ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 Справа № 914/597/23(916/476/25)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту)
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд»
про:стягнення 22123 грн. 60 коп. (з яких: 14802,22 грн. основний борг; 4893,27 грн. пеня; 529,68 грн. 3% річних; 1898,43 грн. інфляційні)
в межах справи:№ 914/597/23
про банкрутство:Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд»

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Андріюк В. М.

Представники:

Позивача:не з`явився
Відповідача:не з`явився

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/597/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд», провадження в якій відкрито ухвалою суду від 16.03.2023 р. Вказана справа перебуває на стадії судової процедури розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд». Повноваження розпорядника майна виконує арбітражний керуючий Абрамов Віталій Валерійович.

11.02.2025 р. до Господарського суду Одеської області за вх. № 493/25 надійшла позовна заява Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» про стягнення заборгованості за договором № 747-П-ОДФ-14 від 09.07.2014 р. у розмірі 22123 грн. 60 коп. (з яких: 14802,22 грн. основний борг; 4893,27 грн. пеня; 529,68 грн. 3% річних; 1898,43 грн. інфляційні).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 р. відкрито провадження у справі № 916/476/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.02.2025 р. справу № 916/476/25 передано до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи № 914/597/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд».

Справа № 916/476/25 надійшла до Господарського суду Львівської області 14.03.2025 р. за вх. № 814.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.03.2025 р., зазначеній справі присвоєно єдиний унікальний номер справи 914/597/23(916/476/25) та передано таку для розгляду судді Цікало А. І., в провадженні якого перебуває справа № 914/597/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.03.2025 р. справу № 914/597/23(916/476/25) прийнято до розгляду в межах справи № 914/597/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд»; постановлено справу № 914/597/23(916/476/25) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; повторно розпочато розгляд справи по суті; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.04.2025 р.

03.04.2025 р. до суду за вх. № 8635/25 від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 03.04.2025 р. розгляд справи відкладено на 29.05.2025 р.

Сторони були належно повідомленні про дату, час та місце цього засідання, в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне:

09.07.2014 р. між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (Адміністрація, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» (Підприємство, відповідач у справі) укладено договір № 747-П-ОДФ-14 (надалі Договір) умовами якого регулюються взаємовідносини Адміністрації та Підприємства, розташованого на території Одеського морського порту, у питаннях сплати збору за скиди в акваторію та виконання моніторингових досліджень на границі санітарно-захисної зони та в акваторії порту (п 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Адміністрація здійснює на своїй території та акваторії єдину технічну та організаційну політику в галузі охорони навколишнього природного середовища, а саме: отримує єдиний дозвіл на спецводокористування; організовує виконання регулярних моніторингових досліджень на границі санітарно-захисної зони та в акваторії порту, виконує єдину держстатзвітність за формою « 2ТП-водгосп»; щоквартально передає до державної податкової інспекції розрахунок та сплачує платежі за скиди забруднюючих речовин в водні об`єкти (з урахуванням скидів Підприємства); щокварталу виставляє рахунки Підприємству на покриття всіх витрат Адміністрації, пов`язаних з наданням вищевказаних послуг і з відповідними відрахуваннями зборів.

Пунктом 2.2.4. Договору передбачено, що Підприємство повинно своєчасно підписувати 2 (два) примірника акту прийому-передачі наданих послуг і повертати їх Адміністрації, а також зобов`язано своєчасно оплачувати надані Адміністрацією рахунки, в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до умов п. 4.1 Договору, за фактично надані Адміністрацією послуги, а саме: розрахунок та оплата екологічного податку за скиди, а також виконання моніторингових досліджень, контрольних замірів та надання інших екологічних послуг, виходячи з фактично виконаних обсягів цих послуг, Підприємство оплачує не пізніше 20 календарних днів після підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг. Акти прийому-передачі, що надаються Адміністрацією, необхідно підписати і повернути Адміністрації протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх отримання.

На виконання умов Договору за фактом надання послуг, Адміністрацією передані Підприємству по два примірника Актів прийому-здачі послуг (разом з відповідними рахунками).

Проте Адміністрацією не отримано оформлені з боку Підприємства Акти прийому-здачі наданих послуг, а саме:

1) Акт від 30.09.2023 р. за 3 квартал 2023 року - компенсація моніторингових досліджень:

- моніторинг впливу на стан навколишнього природного середовища.

2) Акт від 31.10.2023 р. за 3 квартал 2023 року - екологічні послуги та компенсація суми сплаченого екологічного податку за скиди забруднюючих речовин:

- розрахунок кількості скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти;

- складання різних форм природоохоронної Держстатзвітності, виконання розрахунків «збору за забруднення навколишнього природного середовища» та надання його до органів Державної податкової служби для підприємств з кількістю джерел забруднення понад 15 шт.;

- організація проведення відомчого моніторингу за станом навколишнього природного середовища з обработкою отриманих результатів, інвентаризації, паспортизації, ОВНС і т.п. для підприємств з кількістю джерел забруднення понад 15 шт.;

- компенсація екологічного податку

Зауваження щодо факту, обсягу та вартості наданих послуг від Підприємства не надходили, а, отже вважається, що послуги прийняті Підприємством без зауваження.

У період з липня 2023 року по жовтень 2023 року послуги за Договором Адміністрацією надані в повному обсязі в сумі 14802,22 грн. з ПДВ та разом з актами Підприємству виставлені відповідні рахунки № 330073 від 06.10.2023 р. на суму 1609,06 грн. з ПДВ, № 330086 від 31.10.2023 р. на суму 13193,16 грн. з ПДВ.

Як стверджує позивач, Акт від 30.09.2023 р. разом з рахунком № 330073 від 06.10.2023 р. на суму 1609,06 грн та Акт від 31.10.2023 р. разом з рахунком № 330086 від 31.10.2023 р. на суму 13193,16 грн. отримані відповідачем власноруч.

У зв`язку з неотриманням оплати за вказаними рахунками та з метою належного виконання умов Договору, Адміністрація листом від 14.08.2024 р. №1515/19-03-15/Вих повторно направила на адресу Підприємства копії несплачених рахунків. Зазначений лист з додатками вручено Підприємству 21.08.2024 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідачем не здійснено оплату за надані послуги, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 14802,22 грн. з ПДВ.

За прострочення платежу Підприємство сплачує Адміністрації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 3.4. Договору).

За неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 3.4. Договору, позивачем нараховано 4893,27 грн. пені, 529,68 грн. 3% річних та 1898,43 грн. інфляційних втрат.

27.11.2024 р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію, в якій просив погасити заборгованість за надані послуги у розмірі 14802,22 грн., а також сплатити 3846,73 грн. пені, 411,64 грн. 3% річних та 1074,97 грн. інфляційних втрат. До вказаної претензія додано Акт від 30.09.2023 р. за 3 квартал 2023 року щодо компенсації моніторингових досліджень та рахунок № 330073 від 06.10.2023 р. на суму 1609,06 грн. з ПДВ (повторно), Акт від 31.10.2023 р. за 3 квартал 2023 року щодо надання екологічних послуг з компенсацією суми сплаченого екологічного податку за скиди забруднюючих речовин та рахунок № 330086 від 31.10.2023 р. на суму 13193,16 грн. з ПДВ (повторно), а також розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат. Зазначена претензія з додатками отримана відповідачем 28.11.2024 р., що підтверджується кур`єрською накладною № 2242429 та описом внутрішнього вмісту відправлення № 2242429.

Станом на час розгляду справи, відповідача доказів сплати заборгованості не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за надані послуги згідно договору № 747-П-ОДФ-14 від 09.07.2014р. у розмірі 14802,22 грн.

При цьому суд зазначає, що в триденний строк, встановлений п. 4.1 Договору, відповідач не підписав Акти наданих послуг та не надав свої зауваження чи претензії стосовно таких акті. Непідписання актів наданих послуг без надання у визначені договором строки вмотивованої відмови від їх підписання може свідчити про недобросовісність поведінки відповідача, який таким чином намагається уникнути оплати цих послуг. Ігнорування відповідачем підписання актів не може бути підставою, яка звільняє його від обов`язку оплатити надані послуги.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.4. укладеного між сторонами Договору встановлено, що за прострочення платежу Підприємство сплачує Адміністрації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення

За неналежне виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 3.4. Договору, позивачем нараховано відповідачу 4893,27 грн. пені, 529,68 грн. 3% річних та 1898,43 грн. інфляційних втрат.

Позивачем здійснено нарахування пені та 3% річних за період з 24.10.2023 р. по 29.01.2025 р., а інфляційних втрат за період листопад 2023 року по грудень 2024 року.

У постанові Верховного Суду від 28.01.2019 р. у справі № 922/3782/17 викладено висновок, що з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат виходячи з наступного.

Пунктом п. 4.1. Договору № 747-П-ОДФ-14 від 09.07.2014 р. встановлено, що за фактично надані Адміністрацією послуги, а саме: розрахунок та оплата екологічного податку за скиди, а також виконання моніторингових досліджень, контрольних замірів та надання інших екологічних послуг, виходячи з фактично виконаних обсягів цих послуг, Підприємство оплачує не пізніше 20 календарних днів після підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг. Акти прийому-передачі, що надаються Адміністрацією, необхідно підписати і повернути Адміністрації протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх отримання.

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідачем власноручно отримано Акт від 30.09.2023 р. разом з рахунком № 330073 від 06.10.2023 р. на суму 1609,06 грн та Акт від 31.10.2023 р. разом з рахунком № 330086 від 31.10.2023 р. на суму 13193,16 грн., однак не зазначає дати такого отримання і не надає жодних доказів отримання таких актів відповідачем власноручно.

Листом від 14.08.2024 № 1515/19-03-15/Вих, який отримано відповідачем 21.08.2024 р., позивач надіслав відповідачу лише копії рахунків № 330073 від 06.10.2023 р., № 330086 від 31.10.2023 р., № 330039 від 31.05.2024 р., № 330051 від 30.06.2024 р., № 330063 від 31.07.2024 р. без Актів прийому-передачі.

Акт від 30.09.2023 р. за 3 квартал 2023 року щодо компенсації моніторингових досліджень та рахунок № 330073 від 06.10.2023 р. на суму 1609,06 грн. з ПДВ, а також Акт від 31.10.2023 р. за 3 квартал 2023 року щодо надання екологічних послуг з компенсацією суми сплаченого екологічного податку за скиди забруднюючих речовин та рахунок № 330086 від 31.10.2023 р. на суму 13193,16 грн. з ПДВ надіслано відповідачу 27.11.2024 р. разом із претензією від 25.11.2024 р. № 2345/19-03-15/Вих, яка отримана відповідачем 28.11.2024 р., що підтверджується кур`єрською накладною № 2242429 та описом внутрішнього вмісту відправлення № 2242429.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач саме 28.11.2024 р. отримав Акти прийому-здачі послуг від 30.09.2023 р. та від 31.10.2023 р. разом з відповідними рахунками.

Враховуючи положення п. 4.1. Договору № 747-П-ОДФ-14 від 09.07.2014 р., відповідач зобов`язаний був підписати вказані акти протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх отримання, тобто до 03.12.2024 р. (з урахуванням вихідних), та не пізніше 20 календарних днів після підписання таких актів оплатити послуги позивачу, тобто до 23.12.2024 р.

Таким чином, початком періоду для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат буде 24.12.2024 р., а не 24.10.2023 р. як зазначає позивач, оскільки матеріалами справи підтверджено, що саме з цієї дати у відповідача виникло прострочення виконання зобов`язання.

Як зазначалось, позивачем визначено закінчення періоду нарахування пені та 3% річних 29.01.2025 р., а інфляційних втрат - грудень 2024 року.

Здійснивши власні розрахунки пені та 3% річних за період з 24.12.2024 р. по 29.01.2025 р. на заборгованість у розмірі 14802,22 грн., суд зазначає, що розмір пені становить 409,76 грн., а 3% річних 44,99 грн.

Інфляційні втрати в межах обраного позивачем періоду (по грудень 2024 року) нарахуванню не підлягають.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.03.2023 р. відкрито провадження у справі № 914/597/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» (відповідача), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Заборгованість відповідача перед позивачем, стягнення якої є предметом даного спору, виникла після відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, отже, відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, така заборгованість є поточною.

Частино п`ятою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» про стягнення заборгованості за договором № 747-П-ОДФ-14 від 09.07.2014 р. підлягають задоволенню в частині стягнення 15256,97 грн. (з яких: 14802,22 грн. основний борг; 409,76 грн. пеня; 44,99 грн. 3% річних).

Позовні вимоги в частині стягнення 6866,63 грн. (з яких: 4483,51 грн. пеня; 484,69 грн. 3% річних; 1898,43 грн. інфляційні втрати) задоволенню не підлягають.

За подання до суду даної позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 223 від 04.02.2025 р.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» про стягнення заборгованості за договором № 747-П-ОДФ-14 від 09.07.2014 р. у розмірі 22123 грн. 60 коп. (з яких: 14802,22 грн. основний борг; 4893,27 грн. пеня; 529,68 грн. 3% річних; 1898,43 грн. інфляційні) задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзюкрайн Корп Лтд» (вул. Головатого отамана, буд. 67/69, м. Одеса, 65003; ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (Митна площа, 1, м. Одеса, 65026; ) 15256 грн. 97 коп. (з яких: 14802,22 грн. основний борг; 409,76 грн. пеня; 44,99 грн. 3% річних) та 2088 грн. 18 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 6866 грн. 63 коп. (з яких: 4483,51 грн.-пеня; 484,69 грн. 3% річних; 1898,43 грн. інфляційні втрати) відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10 червня 2025 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.