cправа № 910/3254/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючий), Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,
за участю секретаря судового засідання Росущан К. О.,
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
третьої особи - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп"
про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/3254/24
за касаційною скаргою Фермерського господарства "Райдужне"
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025
за позовом Фермерського господарства " Райдужне"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський ХПП"
про стягнення 1 758 468,75 грн,
1. Фермерське господарство "Райдужне" (далі - ФГ "Райдужне", Господарство, позивач, скаржник) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" (далі - ТОВ "Тесслагруп", Товариство, відповідач) про стягнення 1 758 468,75 грн у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором постачання.
2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 (суддя Бондарчук В. В.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 (колегія суддів: Майданевич А. Г., Сулім В. В., Коротун О. М.) у позові відмовлено повністю.
3. Господарство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 у справі № 910/3254/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
4. Верховний Суд ухвалою від 13.05.2025 у цій справі касаційне провадження за касаційною скаргою ФГ "Райдужне" з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрив.
5. ТОВ "Тесслагруп" (заявник) у відзиві на касаційну скаргу зазначило попередній розрахунок витрат на правову (правничу) допомогу. Відповідну заяву з обґрунтуванням остаточного розміру відшкодування та доказами на його підтвердження подано заявником через систему "Електронний суд" до касаційної інстанції 19.05.2025 (зареєстровано судом 20.05.2025).
6. До матеріалів клопотання додано такі документи:
- копію адвокатського ордеру Серії АІ № 1841494;
- копію додаткової угоди від 21.04.2025 № 9 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2022 № 01-02/22 (далі - Договір);
- копію акта наданих послуг від 16.05.2025;
- копію платіжної інструкції від 30.04.2025;
- копію квитанцій про доставку заяви про ухвалення додаткового рішення із доданими до неї документами до зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІКС позивача та Товариствоа з обмеженою відповідальністю "Рівненський ХПП".
7. Від ФГ "Райдужне" надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, що підлягають стягненню з позивача, обґрунтоване неспівмірністю заявлених витрат.
8. У клопотанні позивач зазначає, що заявлений розмір витрат у сумі 40 000,00 грн є не співмірним із фактично наданим обсягом правничої допомоги, із зазначеним переліком послуг у заяві представника, зі складністю та об`ємом справи, не відповідає критеріям реальності, розумності розміру витрат, оскільки у цій справі правова позиція відповідача не змінювалася і адвокату не потрібно вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі. Документи й доводи, по суті є тотожними твердженням викладеним у суді першої та апеляційної інстанції, беручи до уваги об`єм наданих правових послуг, позивач вважає, що є підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 5 000,00 грн. Також вважає, що фактично відповідач не надав суду доказів, що підтверджують розмір витрат, понесених у суді касаційної інстанції, оскільки адвокат не надав суду додаткової угоди № 8 до договору, яка регулює порядок надання професійної правничої допомоги у суді касаційної інстанції. Позивач вважає, що означена додаткова угода мла бути подана разом із відзивом на касаційну скаргу, оскільки такий доказ існував на час подання відзиву, а тому вважає, що такий доказ не може прийматися Судом в силу положень частини восьмої статті 80 ГПК України.
9. У зв`язку з обранням судді Ємця А. А. до Великої Палати Верховного Суду відповідно до рішення зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2025 № 10, склад судової колегії касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025, який наявний в матеріалах справи.
10. Розглянувши заяву Товариства, заперечення на нього та дослідивши матеріали цієї справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла таких висновків.
11. Як убачається з матеріалів справи, у поданому відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначило, що: орієнтовна сума судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи у Касаційному господарському суді складає 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (копії підтверджуючих документів подані пізніше); копії документів, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані у порядку частини восьмої статті 129 ГПК України.
12. Розглянувши клопотання Товариства про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, Верховний Суд зазначає таке.
13. В силу приписів статей 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
14. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
15. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
16. Верховний Суд зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
17. Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та пункт 20 постанови від 31.05.2022 у справі №917/304/21).
18. У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.
19. Товариство у поданому до Верховного Суду відзиві визначило понесену орієнтовну суму судових витрат у розмірі 40 000,00 грн та зробило відповідну заяву зазначивши, що докази понесення витрат будуть надані суду у визначені ГПК строки.
20. Верховний Суд дійшов висновку, що Товариством заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та строк, які визначені чинним законодавством, зокрема, частиною восьмою статті 129 ГПК України, та заявником дотримано вимоги, передбачені статтями 80, 124, 126, 129 ГПК України.
21. Заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат подано Товариством через "Електронний суд" 19.05.2025.
22. Відповідно до пункту 29 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням від 17.08.2021 №1845/0/15-21 Вищої ради правосуддя, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
23. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.
24. За інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", вказана вище заява надіслана в електронні кабінети позивача та третьої особи.
25. Таким чином, Товариством дотримано вимоги частини дев`ятої статті 80 ГПК України.
26. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
27. Відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
28. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
29. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
30. Верховний Суд виходить з того, що за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
31. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).
32. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
34. Колегія суддів касаційної інстанції також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
35. Також частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
36. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
37. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
38. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
39. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
40. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
41. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
42. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
43. У пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 зазначено таке: "Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи".
44. Таким чином, вирішуючи заяву/клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
45. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
46. Згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
47. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими.
48. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача 2 були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
49. Суд виходить з того, що опис наданих адвокатом послуг міститься у акті надання послуг від 16.05.2025, а саме до складу вартості послуг входить надання такої правової допомоги (послуг):
- вивчення матеріалів касаційної скарги, формування правової позиції у касаційному провадженні ( 2,5 години);
- підготовлено та подано до суду відзив на касаційну скаргу ФГ "Райдужне" (4,5 години);
- здійснено представництво адвокатом у судовому засіданні у Касаційному господарському суді Верховного Суду по справі № 910/3254/24 (1 година);
- отримано позитивне для Товариства рішення Касаційного господарського суду Верховного Суду про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ "Райдужне" у справі №910/3254/24;
- надано письмовий звіт про результати розгляду справи у суду касаційної інстанції (0,5 години);
- підготовлено заяву про ухвалення касаційним судом додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат Товариства у касаційній інстанції на правничу допомогу у справі № 910/3254/24.
Ціна (вартість) вищевказаної правничої допомоги Адвокатського об`єднання відповідно до умов пункту 2 додаткової угоди №9 до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2022 № 01- 02/22 становить 40 000,00 грн, без ПДВ.
Правнича допомога надана в належному обсязі та з належною якістю. Клієнт претензій до Адвокатського об`єднання не має.
50. Водночас, Суд враховує, що (1) правова позиція Товариства з моменту подачі позову до суду стала і не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанціях, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, (2) адвокат Гурський М. Р. надавав правову допомогу Товариству у суді першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Крім того, вивчення касаційної скарги фактично є етапами та складовими підготовки, написання та погодження. Водночас підготовка письмового звіту про результати розгляду справи у суду касаційної інстанції не відноситься до правничої допомоги, наданої у суді касаційної інстанції, а тому, на переконання Суду, розмір гонорару, визначений стороною та Адвокатським об`єднанням, є неспівмірним, не пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності та реальності.
51. Наведені позивачем у запереченнях на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення доводи про те, що відповідачем не подано Суду додаткової угоди № 8 до договору разом із відзивом на касаційну скаргу, не можуть бути підставою для відмови у стягненні витрат, оскільки такі докази подані в межах строків, встановлених частиною восьмою статті 129 ГПК України
52. Враховуючи наведене, оцінивши доводи заяви про стягнення судових витрат та заперечення позивача, наведені у клопотанні, виходячи з вищенаведених критеріїв, їх оцінки, та керуючись статтями 2, 123, 80, 73, 75-79, частиною четвертою статті 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з ФГ "Райдужне" на користь Товариства 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви Суд не покладає такі витрати на ФГ "Райдужне".
Керуючись статтями 2, 123, 126, 129, 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" про стягнення судових витрат у справі № 910/3254/24 задовольнити частково.
2. Стягнути з Фермерського господарства "Райдужне" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. У задоволенні іншої частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" про стягнення судових витрат у справі відмовити.
Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя І. Бенедисюк
Суддя І. Булгакова
Суддя Т. Малашенкова