ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025м. ДніпроСправа № 904/5144/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239)

до Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14; ідентифікаційний код 00130926).

про стягнення 292 841 грн. 04 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4922/24 від 22.11.2024) до Фізичної особи - підприємця Левченка Сергія Леонідовича про стягнення 292 841 грн. 04 коп., що складає 242 263 грн. 70 коп. - заборгованості за електричну енергію за січень - лютий 2022, фактично спожиту/використану за договором від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу, 10 769 грн. 26 коп. - 3% річних та 39 807 грн. 58 коп. - інфляційних нарахувань.

Також просить:

- відповідно до частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України органом (особою), що буде виконувати рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 242 263 грн. 70 коп., починаючи з 23.09.2024 і до моменту остаточного виконання рішення суду;

- стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 514 грн. 10 коп.;

- розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14; ідентифікаційний код 00130926).

Відповідач у клопотанні (вх.№55962/24 від 03.12.2024) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням просить розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, про дату та час підготовчого судового засідання повідомити у встановленому чинним законодавством України порядку, посилаючись на те, що: - термін дії договору, як підстави для надання послуг з електропостачання, сплинув 31.12.2021, тоді як позивач зазначає період поза межами дії договору, зокрема - січень та лютий 2022; - вимоги позивача стосуються періоду, коли господарська діяльність відповідача та об`єкти електроустановок відповідача, що були предметом договору від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу, перебували під окупацією агресора, що є загальновідомими обставинами; - на даний час неможливо відслідкувати, яка саме електрична енергія поставлялась на тимчасово окуповану територію з огляду на відсутність доступу до точок обліку відповідача.

Третя особа у письмових поясненнях по справі (вх.№56189/24 від 03.12.2024) зазначає про те, що: - з 01.01.2019 Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі отриманої ліцензії, що видана згідно з постановою НКРЕКП від 13.11.2018 №1415; - з 01.01.2019 Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" є Оператором системи розподілу та надає послугу з розподілу; - з 01.01.2019 Фізична особа-підприємець Левченко Сергій Леонідович приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу е/енергії, який розміщено на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" і є у загальному доступі; - приєднання відбулося на умовах договору №1811 про постачання електричної енергії щодо індивідуальних характеристик об`єкта, потужності, класу надійності, ідентифікаційних кодів, особливостей обліку тощо згідно з пунктом 4 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 та отримує від Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" послуги з розподілу електричної енергії; - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" зазначає, що листом від 26.06.2024 №007-66/2727 надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" інформацію щодо фактичних (підтверджених) обсягів споживання електричної енергії споживачем з зазначенням номеру договору, найменування споживача, ЕІС коду точки комерційного обліку, періоду та спожитого обсягу електроенергії у кВт*год., що відповідно склав за січень 2022 р. - 36 503 кВт*год. та за лютий 2022 р. - 27 550 кВт*год; - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" підтверджує, що фактично спожитий відповідачем обсяг електричної енергії за період з січня 2022 по лютий 2022 становить 64 053 кВт*год., що узгоджується з документальними доказами, які містяться у матеріалах справи №904/5144/24, а також доданим до письмових пояснень детальним розрахунком нарахування обсягів спожитої електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Левченку Сергію Леонідовичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у відзиві (вх.№57747/24 від 13.12.2024) на позовну заяву просить прийняти до розгляду відзив фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" та долучити його до матеріалів господарської справи №904/5144/24, відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича про стягнення 292 841 грн 04 коп., що складається з 242 263 грн 70 коп. - заборгованості за фактично спожиту/використану електричну енергію за січень - лютий 2022 року, 10 769 грн 26 коп. - 3% річних на суму основного боргу за період з 16.02.2022 по 22.09.2024 та 39 807 грн 58 коп. - інфляційних нарахувань за період 01 03.2022-31.08.2024, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на користь фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у повному обсязі, розгляд господарської справи №904/5144/24 здійснювати у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, посилаючись на те, що: - строк дії Договору від 15.09.2020 №1811, як підстава для надання послуг позивачу з електропостачання, сплив 31.12.2021; - позивач безпідставно просить стягнути заборгованість поза межами дії Договору від 15.09.2020 №1811; - публічний договір від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу, який є підставою для стягнення грошових вимог з позивача, є нікчемним в силу закону з 24.02.2022, а саме статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", частини другої статті 215 Цивільного кодексу України, що є безумовною підставою вважати позовні вимоги до відповідача необґрунтованими; - вказане також свідчить про необґрунтованість вимог в частині стягнення штрафних санкцій та інфляційних витрат; - правовідносини сторін виникли на підставі укладання договору від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу, дія якого закінчилась 31.12.2021, та який з 24.02.2022 є нікчемним в силу закону, тому задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 242 263 грн. 70 коп. - заборгованості за електричну енергію за період січень-лютий 2022 року суперечить принципу справедливості та загальним засадам і змісту законодавства (аналогія права - заборона передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора), що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог в повному обсязі; - вимоги позивача стосуються періоду споживання електричної енергії, обсяги якої підтвердженні Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" лише 26.06.2024 (лист № 007-66/2727), коли господарська діяльність відповідача та об`єкти відповідача, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку, перебували під окупацією агресора, що є загальновідомими обставинами; - лист Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 26.06.2024 № 007-66/2727, на який посилається позивач, як на доказ підтвердження спожитих обсягів електроенергії за розрахунковий період з січня 2022 року по лютий 2022 року не може братися до уваги як належний доказ обсягу спожитої електроенергії, оскільки відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 21.04.2023 №4316/20.5/7-23 у зв`язку з перебуванням певних територій у тимчасовій окупації (ОСР не контролює власні електромережі на час окупації), ОСР (в даному випадку ПАТ "Запоріжжяобленерго") не має можливості відстежувати обсяги надходження електроенергії до мереж розподілу, а також, оскільки неможливо визначити від чиїх мереж здійснюється розподіл та куди надходить вироблена електроенергія під час окупації території, покази по об`єктах споживачів, розташованих на окупованих територіях, як щодо споживання, так і щодо генерації, мають прийматися рівними нулю; - у період з 25 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року відповідачем не здійснювалася підприємницька діяльність з використання об`єкта нерухомості у м. Мелітополь через те, що з 25.12.2021 по 17.01.2022 Левченко Сергій Леонідович перебував поза межами кордону України, а саме в Аргентині, про що свідчать відмітки у паспорті для виїзду за кордон; - з 20.01.2022 по 24.02.2022 фізична особа-підприємець Левченко Сергій Леонідович перебував за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотуроб`єкт "Золота підкова" - Закарпатська область, Ужгородський район, ОТГ Середнянська, вул. Рибник, буд. 2, де здійснював аналіз діяльності з наміром інвестування в нерухомість, що підтверджується листом б/н від 11 грудня 2024; - відсутність у січні та лютому 2022 року відповідача за місцезнаходженням об`єктів та окупація м. Мелітополь з 25.02.2022, де розташовані об`єкти відповідача разом із його господарською діяльністю, унеможливило здійснити перевірку точок обліку як позивачем так і відповідачем, водночас, як відповідач самостійно здійснює свою господарську діяльність, як фізична особа - підприємець без залучення інших працівників; - обсяг фактичної спожитої електроенергії 64.053 кВт/год., зазначений у складених позивачем рахунках на оплату від 28.02.2022 №0219, від 31.01.2022 №0119, є недоведеним; - оскільки у січні та в лютому 2022 року перевірка точок обліку ні позивачем, ні відповідачем здійснена не була за відсутністю відповідача за місцезнаходженням об`єктів та окупацією місцевого обленерго, а підтвердження ПАТ "Запоріжжяобленерго" спожитих обсягів електроенергії за розрахунковий період з січня 2022 року по лютий 2022 року, що викладене у листі від 26.06.2024 № 007-66/2727 не може братися до уваги як належний доказ у відповідності до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.04.2023 № 4316/20.5/7-23, - на даний час показники електричної енергії по об`єктам, що перебувають на окупованій території, та обсяг спожитої енергії за період з січня 2022 року по лютий 2022 року - є недоведеним взагалі; - обсяг спожитої електроенергії відповідачем не може бути об`єктивно доведений позивачем, тому можна дійти висновку, що позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за обсяг спожитої електроенергії саме окупантами на об`єктах у м. Мелітополь; - щодо твердження позивача, що відповідачем здійснено часткову сплату заборгованості у розмірі 54.327,63 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №8 від 09.02.2022 та № В881073077 від 18.02.2022, то вказана сума є переплатою, що також у позовній заяві визнається позивачем та зарахована ним як попередня оплата вартості очікуваного обсягу споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду.

Як вбачається, у прохальній частині відзиву на позовну заяву міститься клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання обґрунтоване тим, що:

- дана справа є багатоаспектною та стосується, у тому числі, впливу форс-мажорних обставин, викликаних окупацією, на виконання зобов`язань;

- розгляд цієї справи є принципово важливим для відповідача, адже результати судового рішення можуть суттєво вплинути на його економічну діяльність та фінансовий стан.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2024 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Левченку Сергію Леонідовичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у задоволенні клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у відповіді (вх.№58938/24 від 20.12.2024) на відзив просить прийняти відповідь на відзив та долучити до матеріалів справи № 904/5144/24, позов задовольнити повністю та зазначає про те, що: - позивачем та відповідачем було укладено договір №1811 про постачання електричної енергії споживачу, шляхом подання споживачем електропостачальнику заяви-приєднання 15.09.2020, з датою початку постачання електричної енергії з 01.10.2020 (докази додавалися до позовної заяви); - про сталі договірні відносини між позивачем та відповідачем свідчить здійснення відповідачем розрахунків за спожиту електричну енергію протягом всього 2021 року та на початку 2022 року, про що свідчить виписка по банку про надходження коштів по договору №1811 за період 2021 рік; - копії платіжних інструкцій будуть надані до суду окремо, у зв`язку із значним їх обсягом позивачу потрібен додатковий час для отримання їх від банківської установи; - позивач у зв`язку із тим, що відповідачем не виконувалися зобов`язання по договору № 1811 в частині розрахунків за спожиту електричну енергію в адресу відповідача було направлено лист № 3073 від 08.07.2022 року про розірвання договірних відносин (наданий відповідачем до відзиву); - на адресу позивача надходили листи від відповідача від 13.07.2022 № б/н та від 15.07.2022 № б/н, за змістом яких відповідач повідомляє електропостачальника про не згоду з розірванням договору, та про неможливість здійснити своєчасно розрахунки у зв`язку із настанням війни, виникненням обставин непереборної сили (форс-мажор); - також, відповідач у листі від 15.07.2022 №б/н зазначає, що зараз не має можливості належним чином і у встановлений законодавством України спосіб збирати з цих споживачів оплату за спожиту електроенергію, оскільки фізично не знаходиться у Мелітополі; - також у цьому ж листі відповідач просить надати відстрочення здійснення оплати відповідачу, як ФОПу до моменту закінчення війни / повної деокупації міста Мелітополь (якщо це дозволятиме вести відповідачу як ФОП нормальну господарсько-економічну діяльність), з можливістю укладання відповідної додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості, що утвориться станом на дату закінчення форс-мажорних обставин, на той строк, обумовлений спільною домовленістю сторін та просить не розривати укладений з відповідачем договір про постачання електричної енергії у даних обставинах; - відповідно до відомостей з ЄДР основним видом діяльності відповідача є: 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (основний); - як зазначає сам відповідач у своїх листах від 13.07.2022 № б/н та від 15.07.2022 № б/н, від надає в оренду об`єкти нерухомості, що належать йому і використовуються ним як суб`єктом підприємницької діяльності, вочевидь для отримання прибутку (січень-лютий 2022); - листи від 13.07.2022 № б/н та від 15.07.2022 № б/н надані відповідачем до відзиву; - позивач, як електропостачальник, здійснює постачання електричної енергії своїм споживачам відповідно до норм чинного законодавства, виставляє рахунки за спожиту електричну енергію споживача виключно на підставі даних отриманих від ОСР (п. 4.3. та 4.1.12. ПРРЕЕ); - з наявних у матеріалах справи доказів, поданих обома сторонами, вбачається про обізнаність відповідача про наявність у нього невиконаних зобов`язань по договору № 1811 ще до моменту подання позовної заяви тобто у 2022 році; - посилання відповідача на недійсність договору та відсутність заборгованості є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженні жодним доказом; - відсутність відповідача у м. Мелітополь жодним чином не впливає на здатність здійснювати споживання електричної енергії у період січень - лютий 2022; - лист від 11.12.2024 контаргента - бізнес партнера відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотурбооб`єкт "Золота підкова" також не сильно надійний доказ неможливості здійснити розрахунки за спожиту електричну енергію за січень-лютий 2022 перебуваючи поза межами Мелітополя в цей період, оскільки, в матеріалах справи містяться платіжні інструкції № 8 від 09.02.2022 та № В881073077 від 18.02.2022, в яких відповідачем вказано призначення платежу "за спожиту ел/енергію що спожита у січні 2022", що також є доказом дії Договору № 1811; - відповідач зазначає про незгоду з обсягами за спожиту електричну енергію за січень - лютий 2022, але при цьому не надає жодного доказу вжиття заходів щодо здійснення корегування/перерахунку таких обсягів, що в свою чергу не залежить від дій позивача, оскільки це не є компетенцією електропостачальників.

Відповідач у запереченні (вх.№59904/24 від 30.12.2024) на відповідь на відзив просить прийняти до розгляду заперечення фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича на відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на відзив на позовну заяву та долучити їх до матеріалів господарської справи № 904/5144/24, відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича про стягнення 292 841 грн 04 коп., що складається з 242 263 грн 70 коп. - заборгованості за фактично спожиту/використану електричну енергію за січень - лютий 2022 року, 10 769 грн 76 коп. - 3% річних на суму основного боргу за період з 16.02.2022 по 22.09.2024 та 39 807 грн 58 коп. - інфляційних нарахувань за період 01 03.2022-31.08.2024, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на користь фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича судові витрати у повному обсязі та зазначає про те, що: - позивачем не доведено факту здійснення постачання електроенергії на суму 242 263 грн 70 коп. у межах виконання сторонами Договору № 1811 від 15.09.2020; - як свідчать матеріали позову, 15.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" та фізичною особою-підприємцем Левченком Сергієм Леонідовичем укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 1811; - відповідно до пункту 1.1. цього Договору договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору; - згідно із пунктом 3.1. Договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до Договору; - відповідно до підпункту 8 абзацу 3 пункту 5.13 Договору Комерційна пропозиція, яка є додатком 2 до цього Договору, має містити інформацію про термін дії Договору та умови пролонгації; - згідно з абзацом 2 пункту 11 Комерційної пропозиції (індивідуальної) для ФОП Левченка Сергія Леонідовича стосовно постачальника електроенергії ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" на період з 01.10.2020 по 31.12.2020, "Строк дії договору", Договір, в частині постачання електричної енергії, діє виключно у межах строку дії договору споживача про надання послуг з розподілу, враховуючи розповсюдження його дії на окремі точки розподілу (за наявності декількох точок розподілу), вважається продовженим на 2021 рік, якщо за 21 день до 31.12.2020, жодна із Сторін не заявить про припинення його дії або перегляд його умов; - відповідачем здійснено оплату вартості поставленої йому в 2020-2021 роках електричної енергії, сплачена у повному обсязі, що також підтверджено наданою позивачем випискою по банку (надходження) коштів по Договору №1811 за період 2021 рік; - водночас, доказів внесення змін до Договору № 1811 від 15.09.2020 щодо продовження його дії на 2022 рік позивачем до суду не надано; - з огляду на викладене, Договір № 1811 від 15.09.2020, як підстава для надання послуг позивачу з електропостачання у січні-лютому 2022 року, припинив свою дію 31.12.2021; - позивачем не доведено факту здійснення постачання електричної енергії на суму 242 263 грн 70 коп. у межах виконання сторонами саме Договору № 1811 від 15.09.2020, а тому невідповідним є поширення його умов на постачання електричної енергії на суму та в обсязі, що не охоплюються умовами Договору; - твердження позивача про наявність у відповідача невиконаних зобов`язань по Договору № 1811 від 15.09.2020 є необґрунтованими; - є також хибним посилання позивача на факт розірвання Договору № 1811 від 15.09.2020, оскільки Договір № 1811 від 15.09.2020 є припиненим 31.12.2021; - наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (далі - Наказ № 309), затверджено Перелік (Перелік № 309) територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією; - згідно з Переліком №309 до вказаного Наказу визначено, що відповідно до пункту 4 розділу ІІ "Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України" Мелітопольська міська територіальна громада з адміністративним центром м. Мелітополь окупована з 25.02.2022; - зважаючи на застереження щодо застосування абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України, викладене в статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", публічний договір № 1811 від 15.09.2020 про постачання електричної енергії споживачу, який є підставою для стягнення грошових вимог з позивача є нікчемним в силу закону з 24.02.2022, а саме статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", частини другої статті 215 Цивільного кодексу України, що є безумовною підставою вважати позовні вимоги до відповідача необґрунтованими; - з огляду на викладене, є безпідставним посилання позивача на листи від 13.07.2022 № б/н та від 15.07.2022 № б/н як на підставу дії у 2022 році Договору №1811 від 15.09.2020; - вказане також свідчить про необґрунтованість вимог в часині стягнення штрафних санкцій та інфляційних витрат, які є похідними від суми основного боргу; - відповідач заперечує проти визначеного позивачем обсягу фактичної спожитої/використаної електричної енергії за період січень-лютий 2022 року, яка підтверджена 26.06.2024 Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії з щомісячною розбивкою за EIC - кодом точки комерційного обліку (лист № 007-66/2727 від 26.06.2024 "Щодо підтвердження спожитої обсягів електричної енергії"); - позивачем при складанні інформації щодо фактичного обсягу споживання електричної енергії фізичною особою-підприємцем Левченком Сергієм Леонідовичем не було доведено споживання позивачем електроенергії у спірний період; - також позивачем не надано належних доказів та не наведено відомостей, з яких даних комерційного обліку (покази лічильників споживання електричної енергії, інші дані щодо формування обсягів електричної енергії у розрахунковому місяці) ним були сформовані відомості щодо використання позивачем 64 053 кВт/год електричної енергії; - зазначені обставини свідчать про необґрунтованість вимог позивача, оскільки за відсутності договору, доступу до точок обліку відповідача, на даний час неможливо відслідкувати, яка саме електрична енергія поставлялась на тимчасово окуповану територію, позивачем не надано достатніх доказів поставки ним електричної енергії на тимчасово

окуповану територію, де зараз свою діяльність здійснюють представники окупаційної влади за підтримки військових формувань Російської Федерації, водночас, як лист Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" № 007-66/2727, датований 26.06.2024, а рахунки створені 28.02.2022 та 31.01.2022; - лист Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 26.06.2024 № 007-66/2727, на який посилається позивач як на єдиний доказ підтвердження спожитих обсягів електроенергії за розрахунковий період з січня 2022 року по лютий 2022 року, не може братися до уваги як належний доказ обсягу спожитої електроенергії, оскільки відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 21.04.2023 № 4316/20.5/7-23 у зв`язку з перебуванням певних територій у тимчасовій окупації (ОСР не контролює власні електромережі на час окупації), ОСР (в даному випадку Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго") не має можливості відстежувати обсяги надходження електроенергії до мереж розподілу, а також, оскільки неможливо визначити від чиїх мереж здійснюється розподіл та куди надходить вироблена електроенергія під час окупації території, покази по об`єктах споживачів, розташованих на окупованих територіях, як щодо споживання, так і щодо генерації, мають прийматися рівними нулю; - обов`язок припинення розподілу електричної енергії ОСР у присутності користувача та здійснення фіксації показів приладу обліку користувача на момент припинення розподілу електричної енергії, згідно пункту 11.5.14 Кодексу систем розподілу, покладається на оператора систем розподілу; - тож відповідальність за нездійснення припинення розподілу електричної енергії повністю покладається на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", як і обсяги нарахованої електричної енергії, покладаються адміністратором розрахунків на оператора системи як втрати; - також, як вбачається із матеріалів позову, на підтвердження факту споживання відповідачем електричної енергії позивач долучив копії акту звіряння взаємних розрахунків за постачання електричної енергії постачальником згідно договору від № 1811 від 15.09.2020 від 17.06.2024, Акти прийняття-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу № 1811 від 15.09.2020 за січень - лютий 2022, рахунки на оплату №0219 від 28.02.2022, №0119 від 31.01.2022, складені одноособово начальником Мелітопольського центру обслуговування клієнтів; - в актах прийняття-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу №1811 від 15.09.2020, за січень - лютий 2022, та рахунки на оплату № 0219 від 28.02.2022, № 0119 від 31.01.2022 не містять даних про дату їх складання; - як зазначає позивач, обсяги спожитої електричної енергії, які зазначені в актах приймання-передачі товарної продукції та відповідних рахунках, сформовані згідно з даними комерційного обліку; - проте, доказів на підтвердження зняття даних комерційного обліку із об`єкту, на який здійснювалося постачання електричної енергії матеріали позову не містять та до відповіді на відзив позивачем також не надано; - у період з 25 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року відповідачем не здійснювалася підприємницька діяльність з використання об`єкта нерухомості у м. Мелітополь, оскільки з 25.12.2021 по 17.01.2022 Левченко Сергій Леонідович перебував поза межами кордонів України, а саме в Аргентині, що підтверджується відмітками у паспорті для виїзду за кордон; з 20.01.2022 по 24.02.2022 фізична особа-підприємець Левченко Сергій Леонідович перебував за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотурбооб`єкт "Золота підкова" Закарпатська область, Ужгородський район, ОТГ Середнянська, вул. Рибник, буд. 2, де здійснював аналіз діяльності з наміром інвестування в нерухомість, що підтверджується листом б/н від 11 грудня 2024; - тому, відсутність у січні та лютому 2022 року відповідача за місцезнаходженням об`єктів та окупація м. Мелітополь з 25.02.2022, де розташовані об`єкти відповідача разом із його господарською діяльністю, унеможливило здійснити перевірку точок обліку, як позивачем, так і відповідачем; - у зв`язку з чим, обсяг фактичної спожитої електроенергії 64.053 кВт/год., зазначений у складених позивачем рахунках на оплату № 0219 від 28.02.2022, №0119 від 31.01.2022 є недоведеним; - вказане підтверджує неможливість визначення відповідачем 28.02.2022 (дата складення рахунку № 0219, за період 01.02.-28.02.2022 (оплата в періоді) обсягу спожитої електроенергії на об`єктах, які розташовані на окупованих територіях та використовувалися окупаційними військами армії РФ; - взагалі не є доведеною обставина, що вказаний обсяг електроенергії за ЕІС - кодом точок комерційного обліку - 62Z742, 62Z554 було спожито саме відповідачем, а не окупаційними військами армії РФ, оскільки обсяги фактично/спожитої електроенергії були підтверджені лише 26.06.2024; - з огляду на ці обставини є необґрунтованим, сумнівним складення та направлення тільки 18.06.2024 на адресу відповідача рахунків на оплату № 0219 від 28.02.2022, №0119 від 31.01.2022 разом з вимогою позивача від 17.06.2024 №129/54, які були повернуті за зворотною адресою "за закінченням встановленого терміну зберігання" (що підтверджується трекінгом з сайту ПАТ "Укрпошта" за номером 150); - позивачем не долучено до позовної заяви належних доказів про виставлення відповідачу рахунків на оплату №0219 від 28.02.2022, №0119 від 31.01.2022; - крім того, враховуючи окупацію місцевого обленерго з 25.02.2022, та відсутність відповідача за об`єктами у м. Мелітополь, складений позивачем рахунок на оплату №0219 від 28.02.2022 за період 01.02.-28.02.2022 (оплата в періоді) є протиправним та недійсним, оскільки після 24.02.2022 - станом на 28.02.2022 у позивача були відсутні фізичні можливості визначити обсяг фактичної спожитої електроенергії за ЕІС - кодом точок комерційного обліку - 62Z742; 62Z554 та відсутні правові підстави для складення рахунку за весь лютий місяць 2022 року (01.02.2022-28.02.2022), що не було спростовано позивачем у відповіді на відзив; - оскільки у січні та в лютому 2022 року перевірка точок обліку ні позивачем, ні відповідачем здійснена не була за відсутністю відповідача за місцезнаходженням об`єктів та окупацією місцевого обленерго, а підтвердження Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" спожитих обсягів електроенергії за розрахунковий період з січня 2022 року по лютий 2022 року, що викладене у листі від 26.06.2024 № 007-66/2727, не може братися до уваги як належний доказ у відповідності до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.04.2023 №4316/20.5/7-23, - на даний час показники електричної енергії по об`єктам, що перебувають на окупованій території, та обсяг спожитої енергії за період з січня 2022 року по лютий 2022 року - є не доведеним взагалі; - надані позивачем розрахунок суми боргу за спожиту електроенергію за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 по договору №1811 від 15.09.2020, розрахунок суми 3% річних по ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" за договором №1811 від 15.09.2020, та рахунок на оплату штрафних санкцій, не мають дати їх складання та розшифрування вихідних даних для їх складання, як і не містять інформацію, зокрема документів, які б підтверджували повноваження осіб, які їх складали, зокрема начальник Мелітопольського ЦОК Наталя Саріджа; - за відсутності даних комерційного обліку по об`єкту споживача, на який поставлялася електрична енергія, неможливо перевірити обґрунтованість заявленої позивачем заборгованості; - позивачем у відповіді на відзив не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обсягів спожитої електричної енергії відповідачем за EIC - кодом точки комерційного обліку: 62Z742, 62Z554 за період січень-лютий 2022 року, так і не спростовано аргументи та твердження відповідача про відсутність доступу до показників електричної енергії (даних комерційного обліку) по об`єктам, що перебувають на окупованій території; - наразі позивач не в змозі підтвердити дані в актах про прийняття-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу №1811 від 15.09.2020 за січень-лютий 2022 по об`єктам у м. Мелітополь з причин блокуванням роботи персоналу компанії на цій території окупаційною владою, а дані показників комерційного обліку на цій території, визначаються як такі, що не пройшли валідацію; - оскільки позивачем не доведено обсягу фактичного використання відповідачем електричної енергії за період січень-лютий 2022 року, у даному випадку відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за січень-лютий 2022 року; - щодо твердження позивача, що відповідачем здійснено часткову сплату заборгованості, що підтверджується платіжними інструкціями №8 від 09.02.2022 та № В881073077 від 18.02.2022, то вказана сума є переплатою, що також у позовній заяві визнається позивачем та зарахована ним як попередня оплата вартості очікуваного обсягу споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду.

З огляду на предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", як постачальником, та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Левченком Сергієм Леонідовичем, як споживачем, було укладено договір від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу (надалі - Договір) (а.с. 9-16).

Відповідно до пункту 1.1 Договору цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (пункт 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (пункт 5.2 Договору).

Відповідно до пункту 5.4 Договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Згідно з пунктом 5.5 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.7 Договору визначено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може перевищувати 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

У разі виникнення у споживача заборгованості за електричну енергію за цим договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором. У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному цим договором (пункт 5.9 Договору).

Відповідно до пункту 6.2 Договору споживач має право, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору; укласти в установленому порядку договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи для набуття права на правомірне споживання електричної енергії та фізичну доставку електричної енергії до межі балансової належності об`єкта споживача; в строк за 5 робочих днів до початку розрахункового періоду, надавати Постачальнику прогнозовані обсяги споживання електричної енергії на наступний розрахунковий період. В разі, якщо умовами обраної споживачем комерційної пропозиції передбачено наявність погодинного обліку електричної енергії, обсягу замовленого споживання електричної енергії надається із зазначенням погодинного графіку споживання; в разі необхідності корегування замовленого обсягу споживання електричної енергії, надавати скореговані місячні обсяги споживання електричної енергії в порядку та строки передбачені комерційною пропозицією, відповідно до якої здійснюється постачання електричної енергії;

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору (пункт 13.1 Договору).

Пунктом 13.7 Договору визначено, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. Споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

Також сторонами було підписано Комерційну пропозицію (додаток №2 до Договору).

Відповідно до пункту 3 вказаної Комерційної пропозиції розрахунковим періодом є 1 календарний місяць. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем плановими платежами і остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію, згідно з даними комерційного обліку. Планові платежі здійснюються в наступному порядку: - перший платіж не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду електричної енергії - у розмірі 50% вартості заявленого на поточний розрахунковий період обсягу електричної енергії; - другий платіж не пізніше 20-го числа розрахункового місяця - у розмірі 50% вартості заявленого на поточний розрахунковий період обсягу електричної енергії. В разі, якщо здійснені платежі за електричну енергію, спожиту в розрахунковому періоді, перевищують вартість фактично спожитої електричної енергії, сума переплати зараховується, як попередня оплата вартості очікуваного обсягу споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду. Оплата здійснюється на рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання, зазначений у договорі, або розрахункових документах. У платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" повинна бути вказана назва споживача, характер платежу (попередня оплата, остаточний розрахунок, штрафні санкції і т.п.), період, за який здійснюється оплата. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції визначено, що оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється постачальнику.

Згідно з пунктом 5 Комерційної пропозиції рахунки на попередню оплату за електричну енергію, що буде спожита в наступному розрахунковому періоді, виставляються споживачу та надсилаються електронною поштою на адресу останнього не пізніше 10-ти календарних днів до початку розрахункового періоду. Не пізніше 12.00 першого числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач має надати постачальнику електронною поштою ) Звіт про спожиту електричну енергію за розрахунковий період (місяць). Не пізніше другого числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі даних, наданих споживачем, постачальник надсилає споживачу на електронну адресу та поштою (або вручає особисто) Акт купівлі-продажу електричної енергії, у якому зазначаються фактичні обсяг і ціна електричної енергії, купленої споживачем у розрахунковому періоді (згідно з Додатком №3 до Договору), підписаний зі свого боку, в двох примірниках. В разі, якщо день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця.

Пунктом 11 Комерційної пропозиції визначено, що у разі, якщо на момент подання заяви- приєднання до Договору на об`єкт cпоживача було припинено/призупинено постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, то постачання здійснюється після відновлення, у встановленому законодавством порядку, надання відповідних послуг. Договір, в частині постачання електричної енергії, діє виключно у межах строку дії договору споживача про надання послуг з розподілу, враховуючи розповсюдження його дії на окремі точки розподілу (за наявності декількох точок розподілу). Договір вважається продовженим на 2021 рік, якщо за 21 день до 31.12.2020 року жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або перегляд його умов.

В матеріалах справи міститься копія заяви-приєднання споживача до договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1811), відповідно до якої початок постачання з 01.10.2020 (а.с. 24).

Позивачем на підтвердження спожитих обсягів електричної енергії, надано копію листа Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 26.06.2024 №007-66/2727 "Щодо підтвердження спожитих обсягів електричної енергії", яким Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" надає підтверджуючу інформацію, що останнє здійснило постачання електричної енергії споживачу - Фізичній особі-підприємцю Левченку Сергію Леонідовичу у розрахункових періодах з січня 2022 по лютий 2022 в обсязі, наведеному у додатку 1 "інформація щодо споживання електричної енергії ФОП Левченко Сергій Леонідович (а.с. 17-18).

Відповідно до вказаного додатку відповідачем спожито:

- у січні 2022 - 36 503 кВт*год;

- у лютому 2022 - 27 550 кВт*год;

- всього за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 64 053 кВт*год (а.с. 18).

Позивач стверджує, що у період січень - лютий 2022 відповідачем спожито електричну енергію в кількості 64 053 кВт*год на загальну суму 296 591 грн. 33 коп.

Позивачем на підтвердження спожитих обсягів електричної енергії надано копію листа Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 26.06.2024 №007-66/2727 "Щодо підтвердження спожитих обсягів електричної енергії", яким Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" надає підтверджуючу інформацію, що останнє здійснили постачання електричної енергії споживачу - Фізичній особі-підприємцю Левченку Сергію Леонідовичу у розрахункових періодах з січня 2022 по лютий 2022 в обсязі, наведеному у додатку 1 "інформація щодо споживання електричної енергії ФОП Левченко Сергій Леонідович (а.с. 17-18).

Відповідно до вказаного додатку відповідачем спожито:

- у січні 2022 - 36 503 кВт*год;

- у лютому 2022 - 27 550 кВт*год;

- всього за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 64 053 кВт*год (а.с. 18).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії актів прийняття-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу №1811 від 15.09.2020, підписані позивачем, а саме:

- за січень 2022, відповідно до якого кількість спожитої відповідачем у січні 2022 електричної енергії: 36,503 кВт*год на суму 181 327 грн. 63 коп. (а.с. 26 на звороті);

- за лютий 2022, відповідно до якого, кількість спожитої відповідачем у лютому 2022 електричної енергії: 27,550 кВт*год на суму 115 263 грн. 70 коп. (а.с. 26).

Позивач зазначає, що відповідачем у лютому 2022 здійснено часткову сплату заборгованості на суму 54 327 грн. 63 коп., у зв`язку з чим, залишок заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію у період січень - лютий 2022 складає 242 263 грн. 70 коп. (296 591 грн. 33 коп. - 54 327 грн. 63 коп.), на підтвердження вказаного позивачем надано копії платіжних доручень, а саме:

- від 09.02.2022 на суму 11 327 грн. 63 коп.; призначення платежу: "Оплата за електроенергію, що спожита у січні 2022 р., згідно рах. 54-1811/ВЦ від 04.02.22 р., у т.ч. ПДВ 20% - 1 887,94" (а.с. 25 на звороті);

- від 18.02.2022 на суму 43 000 грн. 00 коп.; призначення платежу: "Оплата за ел/енерг., що спожита у січні 22 р., зг. рах. 1811_54ВЦ від 04.02.22 р., у т.ч. ПДВ - 7 166,67" (а.с. 25).

Також в матеріалах справи містяться копії сформованих позивачем рахунків на оплату, які містять посилання на Договір №1811 від 15.09.2020, а саме:

- від 31.01.2022 №0119 на суму 181 327 грн. 63 коп. (а.с. 27 на звороті);

- від 28.02.2022 №0219 на суму 242 263 грн. 70 коп. (а.с. 27).

Як вбачається, позивачем на адресу відповідача було скеровано вимогу від 17.06.2024 №129/54 на суму 242 263 грн. 70 коп. за спожиту електричну енергію (а.с. 28-29).

Позивач стверджує, що у зв`язку з порушенням умов Договору від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу в частині здійснення оплати за використану/спожиту електричну енергію (з урахуванням часткової оплати в розмірі 54 327 грн. 63 коп.) у відповідача виник борг за період січень - лютий 2022 в сумі 242 263 грн. 70 коп.; відповідач проти цього заперечує, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 7 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 договір про постачання електричної енергії споживачу це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

За приписами частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, яка відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі, виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

У статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до підпункту 3.2.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312 (надалі - ПРРЕЕ) договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (позивач) є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.07.2018 №807 та постачальником універсальної послуги на території Запорізької області відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 №1268.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було укладено договір від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу.

В матеріалах справи міститься копія заяви-приєднання споживача до договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1811), відповідно до якої початок постачання з 01.10.2020.

Пунктом 11 Комерційної пропозиції, що є додатком №2 до Договору від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу, визначено, що договір вважається продовженим на 2021 рік, якщо за 21 день до 31.12.2020 жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або перегляд його умов.

Сторонами не надано, матеріали справи не містять доказів того, що будь-якою із сторін на виконання умов пункту 11 Комерційної пропозиції за 21 день до 31.12.2020 було заявлено про припинення дії вказаного Договору або перегляд його умов.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що Договір від 15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу вважається продовженим на 2021 рік, тобто є таким, що діяв до 31.12.2021 включно.

Підпунктом 3.2.15 ПРРЕЕ визначено, що у разі закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії або дострокового його розірвання (за ініціативою електропостачальника) електропостачальник не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії повинен повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, та адміністратора комерційного обліку із зазначенням дати припинення постачання електричної енергії споживачу. Споживач після отримання повідомлення електропостачальника має право ініціювати зміну електропостачальника у порядку, встановленому в розділі VI цих Правил. У разі недотримання електропостачальником терміну повідомлення відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, про припинення постачання електричної енергії споживачу обсяги спожитої електричної енергії до дати припинення з урахуванням встановленого 20-денного строку враховуються адміністратором комерційного обліку за цим електропостачальником, крім випадку, визначеного цими Правилами.

Як вбачається зі змісту даної норми ПРРЕЕ, вона містить обов`язок електропостачальника щодо направлення повідомлення про припинення постачання електроенергії, розірвання договору споживачеві, оператору (операторам) систем, постачальника "останньої надії" на території діяльності якого розташовані електроустановки споживача.

Враховуючи викладене, позивач був зобов`язаний не пізніше ніж за 20 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії договору та постачання електричної енергії, тобто, до 31.12.2021 повідомити про це споживача, відповідного (відповідних) оператора (операторів) системи та постачальника "останньої надії", на території діяльності якого розташовані електроустановки такого споживача, та адміністратора комерційного обліку із зазначенням дати припинення постачання електричної енергії споживачу.

Доказів такого повідомлення матеріали справи не містять, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірний період - з 01.01.2022 по 28.02.2022 включно між сторонами були відсутні договірні зобов`язання, доказів іншого сторонами не надано, матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що у відповідності до пункту 1.2.15 глави 1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та розірвання договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку.

За статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З наведених норм вбачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.

Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

При цьому, норма частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України не застосовується (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22).

Судом встановлено, що строк дії Договору15.09.2020 №1811 про постачання електричної енергії споживачу закінчився 31.12.2021, проте позивачем після 31.12.2021 здійснювалося постачання електричної енергії відповідачеві, тобто поза межами договірних відносин.

Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 Цивільного кодексу України).

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина 2 статті 1213 Цивільного кодексу України).

Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що необхідно встановити обставини, які в сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи, відсутність для цього підстав.

Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії заборонено бездоговірне та безоплатне споживання електричної енергії.

Підставою для споживання електричної енергії є наявність укладених договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії та про постачання електричної енергії.

Відповідно до пунктів 4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної - затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (ПРРЕЕ) розрахунок між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Враховуючи викладене, строк оплати за спожиту у січні 2022 електричну енергію є таким, що настав 20.02.2022.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, позивачем на підтвердження спожитих обсягів електричної енергії надано копію листа Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 26.06.2024 №007-66/2727 "Щодо підтвердження спожитих обсягів електричної енергії", яким Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" надає підтверджуючу інформацію, що останнє здійснило постачання електричної енергії споживачу - Фізичній особі-підприємцю Левченку Сергію Леонідовичу у розрахункових періодах з січня 2022 по лютий 2022 в обсязі, наведеному у додатку 1 "Інформація щодо споживання електричної енергії ФОП Левченко Сергій Леонідович (а.с.17-18).

Відповідно до вказаного додатку відповідачем спожито:

- у січні 2022 - 36 503 кВт*год;

- у лютому 2022 - 27 550 кВт*год;

- всього за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 64 053 кВт*год.

Також позивачем надано "Детальний розрахунок нарахування обсягу споживання ФОП Левченко С.Л. за період з січня 2022 по лютий 2022 за підписом заступника начальника відділу розрахунків ВФКВ (а.с. 77).

Відповідно до вказаного розрахунку, відповідачем спожито: у січні 2022 - 36 503 кВт*год; у лютому 2022 - 27 550 кВт*год; всього - 64 053 кВт*год.

З огляду на фактичне споживання електричної енергії у січні 2022 саме Фізичною особою-підприємцем Левченком Сергієм Леонідовичем, з урахуванням принципу справедливості та вірогідності доказів, суд дійшов висновку про покладення вартості спожитої електричної енергії в обсязі, визначеному оператором системи розподілу у січні 2022 року, а саме 36 503 кВт*год на загальну суму 181 327 грн. 63 коп., з урахуванням ПДВ, за відсутності доказів на спростування визначеного обсягу, саме на відповідача.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідачем у лютому 2022 року здійснено часткову сплату заборгованості на суму 54 327 грн. 63 коп., у зв`язку з чим, залишок заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію у січні 2022 складає 127 000 грн. 00 коп. (181 327 грн. 63 коп. - 54 327 грн. 63 коп.).

Відмовляючи у покладенні вартості обсягу спожитої (розподіленої) електричної енергії у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 на відповідача суд враховує таке.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Мелітопольська міська територіальна громада, до якої відноситься місто Мелітополь, знаходиться у тимчасовій окупації з 25.02.2022.

Як вбачається з розрахунку суми боргу, доданого до позовної заяви, позивачем обсяг споживання електричної енергії у лютому 2022 визначено за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 включно.

При цьому, суд зауважує, що з розрахунку позивача не вбачається обсяг електричної енергії, що був спожитий відповідачем у період з 01.02.2022 по 24.02.2022 включно, тобто в період до тимчасової окупації.

Крім того, сама по собі наявність факту споживання електроустановками відповідача, які територіально розташовані на тимчасово окупованій території, електричної енергії у спірний період з 25.02.2022 по 28.02.2022 не свідчить про споживання електроенергії саме відповідачем і не є підставою для покладення на останнього витрат з вартості електричної енергії, яку він фактично не споживав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено споживання спірного обсягу електричної енергії у період з 25.02.2022 по 28.02.2022 включно саме відповідачем.

Додатково суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 21.04.2023 №4316/20.5/7-23 (а.с. 114), відповідно до якого Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), розглянула лист ПАТ "Запоріжжяобленерго" від 09.02.2023 № 007-64/827, щодо надання роз`яснень, та в межах компетенції повідомляє таке.

Відповідно до підпункту 2 пункту 9 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, обсяги споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях приймаються рівними нулю за період(и) відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахунковому періоді для споживачів, об`єкти яких заживлені від певного вузла/району/області електричних мереж оператора системи, з яких був відсутній відпуск електричної енергії споживачам.

Отже, у зв`язку з перебуванням певних територій у тимчасовій окупації (ОСР не контролює власні електромережі на час окупації), ОСР не має можливості відстежувати обсяги надходження електроенергії до мереж розподілу, а також, оскільки неможливо визначити від чиїх мереж здійснюється розподіл та куди надходить вироблена електроенергія під час окупації території, покази по об`єктах споживачів, розташованих на окупованих територіях, як щодо споживання так і

щодо генерації, мають прийматися рівними нулю.

Таким чином, вирішення питання щодо нарахувань та розрахунків за електричну енергію, зокрема, за спожиту та вироблену генеруючими установками споживачів, які знаходяться на окупованій території, має бути вирішено після деокупації території, на якій розташовані приватні домогосподарства споживачів.

Суд зауважує, що позивач на власний ризик продовжив постачання електричної енергії на тимчасово окуповану територію за відсутності будь-якої правової визначеності щодо порядку проведення розрахунків чи компенсацій.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Щодо заперечень відповідача

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що у період з 25.12.2021 по 24.02.2022 відповідачем не здійснювалася підприємницька діяльність з використанням об`єкта нерухомості у м. Мелітополь, оскільки відповідач у вказаний період перебував поза межами кордону України (з 25.12.2021 по 17.01.2022) та за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотуроб`єкт "Золота підкова" (з 20.01.2022 по 24.02.2022), оскільки не перебування відповідача за своїм місцезнаходженням не є доказом відсутності споживання електричної енергії установками відповідача за адресою: м. Мелітополь Запорізької обл., вул. Берегова, буд. 1/2.

Враховуючи викладене, суд не приймає, відхиляє аргументи відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Законом України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 цього кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази, надані позивачем на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у січні 2022 є достатньо вірогідними, тобто факти, які розглядаються щодо наявності у відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у січні 2022, є більш вірогідними порівняно з доказами, наданими відповідачем на їх спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 127 000 грн. 00 коп. - заборгованості за фактично спожиту/використану електричну енергію у січні 2022 року.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається позивачем здійснено інфляційні нарахування у розмірі 39 807 грн. 58 коп. за період з 01.03.2022 по 31.08.2024, а також нараховано 3% річних в розмірі 10 769 грн. 76 коп. за період з 16.02.2022 по 22.09.2024.

При перевірці розрахунків, судом встановлено, що нарахування здійснено позивачем у відповідності до умов Договору та Комерційної пропозиції, проте, як зазначалося вище, судом встановлено, що у спірний період з 01.01.2022 по 28.02.2022 включно договірні відносини між сторонами були відсутні.

Також позивачем невірно визначено перший день прострочення, оскільки, як зазначено вище, строк оплати є таким, що настав - 20.02.2022, отже, першим днем прострочення є 21.02.2022.

Крім того, як встановлено судом вище, обсяг спожитої відповідачем електричної енергії у лютому 2022 є недоведеним.

Після перевірки розрахунку судом, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 9 856 грн. 66 коп. за період з 21.02.2022 по 22.09.2024 включно, а також інфляційні нарахування в розмірі 10 900 грн. 17 коп. за період з 01.03.2022 по 31.08.2024 включно.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо клопотання позивача щодо зазначення в рішенні про здійснення органом (особою), що буде виконувати рішення нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 242 263 грн. 70 коп. починаючи з 23.09.2024 і до моменту остаточного виконання рішення суду

Як вбачається, у прохальній частині позовної заяви позивач, окрім іншого, просить відповідно до частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України органом (особою), що буде виконувати рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 242 263 грн. 70 коп., починаючи з 23.09.2024 і до моменту остаточного виконання рішення суду з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Враховуючи, що позов задоволено частково (тобто сума заборгованості складає 127 000 грн. 00 коп., а не 242 263 грн. 70 коп.), а також те, що у позовній заяві не наведено обґрунтування необхідності застосування приписів частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд під час ухвалення рішення не вбачає підстав для застосування приписів частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, які, до того ж, є правом, а не обов`язком суду.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 1 773 грн. 08 коп. - витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239) до Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14; ідентифікаційний код 00130926) про стягнення 292 841 грн. 04 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Левченка Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239) 127 000 (сто двадцять сім тисяч) грн. 00 коп. - заборгованості, 9 856 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 66 коп. - 3% річних, 10 900 (десять тисяч дев`ятсот) грн. 17 коп. - інфляційних нарахувань та 1 773 (одна тисяча сімсот сімдесят три) грн. 08 коп. - витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

11.06.2025