Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»
про розподіл судових витрат
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення 54 747,72 грн
без участі представників сторін
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі - ТОВ «Грейнсвард», позивач) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», відповідач) про стягнення 54 747,72 грн за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 від 06.03.2020.
Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).
За результатами розгляду вказаної справи рішенням суду від 25.04.2025 позов ТОВ «Грейнсвард» було задоволено; зобов`язано АТ «Українська залізниця» внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» № 2829531 шляхом відображення (відновлення) на ньому коштів у сумі 54 747,72 грн.
Після ухвалення зазначеного рішення позивач (ТОВ «Грейнсвард») до своєї заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, зробленої під час розгляду справи, надав суду докази понесення таких витрат в сумі 9 832,34 грн.
Відповідач, скориставшись своїм правом, подав заперечення проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, в яких зазначив, що розмір таких витрат є неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим просив відмовити позивачу у стягненні «гонорару успіху» у розмірі 7% від ціни позову в сумі 3 832,34 грн та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши заяву ТОВ «Грейнсвард» та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У даному випадку позивач до своєї заяви долучив наступні докази:
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 001243, видане адвокату Накоп`юк Я.В.;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СА № 1067099, виданий «АБ «Право, бізнес і фінанси» на представництво інтересів ТОВ «Грейнсвард»;
- договір про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021, укладений між ТОВ «Грейнсвард» та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси»;
- акт виконаних робіт № 17-01/342 від 03.12.2024 із зазначенням переліку та вартості послуг, наданих адвокатським об`єднанням, що складає 5 000,00 грн; акт виконаних робіт № 17-01/497 від 28.04.2025 із зазначенням вартості цих послуг, що складається з 1 000,00 грн - година, витрачена на складання відповіді на відзив та 3 832,34 грн - 7% «гонорару успіху», що разом становить 4 832,34 грн.
- рахунки на оплату № 17-01/342 від 03.12.2024 на суму 5 000,00 грн. та № 17-01/497 від 28.04.2025 на суму 4 832,34 грн.;
- платіжні інструкції № 8218 від 03.12.2024 на суму 5 000,00 грн, № 9191 від 28.04.2025 на суму 4 832,34 грн.
Дослідивши зазначені докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У той же час, при визначенні суми відшкодування таких витрат суд виходить з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При цьому чинне законодавство не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте, суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.
Також суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Тому, виходячи з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, зважаючи на категорію справи, яка не є складною, її малозначність, розгляд справи без виклику сторін, ціну позову, неспівмірність гонорару сумі позову, малий обсяг часу, необхідного для підготовки позову у даній справі, наявність інших подібних судових справ, за якими адвокат Накоп`юк Я. В. здійснює представництво інтересів ТОВ «Грейнсвард» у справах за позовами до АТ «Українська залізниця» з аналогічним предметом спору, а також зважаючи на обґрунтованість заперечень відповідача щодо стягнення з нього судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу з 9 832,34 грн до 4 000,00 грн.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд задовольняє частково.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
За таких обставин, керуючись ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про розподіл судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
У решті вимог - відмовити.
Повний текст додаткового рішення складений 11 червня 2025 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Суддя Головіна К.І.