний режим», дійшла попереднього висновку, що встановлення прикордонного режиму та визначення прикордонної смуги не виключає можливості перебування таких земельних ділянок у комунальній власності.

У цій справі, як і у справі № 902/122/24, поточними власниками спірних земель є органи місцевого самоврядування, що підтверджується відповідними даними кадастрової реєстрації. Отже, остаточний висновок Великої Палати Верховного Суду щодо можливості перебування земель, розташованих у межах прикордонної смуги, у комунальній власності, безпосередньо стосуватиметься ключового правового питання у цій справі правомірності набуття та реалізації права комунальної власності на такі землі.

Таким чином, рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/122/24 матиме суттєвий вплив на правильність вирішення цієї справи, оскільки від відповіді на поставлене там питання залежить правова оцінка дій органів місцевого самоврядування як власників спірних ділянок, а також можливість стверджувати про наявність чи відсутність порушення інтересів держави у відповідних правовідносинах.

3. Оцінка судом аргументів сторін щодо заявленого клопотання

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що доводи Відповідача-1 про наявність підстав для зупинення провадження у справі знайшли своє підтвердження.

Як у справі № 902/122/24, так і в цій справі саме правова кваліфікація земель, що розташовані в межах прикордонної смуги, а не лише їх фізичне розміщення, є визначальною для з`ясування обсягу повноважень органів місцевого самоврядування та правомірності прийнятих ними рішень про передачу ділянок у приватне чи орендне користування.

Прокурор та третя особа у своїх запереченнях щодо зупинення провадження у справі покликаються на те, що спірна земельна ділянка автоматично відноситься до категорії земель оборони з огляду на її розташування в межах прикордонної смуги. При цьому, в судовому засіданні прокурор підтвердила відсутність прямої норми закону, на підставі якої можна зробити такий висновок та зазначила, що про це свідчить системний аналіз положень різних правових актів.

Суд оцінює доводи прокурора та третьої особи в цій частині критично, оскільки вказані аргументи не ґрунтуються на нормах законодавства, не спростовують правову позицію Верховного Суду щодо наявності виключної правової проблеми у цій категорії справ, зводяться до суб`єктивного тлумачення правових норм без нормативного підґрунтя та фактично є лише формальним запереченням обґрунтованого висновку Верховного Суду про відсутність автоматизму у віднесенні земель до категорії оборонних виключно за критерієм розташування в межах прикордонної смуги.

Аргумент про те, що у цій справі земельна ділянка повністю розташована в межах прикордонної смуги, тоді як у справі № 902/122/24 лише частково, не є вирішальним, оскільки не впливає на правову природу предмета спору. Ні Земельний кодекс України, ні спеціальні нормативні акти не містять правила, за яким правовий режим земель прикордонної смуги залежав би від площі чи ступеня охоплення ділянки цією смугою.

Проаналізувавши висловлені в клопотанні обставини, враховуючи підстави позову, що розглядається, з метою недопущення неоднакового застосування норм права та необхідності врахування актуальної позиції Верховного Суду в подібній справі, з`ясувавши думку учасників справи, враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання і зупинити розгляд справи до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду рішень у справі №902/122/24.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 2, 12, 177, 182, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (вх. № 14317/25 від 30 травня 2025 року) задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі № 914/243/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом судового рішення у справі № 902/122/24.

3. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Бургарт Т.І.