ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1197/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", м.Київ
до Фізичної особи-підприємця Ганжуєва Руслана Асламбековича, м.Харків (адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення 249262,35 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

03.04.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ганжуєва Руслана Асламбековича про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № 240513-1/ФЛ-Ф-А-Г від 13.05.2024 в розмірі 249262,35 грн, з яких: 193731,78 грн - прострочена заборгованість за лізинговими платежами; 11601,46 грн - пеня; 9533,05 грн - 24% річних; 2945,26 грн - інфляційні витрати; 31450,80 грн - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.04.2025 року позовну заяву залишено без руху.

10.04.2025 року представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків (вх.№8914).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі №922/1197/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

14.04.2025 року судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, а саме: 61157, м. Харків, вул.Кривомазова, буд. 8, кв.7.

21.04.2025 року ухвала про відкриття провадження у справі була повернута до суду без вручення відповідачу, з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

На час винесення рішення у справі судом перевірено юридичну адресу відповідача згідно з даними ЄДРЮО, яка залишилася незмінною.

Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає.

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, тобто є його власною волею.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і не вручено підприємством зв`язку, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та, яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відзив на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13.05.2024 року між товариством з обмежено відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (далі - Позивач, Лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем Ганжуєвим Русланом Асламбековичем (далі - Відповідач, Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №240513-1/ФЛ-Ф-А-Г (далі - договір).

Об`єкт лізингу - легковий автомобіль Nissan. Загальна вартість предмету лізингу з ПДВ становить 1572540,00 грн (п. 4 договору лізингу).

Строк лізингу - 60 місяців. Максимальний термін передачі, з врахуванням положень додатку "Загальні умови", 27/06/2024. Місце передачі: Україна, 02230, м.Київ, вул.Оноре де Бальзака,9. Мінімальний строк для дострокового придбання (з дати передачі) - 12 місяців. Гранична дата сплати авансованого лізингового платежу - 27.05.2024 (п. 5.6 договору лізингу).

Додатком до договору фінансового лізингу №240513-1/ФЛ-Ф-А-Г від 13.05.2024 є загальні умови договору.

Відповідно до п. 1.1 загальних умов договору, лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "специфікація", а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов та на підставі цього Договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Пунктом 1.2 загальних умов договору передбачено, що строк користування Лізингоодержувачем Об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в Додатку «Графік сплати лізингових платежів» до Договору (надалі - "Графік") та починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (12 місяців) та більше двох років (24 місяців).

Остаточна загальна вартість предмета лізингу - вартість предмета лізингу вказана в акті, або в останньому по даті акті коригування вартості предмета лізингу, направленому лізингодавцем лізингоодержувачу (п. 2.1.5 загальних умов договору).

Остаточна загальна вартість предмету лізингу відповідно до акту прийому-передачі майна від 21.05.2024 становить 1 572 540,00 грн.

Згідно з п. 2.1.7 загальних умов договору, число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається Сторонами в наступному порядку:

Числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту. (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту - 04 жовтня 2023 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 жовтня 2023 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Таким чином, відповідно до п.2.1.7.1 Загальних умов Договору лізингу Відповідач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 10 числа кожного місяця в розмірі, визначеному в Графіку сплати лізингових платежів, тобто: періоди лізингу №1 - 10.06.2024, №2 - 10.07.2024, №3 - 10.08.2024, №4 - 10.09.2024 і т.д.

Як установлено у п. 2.6 загальних умов договору, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Відповідно до п.2.1.8. Загальних умов Договору лізингу період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання Акту.

Відповідно до п.2.1.6. Загальних умов Договору лізингу акт - це акт приймання-передачі Об`єкту лізингу в лізинг.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та передав в користування Відповідачу Об`єкт лізингу на підставі підписаного 13.05.2024 сторонами акту прийому-передачі майна.

Умовами пункту 1.5. Загальних умов Договору лізингу передбачено, що вказаний Договір укладається та підлягає реалізації з наданням фінансової підтримки в рамках реалізації грантової угоди, укладеної з компанією «DAI Global LLC», в межах Проєкту USAID «Інвестиції для стійкості бізнесу» (надалі - Проєкт) суб`єктам мікро-, малого-, середнього підприємництва, власниками/КБВ яких є громадяни України, та фізичних осіб-підприємців - здійснюють діяльність на території України (надалі в тексті - ММСП та ФОП відповідно).

Пунктом 1.9. Загальних умов Договору лізингу передбачається, що підписанням цього Договору Лізингоодержувач підтверджує, що він: А) до моменту укладення цього Договору був ознайомлений з Продуктом; Б) що до моменту укладення цього Договору він був ознайомлений та розуміє, що за цим Договором, відповідно до Проєкту, грантової угоди та Продукту - від USAID/ компанії «DAI Global LLC» очікується надходження коштів гранту до Лізингодавця з метою зменшення протягом відповідного періоду (Періоду отримання фінансової підтримки по Проєкту, але в будь-якому випадку не більш ніж до 31 серпня 2026 року) Винагороди (комісії) Лізингодавця за отриманий у фінансовий лізинг Об`єкт лізингу за цим Договором; В) що Лізингодавець однозначно розуміє та згодний з тим, що, виключно в разі та за умови попереднього отримання Лізингодавцем на його банківський рахунок від USAID/ компанії «DAI Global LLC» грошової компенсації частини Винагороди (в повному та належному розмірі, що передбачений Проєктом та грантовою угодою між компанією «DAI Global LLC» та Лізингодавцем), а також за умови, якщо Лізингоодержувач на дату укладення Договору та протягом усього Періоду отримання фінансової підтримки по Проєкту буде відповідати критеріям, встановленим Продуктом та/або цим Договором - розмір Винагороди (комісії) Лізингодавця за отриманий у фінансовий лізинг Об`єкт лізингу за цим Договором у складі лізингових - буде зменшений в Період отримання фінансової підтримки по Проєкту та, відповідно, її зменшений розмір за таких умов визначений в стовбці 6 Графіку. В іншому випадку, в тому числі закінчення Періоду отримання фінансової підтримки тощо, розмір Винагороди (комісії) Лізингодавця за отриманий у фінансовий лізинг Об`єкт лізингу за цим Договором - в будь-якому випадку підлягає сплаті Лізингоодержувачем в повному обсязі (без її зменшення на суму Компенсації частини Винагороди (комісії) Лізингодавця за отриманий у фінансовий лізинг Об`єкт лізингу за цим Договором), та її розмір визначений Сторонами в стовбці 4 Графіку до цього Договору.

Відповідно до пункту 2.4. Загальних умов Договору лізингу сторони досягли згоди про те, що в разі, якщо з будь-яких причин Лізингодавець перестане бути учасником Проєкту; та/або Проєкт буде достроково закритий (припинений); та/або Лізингоодержувач з будь-яких причин своєчасно попередньо не отримує за грантовою угодою яка реалізується в раках Проєкту грошові кошти з метою такого зменшення вартості послуги фінансового лізингу (Винагороди), а також в інших випадках, передбачених цим Договором - Лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати повну вартість послуги фінансового лізингу/Винагороди за цим Договором, визначену Сторонами в стовбці 4 Графіку, (порядок визначення загального розміру лізингових платежів в такому випадку визначений в Графіку).

Компанією «DAI Global LLC» офіційно письмово повідомила ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» про те, що згідно з прийнятим рішенням уповноваженого державного органу США (https://www.whitehouse.gov/presidential-actions/2025/01/reevaluating-and-realigning united-states-foreign-aid/) починаючи з січня 2025 року (включно) і до його скасування призупиняється надходження грошових коштів (грантів) на банківські рахунки Товариства з метою часткового зменшення/компенсації Винагороди (комісії) лізингодавця за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу за договорами фінансового лізингу, укладеними між Товариством (як лізингодавцем) та лізингоодержувачами в рамках грантової угоди за Продуктом «BEST BENEFITS» (надалі - Продукт).

Таким чином відповідно, починаючи з січня 2025 року включно (компенсація винагороди сплачувалась в кінці кожного календарного місяця за весь місяць) вищевказані грошові кошти в рамках грантової угоди Товариство вже не отримує, а Винагорода (комісія) лізингодавця за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу за договорами фінансового лізингу - не компенсується Товариству.

В свою чергу ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» засобами електронного зв`язку на офіційну адресу ФОП Ганжуєва Руслана Асламбековича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було направлено лист інформування із рахунком - фактури №3726 від 04.02.2025 року за Договором №240513-1/ФЛ-А-Г із донарахованою частиною суми компенсації частини лізингового платежу у вигляді винагороди (комісії) за 8-9 (січень-лютий 2025) період сплати лізингових платежів.

13.05.2024 року між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду до договору №240513-1/ФЛ-А-Г фінансового лізингу від 13.05.2024 року (надалі - Додаткова угода).

Відповідно до пункту 14 Додаткової угоди Сторони дійшли згоди доповнити Договір лізингу, а саме Індивідуальну частину Додаток «Графік сплати лізингових платежів» до договору пунктом Г наступного змісту:

«Г) Після завершення Періоду отримання фінансової підтримки по Проекту, Лізингоодержувач в будь-якому випадку зобов`язаний сплачувати Лізингодавцю Винагороду (комісію) Лізингодавця за отриманий у фінансовий лізинг Об`єкт лізингу за Договором в розмірі, визначеному за відповідний період лізингу у стовбці 4 цього графіку.»

За твердженнями позивача, всупереч прийнятих обов`язків, Відповідач зобов`язання за Договором лізингу щодо сплати лізингових платежів виконує не в повному обсязі, внаслідок чого з 10 грудня 2024 року по 17 лютого 2025 року за ним виникла заборгованість в розмірі 193731,78 грн., а саме:

з 10.12.2024 (7 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 49 728,93 грн;

з 10.01.2025 (8 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 56 307,57 грн;

з 10.02.2025 (9 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 55 646,66 грн.;

з 14.02.2025 (9 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 15 882,69 грн (грантова винагорода лютий 2025);

з 17.02.2025 р. (8 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 16 165,93 грн (грантова винагорода січень 2025).

Згідно з п. 2.9 загальних умов договору у разі, якщо Лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати 24 (Двадцять чотири) проценти річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Відповідно до п. 5.2.1 загальних умов договору лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком "Довідка" до договору. В разі настання з предметом лізингу подій, які мають ознаки страхового випадку лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до договору.

Проте, як зазначає позивач, Лізингоодержувач, порушуючи умови Договору лізингу, жодного разу не здійснював таке інформування.

Штраф за неподання звітності за квартал складає 1% від вартості майна, Лізингодавець проводить розрахунок штрафу за два квартали (в межах строку позовної давності - за 3 квартал 2024, 4 квартал 2024: 1 572 540,00 грн (вартість майна)* 1% * 2= 31 450,80 грн.

Отже сума штрафу становить 31 450,80 грн.

Згідно з п. 7.1.1 Договору лізингу передбачено, що за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів передбачених даним Договором та/або чинним законодавством України - Лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки, та відшкодувати всі збитки, завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених даним Договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

Згідно з п.7.1.3. Загальних умов Договору за порушення положень Додатку «Страхування» до Договору, пунктів 2.17., 2.20., 2.21., 4.1.1., 4.1.5., 4.1.6., 4.3., 4.4., 5.2., 5.5. (в т.ч. 5.5.1) Загальних умов, а також за ненадання/несвоєчасне надання будь-якої інформації та/або звітів, та/або документів та інш., які Лізингоодержувач зобов`язаний надавати Лізингодавцю та/або іншим особам, що зазначені в цьому Договорі - Лізингоодержувач - сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 5 (п`ять) відсотків Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу, за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу) протягом строку дії Договору, та для зручності Сторін визначається як 5 (п`ять) відсотків від розміру Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу. Сторони погодили, що дана договірна санкція (штраф) є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу) протягом строку дії Договору, та для зручності Сторін визначається як 5 (п`ять) відсотків від розміру Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу.

Таким чином, за твердженнями позивача, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором лізингу складає 249262,35 грн, з яких: 193731,78 грн- прострочена заборгованість за лізинговими платежами; 11601,46 грн - пеня; 9533,05грн - 24% річних; 2945,26 грн - інфляційні витрати; 31450,80 грн - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" зазначено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, у зв`язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б)платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в чинній редакції) лізингоодержувач, зокрема, зобов`язаний: своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Як було встановлено вище, згідно з п. 2.1.7 загальних умов договору число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається Сторонами в наступному порядку:

Числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту. (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту - 04 жовтня 2023 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 жовтня 2023 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Як встановлено у п. 2.6 загальних умов договору, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Додатком до договору фінансового лізингу №240513-1/ФЛ-А-Г сторонами узгоджено "Графік сплати лізингових платежів", у якому визначено періоди лізингу, лізингові платежі, розмір відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу, в т.ч. ПДВ 20% у кожен період лізингу, винагороду (комісію) лізингодавця за отриманий в лізинг предмет лізингу, без ПДВ, та загальний лізинговий платіж, в т. ч. ПДВ 20%.

21.05.2024 сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі предмета лізингу в користування за договором №240513-1/ФЛ-А-Г фінансового лізингу від 13.05.2024, відповідно до якого, лізингодавець передав предмет лізингу, а саме: новий загальний легковий універсал гібридний ктз Nissan X- ТгаіІ, 2023 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 , вартістю 1572540,00 грн з ПДВ.

Однак, судом встановлено, що відповідач своєчасно не сплатив лізингові платежі за період з 10 грудня 2024 року по 17 лютого 2025 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 193731,78 грн, а саме: з 10.12.2024 (7 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 49 728,93 грн; з 10.01.2025 (8 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 56307,57 грн; з 10.02.2025 (9 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 55646,66 грн; з 14.02.2025 (9 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 15882,69 грн (грантова винагорода лютий 2025); з 17.02.2025р. (8 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 16165,93 грн (грантова винагорода січень 2025).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розмір лізингових платежів та строки їх внесення відповідачем встановлені сторонами в договорі та додатковій угоді.

Матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості із сплати лізингових платежів за договором в розмірі 193731,78 грн.

Строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати є таким, що настав.

Доказів сплати заборгованості з орендної плати чи контррозрахунку заборгованості відповідачем до суду не надано.

Перевіривши періоди нарахування та відповідні розрахунки позивача, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність, відповідність вимогам договору та законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 193731,78 грн простроченої заборгованості за лізинговими платежами підлягають задоволенню.

Щодо пені.

Відповідно до ч.1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно з статями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.343 ГК України пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно з п. 7.1.1 Договору лізингу передбачено, що за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів передбачених даним Договором та/або чинним законодавством України - Лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки, та відшкодувати всі збитки, завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених даним Договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.01.2022 року по справі №910/18557/20 зазначено наступне: «Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі №911/19/19 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України суд з`ясував обставини щодо правильності здійснення позивачем відповідних розрахунків.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 11601,46 грн.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню пені, суд дійшов висновку про їх часткову арифметичну невірність, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 11598,94 грн.

В частині стягнення 2,52 грн пені слід відмовити, у зв`язку з невірним розрахунком.

Окрім того, згідно з п. 5.2.1. Загальних умов Договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати Лізингодавця про стан та адресу базування Предмета лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в Додатку «Довідка» до Договору.

Проте, відповідач, порушуючи умови Договору лізингу, жодного разу не здійснив таке інформування.

Згідно з п.7.1.3. Загальних умов Договору Лізингоодержувач за порушення п.5.2. Загальних умов Договору Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю сплачує у розмірі 1 (один) відсоток Остаточної загальної вартості Предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості Предмету лізингу) протягом строку дії Договору.

Пунктом 2.1.5 Загальних умов Договору визначено, що Остаточна загальної вартості Предмету лізингу - вартість Предмету лізингу, вказана в Акті або в останньому по даті акті коригування вартості Предмету лізингу, направленому Лізингодавцем.

Остаточна загальна вартість предмету лізингу відповідно до акту прийому-передачі майна від 21.05.2024 становить 1 572 540,00 грн.

Позивачем здійснено нарахування штрафу за два квартали 2024 року, а саме: 1 572 540,00 грн (вартість майна)* 1%* 2 = 31450,80 грн.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню штрафу, суд дійшов висновку про його арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення штрафу в розмірі 31450,80 грн підлягають задоволенню.

Щодо інфляційних втрат та 24% річних.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Згідно з п. 2.9 загальних умов договору у разі, якщо Лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати 24 (Двадцять чотири) проценти річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Таким чином, умовами договору сторони визначити розмір річних 24%.

Перевіривши періоди нарахування та відповідні розрахунки 24% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 9533,05 грн 24% річних та 2945,26 грн інфляційних втрат є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем, але, у зв`язку з невірним розрахунком пені, позов підлягає частковому задоволенню.

В частині стягнення 2,52 грн пені суд відмовляє, у зв`язку з невірними розрахунками.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується положеннями п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткову відмову в позові, судовий збір в розмірі 2991,12 грн покладається на відповідача, з вини якого виник спір, решта покладається на позивача, у зв`язку з частковою відмовою в позові.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19,124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 129, 238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ганжуєва Руслана Асламбековича (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (адреса: 01054, м.Київ, вул. Ярославів Вал, буд.13/2, літера «Б»; ) 249259,83грн, з яких: 193731,78 грн - прострочена заборгованість за лізинговими платежами; 11598,94 грн - пеня; 9533,05 грн -24% річних; 2945,26 грн - інфляційні втрати; 31450,80 грн - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, а також 2991,12 грн судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "10" червня 2025 р.

Суддя К.В. Аріт