ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви

13 червня 2025 року Справа № 926/767-б/15

Господарський суд Чернівецької області в складі судді Ковальчук Т.І., розглянувши матеріали за заявою кредитора, засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1 , м. Чернівці,

ліквідатор ПФ Інтервал Гусар Іван Олексійович, м. Київ,

відповідачі:

Товариство з обмеженою відповідальністю Універсальний торговий дім Меркурій, м. Київ,

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_2 , м. Біла Церква Київської області,

2. Приватна фірма Інтервал, м. Чернівці,

Комітет кредиторів

1. ПАТ Піреус Банк МКБ, м. Київ,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Горизонт, м. Київ,

про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 03.11.2022 (Лоти №№ 1, 2, 3),

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ, м. Київ,

до Приватної фірми Інтервал, м. Чернівці,

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 року порушено провадження у справі за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ про банкрутство Приватної фірми Інтервал (суддя Дутка В.В.).

Постановою від 31.08.2016 приватну фірму Інтервал визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ПФ Інтервал призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича. Ухвалою від 19.02.2020 припинено повноваження ліквідатора ПФ Інтервал арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., новим ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2021 задоволено заяву судді Дутки В.В. про самовідвід у справі № 926/767-б/15, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 справу № 926/767-б/15 передано до провадження судді Ковальчук Т.І.

10.06.2025 до господарського суду надійшла подана у межах справи про банкрутство ПФ Інтервал заява засновника Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 від 07 червня 2025 року (вхідний № 1900 від 10.06.2025) про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 03.11.2022 (Лоти №№ 1, 2, 3).

У заяві від 07.06.2025 ОСОБА_1 зазначає, що 03.11.2022 за результатами розгляду його позовної заяви до ТзОВ УТД Меркурій, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ПФ Інтервал про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ПФ Інтервал (Лоти №№ 1, 2, 3) від 14.08.2017 та стягнення штрафу у розмірі гарантійного внеску у сумі 520814 грн. суд вирішив відмовити повністю.

Однак, вказує заявник, ухвалою від 22.05.2025 задоволено самовідвід судді Ковальчук Т.І. від розгляду справи № 926/767-6/15 (926/1629/25) за позовною заявою ОСОБА_3 від 15.05.2025 про визнання недійсними укладених 17.08.2017 договорів купівлі-продажу Лоти 1, 2, 3 і повернення майна, передано позовну заяву для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Тому, стверджує ОСОБА_1 у заяві від 07.06.2025, він переконаний, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.11.2022 щодо аукціонів від 14.08.2017 з продажу майна ПФ Інтервал Лоти №№ 1, 2, 3 про визнання недійсними результатів аукціону та стягнення штрафу у розмірі гарантійного внеску є помилковим і має бути переглянутим за нововиявленими обставинами, позаяк викликає сумніви у неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_4 під час розгляду справи, враховуючи, що в ухвалі про відвід суддя визначила, що існували переконливі факти, коли суд не дотримався об`єктивного та суб`єктивного критеріїв безсторонності, та суддя зізналася тепер, що не була вільною під час виконання нею своїх юридичних обов`язків від будь-яких заходів впливу, не гарантувала справедливий судовий розгляд у справі.

Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 10.06.2025 заяву ОСОБА_1 від 07.06.2025 (вх. № 1900 від 10.06.2025) передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 від 07.06.2025 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами і додані до неї документи, суд констатує, що ця заява має очевидний штучний характер і спрямована на безпідставний перегляд остаточного судового рішення та затягування розгляду справи і створення суду перешкод у здійсненні судочинства у справі про банкрутство ПФ Інтервал.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 7 КУзПБ у межах справи про банкрутство господарський суд розглядає спори, стороною яких (позивачем чи відповідачем) є боржник. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 1 статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України Про міжнародне приватне право, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1, 6 статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

У межах справи № 926/767-б/15 про банкрутство Приватної фірми Інтервал судом за правилами позовного провадження розглянуто позовну заяву ОСОБА_1 від 03.05.2019 (вх. № 1182-б від 07.05.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальний торговий дім Меркурій, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , Приватна фірма Інтервал про визнання недійсними результатів аукціону та стягнення штрафу у розмірі гарантійного внеску в сумі 520814,00 грн. та рішенням від 03 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю (пункт 3 резолютивної частини).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 у справі № 926/767-б/15 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги засновника Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 б/н від 26.05.2023, рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.11.2022 у справі № 926/767-б/15 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 926/767-б/15 за касаційною скаргою засновника Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 та на рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.11.2022.

Ухвалою від 22 травня 2025 року задоволено заяву судді Ковальчук Т.І. від 21.05.2025 про самовідвід від розгляду справи № 926/767-б/15 (926/1629/25) за позовною заявою ОСОБА_1 від 15 травня 2025 року про визнання недійсними укладених 17.08.2017 договорів купівлі-продажу Лоти 1, 2, 3 і повернення майна, передано позовну заяву кредитора, засновника банкрута, власника майна ОСОБА_1 до Приватної фірми Інтервал, Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальний торговий дім Меркурій, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсними укладених 17.08.2017 договорів купівлі-продажу Лоти 1, 2, 3 і повернення майна (вхідний № 1629 від 16.05.2025) для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого судді відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Самовідвід судді Ковальчук Т.І. від розгляду справи № 926/767-б/15 (926/1629/25) за позовною заявою ОСОБА_1 від 15 травня 2025 року мотивований тим, що в межах справи № 926/767-б/15 суддя розглянула по суті сім позовних заяв ОСОБА_1 , предметом яких у тому чи іншому вигляді було визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута ПФ Інтервал, що відбувся 14.08.2017 року, та визнання недійсними укладених між ПФ Інтервал і ОСОБА_2 за результатами цього аукціону договорів купівлі-продажу майна Лоти 1, 2, 3. При цьому, одне з постановлених нею рішень (від 25.05.2023) про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні 14.08.2017 скасоване постановою Верховного Суду від 02.07.2024 у справі № 926/767-б/15, справу направлено на новий розгляд в Господарський суд Чернівецької області, ухвалою від 19.11.2024 позовну заяву ОСОБА_1 у даній справі залишено без розгляду (суддя Швець М.В.).

Розгляд суддею Ковальчук Т.І. тих самих позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу Лоти № 1, 2, 3 у справі № 926/767-б/15 (926/3027/24) став підставою для заявлення відводу судді з боку відповідача ОСОБА_6 , який (відвід) було задоволено ухвалою від 24.01.2025 у даній справі.

З огляду на вказані обставини при передачі на розгляд судді Ковальчук Т.І. чергової позовної заяви ОСОБА_1 від 15.05.2025 (вх. № 1629 від 16.05.2025) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу Лоти № 1, 2, 3 (справа № 926/767-б/15 (926/1629/25)) з метою усунення підстав для обгрунтованого сумніву щодо її об`єктивності та неупередженості в учасників даної справи та сторонніх спостерігачів суддею Ковальчук Т.І. був заявлений самовідвід, який задоволено ухвалою від 22.05.2025 у справі № 926/767-б/15 (926/1629/25).

Відповідно до частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За частиною 2 цієї статті ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як видно, в даній нормі надано зрозуміле і ясне визначення нововиявлених обставин як матеріально-правових фактів, а також інших фактів, які мають значення для правильного вирішення спору, з якого слідує, що ні в якому разі і ні при якому тлумаченні закону сам по собі факт самовідводу судді від розгляду судової справи не може бути нововиявленою обставиною для перегляду раніше постановленого цим суддею судового рішення в іншій справі.

Суд зазначає, що заявник ОСОБА_1 свідомо перекручує і викривляє зміст заяви судді Ковальчук Т.І. від 21.05.2025 про самовідвід та ухвали від 22.05.2025 у справі № 926/767-б/15 (926/1629/25) про задоволення самовідводу, наводячи нібито наявні у цих документах факти і висновки, яких насправді там немає.

Так, у заяві ОСОБА_1 від 07 червня 2025 року (вхідний № 1900 від 10.06.2025) міститься текст, якого немає і який не випливає із заяви судді про самовідвід та ухвали від 22.05.2025 у справі № 926/767-б/15 (926/1629/25) про задоволення самовідводу, а саме: Постановленою ухвалою про самовідвід суддя визначила, що справді існували переконливі факти коли суд не дотримався об`єктивного та суб`єктивного критеріїв безсторонності ніж можна було на це сподіватися. Такі побоювання судді за умовиводом суду не викликають сумнівів, суддя не може переконати суд, учасників у її неупередженості. Суддя зізналася тепер, що не була вільною під час виконання нею своїх юридичних обов`язків від будь яких заходів впливу, не гарантувала справедливий судовий розгляд у справі (кінець цитати).

На підставі таких придуманих формулювань ОСОБА_1 у заяві від 07.06.2025 зазначає, що За таких обставин суддя не впоралася з завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ГПК України). Правозастосовний акт реалізації судової влади суддя виготовила у недопустимій формі його постановлення тому має бути переглянуте з огляду на юридичну оцінку обставинам справи і доводам сторін та правовим висновкам щодо вирішення позовних вимог по суті спору які є істотними (кінець цитати).

Очевидно, що такі доводи заявника сконструйовані штучно, з використанням формальних кліше, без наповнення їх дійсними фактами, логічними висновками та причинно-наслідковим зв`язком між фактами (подіями) та необхідністю переглянути судове рішення; в заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не наведено жодного факту, який міг би розглядатися в якості таких обставин.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 ГПК України ).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 42 ГПК України). Зловживання процесуальними правами господарське процесуальне законодавство забороняє.

Частинами 1, 2 статті 43 Господарського кодексу України унормовано, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

- подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин (п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК);

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (п. 3 ч. 2 ст. 43 ГПК);

З матеріальної позиції, позов це право на задоволення своїх позовних вимог. З процесуальної позиції, позов це звернена до суду вимога про захист своїх прав та інтересів. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов. Водночас право подання позовної заяви, як будь-яке суб`єктивне право, яким є міра свободи, тобто міра можливої поведінки правомочної особи у правовідносинах, має межі свого здійснення. Об`єктивним критерієм визначення межі здійснення суб`єктивного права є неможливість використання його на шкоду правам інших осіб. Таке використання свого права вважається зловживанням, застереження щодо неприпустимості такої поведінки містить процесуальний закон.

Повага до остаточного судового рішення, або принцип res judicata, означає, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути оскаржене повторно або підлягає перегляду лише в обмежених випадках, передбачених законом. Це важливий принцип юридичної визначеності, який гарантує, що суперечки, вирішені в суді, не будуть безкінечно повторюватися.

Принцип res judicata передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов?язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (Рябих проти Росії, заява № 52854/99, п. 52).

Одним із передбачених законом випадків перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, є перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами (стаття 320 ГПК України), при цьому така можливість і порядок її реалізації формалізовані відповідними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Наведення придуманих, неіснуючих обставин в обґрунтування підстав для перегляду за нововиявленими обставинами остаточного рішення господарського суду від 03 листопада 2022 року у справі № 926/767-б/15 за позовною заявою ОСОБА_1 від 03.05.2019 (вх. № 1182-б від 07.05.2019) є проявом зловживання процесуальними правами в розумінні пункту 3 частини 2 статті 43 ГПК України.

Підтвердженням штучного характеру заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є також те, що до заяви не додано документів на підтвердження викладених у ній нововиявлених обставин, а сформульовані в прохальній частині заяви вимоги не є адекватними вимогам у разі реалізації учасником судового процесу реального волевиявлення на перегляд судового рішення за наявності дійсних (а не придуманих) нововиявлених обставин у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Зміст заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами свідчить про те, що його вимоги є штучними, завідомо безпідставними, сформульованими за очевидної відсутності обставин, які можна було б кваліфікувати як нововиявлені, тому, переконаний суд, прийняття до провадження такої заяви у межах справи про банкрутство ПФ Інтервал перешкоджатиме розгляду цієї справи та свідчитиме про неповагу самого суду до остаточного судового рішення.

В сукупності дані обставини переконують суд у зловживанні ОСОБА_1 наданими йому процесуальними правами з метою безпідставного перегляду остаточного судового рішення та затягування розгляду справи про банкрутство Приватної фірми Інтервал.

Суд зазначає, що право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії.

Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Вище в ухвалі наведено та надано обгрунтування, що подаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 03.11.2022 (Лоти №№ 1, 2, 3), ОСОБА_1 удався до дій, що охоплюються визначенням зловживання процесуальними правами, наданими у пункті 3 частини 2 статті 43 ГПК України.

Згідно з частиною 3 статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

У той же час, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі Юніон Елементарія Сандерс проти Іспанії від 07.07.1989 зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальними законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах проти України також неодноразово зазначав, що однією з ролей національних судів є організація судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (п. 28 рішення у справі Шульга проти України від 02.12.2010), і що запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (п. 24 рішення у справі Мусієнко проти України від 20.01.2011).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 199/6713/14-ц зроблено висновок, якщо подання скарги визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити цю скаргу без розгляду.

Підсумовуючи, суд констатує, що за результатами розгляду матеріалів за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 03.11.2022 (Лоти №№ 1, 2, 3) суд дійшов висновку про зловживання позивачем процесуальними правами, тому повертає йому зазначену заяву і додані до неї документи відповідно до частини 3 статті 43 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 42, 43, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати зловживанням процесуальними правами дії засновника Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 з подання до господарського суду у межах справи № 926/767-б/15 про банкрутство ПФ Інтервал заяви від 07 червня 2025 року (вхідний № 1900 від 10.06.2025) про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 03.11.2022 (Лоти №№ 1, 2, 3).

2. Повернути засновнику Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 03.11.2022 (Лоти №№ 1, 2, 3) від 07 червня 2025 року (вхідний № 1900 від 10.06.2025) з доданими до неї документами.

Порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції у письмовій формі.

Суддя Ковальчук Т.І.