ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2196/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за вх.№2-862/25 від 05.06.2025 по справі №916/2196/25

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" (73034, Херсонська обл., місто Херсон, пр.Національної Гвардії України, будинок 41); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна" (65017, Одеська обл., місто Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 5, офіс 203)

про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна", в якій просить суд:

- визнати недійсним правочин, оформлений актом приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна", укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна" 13.02.2025, зареєстрований в реєстрі за № 281, 282;

- застосувати наслідки недійсності правочину - акту приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна", укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна" 13.02.2025, що зареєстрований в реєстрі за №281, 282, а саме: скасувати рішення державного реєстратора Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області Сарафанюк Юлії Віталіївни (індексний номер 77229056 від 13.02.2025) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна - 73/100 частки у праві власності на будівлю автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Національної Гвардії України (проспект Сенявіна Адмірала), будинок 41, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, загальною площею 3 002 кв.м., а також стягнути судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що відповідачами було вчинено фраудаторний правочин з метою виведення з переліку активів найбільш ліквідного майна без явної економічної мети в період існування зобов`язань перед позивачем. Тобто, на думку позивача, такі дії відповідачів не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними, що суперечить вимогам ч. 5 статті 203 ЦК України, що у свою чергу є підставою для визнання правочину недійсним згідно з положеннями статей 215, 234 ЦК України із застосуванням наслідків недійсності останнього.

Крім того, у позовній заяви позивач зазначає, що результати розгляду даної справи можуть вплинути на обсяг прав та обов`язків такої третьої особи - державного реєстратора Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області Сарафанюк Юлії Віталіївни, оскільки внаслідок задоволення позовних вимог можуть бути скасовані рішення, прийняті таким державним реєстратором.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна" (ідентифікаційний код юридичної особи: 45688222), зокрема, на 73/100 частки у праві власності на будівлю автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Національної Гвардії України (проспект Сенявіна Адмірала), будинок 41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, загальною площею 3002 кв.м.;

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в т. ч. нотаріусам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинення будь-яких реєстраційних дій, в тому числі реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу щодо об`єкту нерухомого майна: 73/100 частки у праві власності на будівлю автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Національної Гвардії України (проспект Сенявіна Адмірала), будинок 41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, загальною площею 3002 кв.м, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Обґрунтовуючи наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/4059/23 від 31.05.2024, залишеним в силі судом касаційної інстанції 16.04.2025, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" на користь ОСОБА_1 10 889 440,35 грн невиплачених дивідендів у зв`язку з виключенням ОСОБА_1 зі складу засновників/учасників ТОВ "Авто-Плаза".

Станом на дату ухвалення рішення судом першої та апеляційної інстанції у власності ТОВ "Авто-Плаза" перебував єдиний об`єкт нерухомого майна, а саме: 73/100 Будівлі автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), загальною площею 3002 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1; 70/100 частин якого відповідачу-1 належало на підставі свідоцтва про право власності від 28.03.2014, а 3/100 на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І. за №403.

Водночас, 13.02.2025 між ТОВ "Авто-Плаза" в особі представника за довіреністю та ТОВ "Авто Інвест Україна" в особі генерального директора ОСОБА_2 підписано акт приймання-передачі 73/100 часток на будівлю автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів) від боржника до статутного капіталу ТОВ "Авто Інвест Україна".

При цьому, як зазначає позивач, станом на сьогоднішній день засновниками ТОВ "Авто Інвест Україна" є ТОВ "Авто-Плаза" із часткою у статутному капіталі в розмірі 20% та ОСОБА_2 із часткою у статутному капіталі 80%. У відповідності до відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб та відомостей наданих ТОВ "Авто-Плаза" та ТОВ "Авто Інвест Україна" їх кінцевим бенефіціарним власником, який має вирішальний вплив є одна особа ОСОБА_2 .

Позивач також зауважує, що виконання рішення суду у справі №916/4059/23, як встановлено державним виконавцем у межах виконавчих проваджень за № 77896284 та 77896161, не є можливим з огляду на відсутність будь-яких грошових коштів на рахунках підприємства, а також з огляду на відсутність майна, за рахунок якого може бути задоволено вимоги стягувача. Тобто, відчуження нерухомого майна внаслідок підписання акту приймання-передачі, має безпосередній вплив на платоспроможність ТОВ "Авто-Плаза", а саме, на неможливість задоволення вимог кредитора.

Таким чином, позивач зазначає, що нерухоме майно, що є предметом вказаного позову, перебуває в управлінні однієї фізичної особи, яке вже здійснила заходи, направлені на уникнення виконання рішення суду в іншій справі, і зберігає за собою право вільного розпоряджання нерухомим майном, а отже, таке майно може бути відчужено на користь третіх осіб до моменту виконання рішення.

Отже, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду. У разі невжиття заходів забезпечення позову в рамках ініційованого позову, є ризик настання негативних наслідків для позивача у вигляді подальшого відчуження об`єкту нерухомого майна на користь третіх осіб, який вже було відчужено ТОВ "Авто-Плаза" на користь ТОВ "Авто Інвест Україна" або створення інших перешкод у вигляді застави, іпотеки чи іншого виду забезпечення, що призведе зокрема до майнових втрат сторонніми особами.

Позивач також зауважує, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, такі обставини можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження прав позивача, у зв`язку з чим останній буде вимушений ініціювати нові судові процеси для відновлення своїх прав.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Авто Інвест Україна" не має негативних наслідків для господарської діяльності останнього, оскільки особа не позбавляється права володіти та користуватися таким майном, а тому такі вимоги є співрозмірними, адекватним та ефективним способом забезпечення позову у даній справі. Так само, співрозмірним, адекватним та ефективним способом забезпечення позову у даній справі є заборона державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірних об`єктів нерухомого майна.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд вказує наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 ГПК господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Визначення таких понять як арешт майна та заборона на відчуження майна містяться у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19. Так, арешт майна - це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Суд зазначає, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 922/3528/23.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (зокрема, постанови Верховного Суду від 28.01.2022 у справі № 910/13458/21, від 16.11.2023 у справі № 921/333/23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 щодо застосування частини першої статті 150 ЦПК України, яка є аналогічною частині першій статті 137 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Тому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію.

Як встановлено судом, предметом позовних вимог є вимоги про визнання недійсними правочину щодо передачі раніше належного боржнику (відповідачу-1) майна до статутного капіталу відповідача-2 та застосування наслідків недійсності такого правочину, тобто суд враховує, що заявлені позовні вимоги стосуються безпосередньо майна, що є предметом заходів забезпечення позову, про застосування яких просить позивач.

Підстави позову обґрунтовані відчуженням спірного майна за фраудаторним правочином, однією з ознак якого є недобросовісна поведінка сторони такого правочину, а заявник (позивач) має обґрунтовані побоювання стосовно того, що предмет спору може зникнути на момент вирішення справи по суті спору внаслідок подальшого вчинення недобросовісних дій стосовно цього майна, тому вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку має слугувати гарантією виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем-2 буде реалізовано майно, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Поряд з цим, суд вважає достатнім накладення арешту лише на частку у розмірі 73/100 у праві спільної часткової власності на Будівлю автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, розташований за адресою: м. Херсон, проспект Національної Гвардії України, буд. 41, загальною площею: 3002 кв.м., що належить на праві власності ТОВ "Авто Інвест Україна", яка, фактично, і є предметом розгляду даної справи.

Натомість, суд зазначає про відсутність правового зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно підприємства та предметом позовних вимог, які в рамках даної справи не стосуються безпосередньо повернення/витребування відповідного майна на користь позивача.

Приймаючи до уваги, що накладення арешту не позбавляє власника інших прав, окрім розпорядження майном, а також, враховуючи, що вказаний захід до забезпечення позову застосовується виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття обраного заходу забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна".

Щодо вимог про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в т. ч. нотаріусам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинення будь-яких реєстраційних дій, в тому числі реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу щодо об`єкту нерухомого майна: 73/100 частки у праві власності на будівлю автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Національної Гвардії України (проспект Сенявіна Адмірала), будинок 41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, загальною площею 3002 кв.м, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, суд зауважує, що наявність обтяження у вигляді арешту, в силу положень п.6 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що заборона вчинення реєстраційних дій може порушити права іншого власника нерухомого майна (27/100) суд не вбачає необхідності у вжитті заходів забезпечення позову в цій частині.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідачі не позбавлені права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись ст.136-137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від 05.06.2025 за вх.№2-862/25 про забезпечення позову по справі №916/2196/25 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на частку у розмірі 73/100 у праві спільної часткової власності на Будівлю автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею: 3002 кв.м., що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна" (65017, Одеська обл., місто Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 5, офіс 203, ).

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Інвест Україна" (65017, Одеська обл., місто Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 5, офіс 203, )

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили 09.06.2025 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання в строки, встановлені ст.12 Закону України "Про виконавче провадження".

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна