ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/753/25

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Глевчук В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом:

Фізичної особи-підприємця Дутко Євгенія Володимировича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" (58018, м. Чернівці, вул. Достаєвського, буд. 5В, кв. 3, )

про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог

Представники сторін:

від позивача Вовканич С.М. (поза межами суду);

від відповідача Смик Д.П. (поза межами суду).

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.

Фізична особа-підприємець Дутко Євгеній Володимирович ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" (58018, м. Чернівці, вул. Достаєвського, буд. 5В, кв. 3, ) про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач зазначив, що у провадженні Господарського суду Чернівецької області перебуває господарська справа № 926/3178/24 за позовом ФОП Дутко Є.В. до ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" про стягнення грошових коштів, набутих без достатніх правових підстав.

Доказів невиконання позивачем умов договору про надання послуг до письмових пояснень відповідачем у справі № 926/3178/24 не надано.

Однак, позивачем вказані кошти відповідачу повернуті 12.10.2022, що підтверджується платіжними дорученнями: №1463 на суму 117000 грн, №1464 на суму 117 000 грн, №1465 на суму 117 000 грн, №1466 на суму 117 000 грн, №1467 на суму 117000 грн, №1471 на суму 64 000 грн, а всього на загальну суму 644 000,00 грн, відтак відповідачем не доведено наявність боргу, який ним зарахований як однорідна вимога на підставі заяви про зарахування зустрічних вимог.

Отже, позивач не погоджується з заявою про зарахування зустрічних позовних вимог та листом-вимогою про повернення коштів, що і стало підставою для звернення з позовом про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

У відзиві відповідач проти позову заперечує, зокрема, зазначає:

- не існує реальної підстави для визнання даного правочину недійсним. Відповідачем дотримано вимог ЦК України, зокрема ст. 601 ЦК України при здійснені даного правочину;

- направлення вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів не є обов`язковим, адже обов`язок повернути такі не залежить від факту направлення вимоги, настає на наступний день, після отримання таких коштів;

- зазначає про правомірність правочину про зарахування зустрічних вимог та відсутність порушеного права позивача.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідачем не доведено наявність боргу позивача в сумі 644 000,00 грн, який ним зарахований як зустрічна однорідна вимога на підставі заяви про зарахування зустрічних вимог, а відтак відсутня жодна зустрічна вимога до позивача.

ІІ. Рух справи у суді.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025, справу розподілено судді Ярошенко В.П.

Ухвалою суду від 11.03.2025 позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду.

21.03.2025 за вх. № 930 на виконання Ухвали від 11.03.2025 надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Перше підготовче засідання по справі призначено на 23.04.2025.

В судовому засіданні 23.04.2025 постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено підготовче засідання на 12.05.2025.

В судовому засіданні 12.05.2025 постановлено протокольну ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.05.2025.

В судовому засіданні 26.05.2025 постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено розгляд справи по суті на 10.06.2025.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

III. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" відповідно до платіжних доручень від 12.10.2022 за №№526, 527, 528, 529, 530, 531, 532 перерахувала на банківський рахунок позивача ФОП Дутко Є.В. грошові кошти в загальній сумі 644 000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за послуги зг. Договору Без ПДВ".

Позивач зазначає, що вимогою до нього у цій справі відповідач вважає перерахування на банківський рахунок позивача 12.10.2022 грошових коштів в загальній сумі 644 000, 00 грн відповідно до платіжних доручень з призначенням платежу "Оплата за послуги зг. Договору Без ПДВ", попри те, що в заяві про зарахування зустрічних вимог відповідач означив ці кошти, як безпідставно отримані.

Позивачем ФОП Дутко Є.В. 12.10.2022 перераховано грошові кошти з власного банківського рахунку на банківський рахунок відповідача ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" відповідно до платіжних доручень: №1463 на суму 117000 грн, №1464 на суму 117 000 грн, №1465 на суму 117 000 грн, №1466 на суму 117 000 грн, №1467 на суму 117000 грн, №1471 на суму 64 000 грн, а всього на загальну суму 649 000,00 грн, призначення платежу "повернення помилково сплачених коштів зг. Договору Без ПДВ".

На думку позивача ці зобов`язання між позивачем та відповідачем припинено, повторна вимога ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" до ФОП Дутко Є.В. про повернення цих коштів в 2025 році, після того, як такі були повернуті 12.10.2022 не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Твердження відповідача на те, що ним ці грошові кошти знову повернуто позивачу з посиланням на платіжні доручення №№534, 535, 536, 537, 538, 542 від 12.10.2022 не ґрунтуються на доданих до відзиву доказах, а саме банківській виписці про перерахування коштів між ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" та ФОП Дутко Є.В. за 2022 р., оскільки в таких зазначено призначення платежу "Повернення помилково сплачених коштів. Без ПДВ", тобто на час здійснення зазначених транзакцій, 12.10.2022 ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" не пов`язувала перерахування грошових коштів ФОП Дутко Є.В. в сумі 644 000,00 грн. як повернення помилково сплачених коштів за послуги зг. Договору.

За твердженням позивача, відповідачем не доведено наявність боргу позивача в сумі 644 000,00 грн, який ним зарахований як зустрічна однорідна вимога на підставі заяви про зарахування зустрічних вимог, а відтак відсутня жодна зустрічна вимога до позивача.

IV. Позиція суду по суті спору.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Отже заява сторони договору може вважатися одностороннім правочином, у випадку, якщо вона породжує, змінює чи припиняє права та обов`язки обох сторін договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом з тим, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення. Таким чином у разі не спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 911/2768/20, від 30.06.2021 у справі № 910/3140/19.

У той же час, недодержання особою при вчиненні правочину (в т.ч. одностороннього) наведених вимог є правовою підставою для визнання його недійсним в силу приписів статті 215 ЦК України у судовому порядку.

Отже недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Згідно з частиною 3 статті 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини 5 статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, виходячи із положень статей 203 та 601 ЦК України, спірна заява про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Такий правовий висновок, зокрема, сформовано в пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 зі справи № 914/3217/16.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але вона випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

У численних своїх постановах Верховний Суд зазначив, що зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна зі сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду (постанови від 28.02.2018 зі справи № 910/4312/17, від 04.07.2018 зі справи № 910/16430/16, від 05.07.2018 зі справи № 914/3013/16, від 19.07.2018 зі справи № 910/14503/16, від 26.09.2018 зі справи № 910/20105/17, від 04.04.2019 зі справи № 918/329/18).

Разом з цим Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 уточнив правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, передбачених ст. 601, 602 ЦК України.

Так, Верховний Суд у вказаній постанові вказав, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Також у пункті 8.3 постанови Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 910/4503/20 зазначено, що для правильного вирішення такого спору судам необхідно як встановити факт наявності між сторонами спору щодо вимог, які були погашені (припинені) оскаржуваним зарахуванням, так і перевірити, чи існувала зарахована заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено стороною при зарахуванні.

З наявних у вказаній господарській справі доказів, наданих як позивачем, так і відповідачем випливає, що ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" відповідно до платіжних доручень від 12.10.2022 за №№526, 527, 528, 529, 530, 531, 532 перерахувала на банківський рахунок позивача ФОП Дутко Є.В. грошові кошти в загальній сумі 644 000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за послуги зг. Договору Без ПДВ".

Вимогою до позивача у цій справі відповідач вважає перерахування на банківський рахунок Позивача 12.10.2022 грошових коштів в загальній сумі 644 000, 00 грн. відповідно до платіжних доручень з призначенням платежу "Оплата за послуги зг. Договору Без ПДВ", попри те, що в заяві про зарахування зустрічних вимог відповідач означив ці кошти, як безпідставно отримані.

Позивачем ФОП Дутко Є.В. 12.10.2022 перераховано грошові кошти з власного банківського рахунку на банківський рахунок відповідача ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" відповідно до платіжних доручень: №1463 на суму 117000 грн, №1464 на суму 117 000 грн, №1465 на суму 117 000 грн, №1466 на суму 117 000 грн, №1467 на суму 117000 грн, №1471 на суму 64 000 грн, а всього на загальну суму 649 000,00 грн, призначення платежу "повернення помилково сплачених коштів зг. Договору Без ПДВ".

Отже ці зобов`язання між позивачем та відповідачем припинено, повторна вимога ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" до ФОП Дутко Є.В. про повернення цих коштів в 2025 році, після того, як такі були повернуті 12.10.2022 не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Твердження відповідача на те, що ним ці грошові кошти знову повернуто позивачу з посиланням на платіжні доручення №№534, 535, 536, 537, 538, 542 від 12.10.2022 не ґрунтуються на доданих до відзиву доказах, а саме банківській виписці про перерахування коштів між ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" та ФОП Дутко Є.В. за 2022 р, оскільки в таких зазначено призначення платежу "Повернення помилково сплачених коштів. Без ПДВ", тобто на час здійснення зазначених транзакцій, 12.10.2022 ТОВ "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" не пов`язувала перерахування грошових коштів ФОП Дутко Є.В. в сумі 644 000,00 грн як повернення помилково сплачених коштів за послуги зг. Договору.

Аналізуючи відносини сторін, суд дійшов висновку, що заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2025 не відповідає зустрічності вимог.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

V. Розподіл судових витрат.

Судовими витратами у справі є витрати позивача по сплаті судового збору, сплачені за платіжною інструкцією № ID 4317-1237-2907-2861 від 21.03.2025 у сумі 2442,40 грн, які на підставі положень статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсним з моменту його вчинення односторонній правочин про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а саме заяву про зарахування однорідних вимог від 27.02.2025 відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЕКОТАКСІ БУКОВИНА" (58018, м. Чернівці, вул. Достаєвського, буд. 5В, кв. 3, ) на користь Фізичної особи-підприємця Дутко Євгенія Володимировича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 2442,40 грн судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 13.06.2025.

Суддя Вікторія ЯРОШЕНКО

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.