ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2025 р. Справа№ 925/1187/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши у письмовому проваджені матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2025

у справі №925/1187/24 (суддя - Скиба Г.М.)

за позовом Об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка, 250 в м.Черкаси «Альфа»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс»

про стягнення 11952,30 грн заборгованості з оплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка 250 в м.Черкаси «Альфа» (далі - позивач) звернулось до Господарського судуЧеркаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» (далі - відповідач, скаржник) із вимогами про стягнення заборгованості з оплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території в сумі 11952,30 грн, зокрема: 9175,60 грн основного боргу, 2184,80 грн інфляційних втрат, 591,90 грн - 3% річних, а також відшкодування судових витрат в сумі 5528,00 грн (з них: 3028,00 грн судового збору та 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу).

У подальшому, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 9018,60 грн основного боргу, 1968,89 грн інфляційних втрат, 611,65 грн -3% річних з простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем спожитих послуг на утримання ОСББ.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.01.2025 у справі №925/1187/24 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» на користь позивача Об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка, 250 в м.Черкаси «Альфа», 4029,00 грн основного боргу, 1968,89 грн інфляційних втрат, 611,65 грн 3% річних, 3028 грн судового збору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено понесення витрат на утримання житлового будинку та комунікацій ОСББ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Також судом враховано часткове погашення боргу відповідачем в сумі 4989,60 грн в процесі розгляду справи.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка 250 в м.Черкаси «Альфа» - відмовити; - Стягнути з Об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок секції по бульвару Шевченка 250 в м.Черкаси «Альфа», на користь ТОВ «Кверетіс» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, орієнтовний розрахунок яких складає - 10000,00 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до неврахування судом першої інстанції, що загальні збори співвласників ОСББ не затверджували відповідно до закону та вимог Статуту розмір внесків на рік та не затверджували кошторис на 2020-2024, а за відсутності рішення загальних зборів співвласників ОСББ, яким загальні збори визначають та затверджують розмір внесків на рік, та за відсутності кошторису, який затверджують загальні збори, та в межах якого збираються та витрачаються кошти ОСББ, стягнення з співвласника коштів на утримання ОСББ - є незаконним.

Також відповідач вважає, що позивач пропустив трьох річний строк позовної давності на звернення до суду з позовом щодо стягнення щомісячних платежів.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

17.02.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що ним щомісячно виставлялись відповідачеві квитанції на оплату внесків та інших платежів, однак відповідач частково оплатив борг в сумі 4989,60 грн як власник квартири №48 в ОСББ.

За доводами позивача, чинне законодавство та Статут ОСББ не містить вимог стосовного того, що ОСББ має визначати та затверджувати розмір внесків на кожен рік.

Крім того, позивач стверджує про те, що позовна давність не є пропущеною з огляду на триваючий карантин та введений воєнний стан.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя: Ткаченко Б.О., судді Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2025 у справі №925/1187/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду: - докази про наявність або відсутність електронних кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі).

31.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» надійшла заява про усунення недоліків до якої додано докази наявності електронного кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 31.03.2025) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2025 у справі №925/1187/24. Розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

16.04.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Клопотання, заяви учасників справи

17.03.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження розгляду справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи №925/1513/24 за позовом ОСОБА_1 , треті особи ТОВ «Кверетіс», ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення №3 порядку денного загальних зборів об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка 250 в м. Черкаси «Альфа», оформлених протоколом №1 від 24.06.2020 про затвердження тарифу 3,50 грн за 1 м.кв.

За доводами заявника, рішення у справі №925/1513/24 безпосередньо впливає на рішення у справі №925/1187/24, яка розглядається апеляційним судом, оскільки спірне рішення ґрунтується на протоколі загальних зборів об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка 250 в м. Черкаси «Альфа», оформлених протоколом №1 від 24.06.2020 про затвердження тарифу 3,50 грн за 1 м.кв.

Колегією суддів враховано, що в даній справі заявлено позов про стягнення внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, які нараховані позивачем з огляду на Рішення зборів ОСББ від 24.06.2020, що викладене у формі протоколу №1 від 24.06.2020, яким було затверджено розмір внесків на утримання майна в сумі 3,50 грн/кв.м загальної площі.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Натомість, станом на момент розгляду даної справи вказане рішення ОСББ є чинним та не скасованим, а наявні у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, відтак судова колегія не вбачає підстав для зупинення провадження, а тому суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» про зупинення розгляду справи №925/1187/24 до вирішення справи №925/1513/24.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як правильно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Статут Об`єднання співвласників 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка, 250 в м.Черкаси «Альфа» (далі - ОСББ) затверджено протоколом від 01.04.2004 установчих зборів власників житлових і нежитлових приміщень.

Метою створення ОСББ визначено належне утримання та використання подільного та неподільного майна житлового комплексу та прибудинкової території. Рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковим до виконання усіма членами ОСББ «Альфа».

29.10.2004 було проведено державну реєстрацію ОСББ 10-поверхової 32-квартирної житлової блок-секції по бульвару Шевченка, 250 в м.Черкаси «Альфа», м.Черкаси, бул.Шевченка,250.

Рішенням засідання правління ОСББ «Альфа» від 05.02.2020, що оформлено протоколом №1, - обрано голову правління ОСББ та визначено перелік осіб, які мають право діяти від імені ОСББ.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням зборів ОСББ від 24.06.2020, що викладене у формі протоколу №1 від 24.06.2020, затверджено розмір внесків на утримання майна в сумі 3,50 грн/кв.м загальної площі. До прийняття рішення проведено письмове опитування всіх членів ОСББ, викладене у формі таблиці.

Власником окремої квартири АДРЕСА_1 (ОСББ «Альфа») є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кверетіс». Загальна площа квартири складає 39,6 кв.м (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.07.2024).

Виходячи з загальної площі квартири, з липня 2020 року відповідач має сплачувати по 138,60 грн щомісячно.

Відповідач не заявив про наявність претензій чи недоліків у діяльності ОСББ по утриманню житлового будинку та прилеглої території.

При зверненні з позовом позивачем нараховано відповідачеві 11952,30 грн заборгованості (з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних) - за період - з 01.03.2020 по 01.09.2024), однак у подальшому позивач заявою зменшив період нарахування боргу - з 01.07.2020 по 30.09.2024 і вказану заяву прийнято судом першої інстанції.

Разом з цим, відповідачем була проведена часткова оплата на утримання житла в ОСББ в сумі 4989,60 грн.

Судом перевірено матеріали справи та встановлено, що в справі наявна подана позивачем копія протоколу №1 загальних зборів ОСББ «Альфа» від 24.06.2020 про встановлення тарифу на утримання будинку ОСББ з 01.07.2020 (п.3 протоколу). Встановлено тариф - 3,50 грн/м2 з 01.07.2020.

На підтвердження своєї позиції позивачем також надані копії:

- протоколу №1 засідання правління ОСББ «Альфа» від 05.02.2020 про обрання головою ОСББ Васюхник І.В.;

- протоколу №3 засідання правління ОСББ «Альфа» від 23.10.2021, з якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Квертіс» входить в члени правління ОСББ «Альфа»; на засідання обговорювалась зміна тарифу на утримання ОСББ з 01.01.2022, з винесенням питання зміни тарифу на загальні збори членів ОСББ.

- копії квитанцій про сплату витрат на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.90, 171).

Суд враховує, що позивач та відповідач є самостійними юридичними особами з внесенням даних в ЄДРПОУ. Сторони є суб`єктами господарювання на ринку послуг України. Позивач є неприбутковою організацією з основним видом діяльності: «комплексне обслуговування будинків».

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Взаємовідносини в ОСББ з членами та учасниками ОСББ врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (надалі за текстом - Закону) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За змістом ч.1, 4, 5 ст.4 Закону Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст.12 Закону Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання;

Згідно з ч.6 ст.13 Закону у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду;

Статтею 15 Закону передбачено, що співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів;

Згідно з ч.1, 3 ст.20 Закону частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення;

Відповідно до ч.2, 3 ст.23 Закону власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, а згідно з п.1, 4, 5, 10 ч.1 та ч.2 ст.7 вказаного Закону співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої то них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Відповідно до ч.1 ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наведених вище норм чинного законодавства випливає, що особа, яка є власником приміщення у будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню.

Відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для не стягнення з відповідача заборгованості з їх оплати.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 210/1958/15-ц.

При вирішенні даного спору судом враховано, що позивач не доводить наявність господарських відносин між сторонами на підставі письмового двостороннього оплатного строкового консенсуального договору між сторонами, але позивач доводить несення витрат на утримання житлового будинку та комунікацій ОСББ - обстеження та ремонт ліфтового господарства, проведення внутрібудинкового поточного ремонту тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач щомісячно виставляв відповідачеві квитанції на оплату внесків та інших платежів, однак відповідач частково оплатив борг в сумі 4989,60 грн як власник квартири №48 в ОСББ, у зв`язку з чим суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про необізнаність останнього з сумами на утримання майна в ОСББ.

Водночас, з огляду на критерій вірогідності доказів, колегія суддів наголошує, що подані позивачем документи не спростовані відповідачем у належний спосіб.

При цьому, суд критично оцінює поданий позивачем акт звірки заборгованості між ОСББ «Альфа» та ТОВ «Кверетіс» на суму 11952,30 грн на користь ОСББ, оскільки такий документ не підписано відповідачем.

Відповідно до зменшених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 9018,60 грн основного боргу, 1968,89 грн інфляційних втрат, 611,65 грн - 3% річних з простроченої суми.

При цьому, в процесі розгляду справи відповідачем було здійснено часткове погашення боргу в сумі 4989,60 грн, а відтак відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України судом першої інстанції обґрунтовано закривив провадження у справі в частині стягнення 4989,60 грн боргу з підстав відсутності предмета спору.

Відтак, колегія суддів вважає, що решта суми основного боргу 4029,00 грн підлягає задоволенню з огляду на обґрунтованість таких вимог та неспростування їх належними доказами відповідачем.

Щодо заявлених 3% річних та інфляційних втрат.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13.

Як було зазначено вище, позивач просив суд стягнути з відповідача 1968,89 грн інфляційних втрат, 611,65 грн - 3% річних з простроченої суми.

Оскільки судом визнано обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу, з огляду на арифметичну правильність розрахунків позивача, вимоги про стягнення з відповідача 1968,89 грн інфляційних втрат, 611,65 грн - 3% річних з простроченої суми підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо вказаних вимог посиланням на постанови КМУ від 05.03.20222 №206 та Указу Президента України від 24.02.2022 №64 про введення воєнного стану та припинення нарахувань інфляційних та 3% річних судом відхиляється, оскільки території Черкаської області не ведуться бойові дії, а сама область не віднесена до прифронтових - відповідно до Наказу Мінреінтеграції України №309 від 22.12.2022, тому підстав не нараховувати обтяження боргу суд не вбачає.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача з мотивів їх обґрунтованості, підставності та доведеності порушеного права на своєчасне та повне отримання коштів для утримання майна ОСББ.

Заявляючи про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні з позовом, відповідач не врахував приписи п.12,19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України щодо продовження строків на строк дії карантину по корона вірусу COVID-19 (Постанова КМУ від 11.03.2020 №211), а також зупинення перебігу строків у зв`язку з введенням воєнного стану на території України внаслідок неспровокованої агресії рф (ЗУ №2102-ІХ від 24.02.2022).

Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, строк позовної давності не є пропущеним.

Доводи відповідача про те, що загальні збори співвласників ОСББ не затверджували відповідно до закону та вимог Статуту розмір внесків щорічно судова колегія сприймає критично, оскільки чинне законодавство та положення Статуту ОСББ не містить імперативних вимог на обов`язковість здійснення таких дій щороку.

Аргументи, що стосуються не затвердження ОСББ кошторисів на 2020-2024 суд відхиляє як нерелевантні за викладених обставин, оскільки виходячи з положень Закону України «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» за своєю природою кошторис - це офіційний дозвіл правлінню витрачати кошти за визначеними у кошторисі статтями видатків, а також кошторис визначає цільове призначення надходжень об`єднання, тобто не є тим документом, яким встановлюються розміри щорічних внесків.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхилено з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2025 у справі № 925/1187/24, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кверетіс» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2025 у справі № 925/1187/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2025 у справі № 925/1187/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кверетіс».

4. Матеріали справи № 925/1187/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім