УХВАЛА

10 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/9212/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі

за позовом Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара

до: 1) Дніпровської міської ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний комплекс Яворницький", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТБУД-ПРОЕКТ",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Міністерства освіти і науки України, 2) Дніпропетровської обласної державної адміністрації,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 та відповідача-2 - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пустового Сергія Володимировича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 та відповідача-3 - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Балтакси Ірини Вячеславівни,

за участю Дніпропетровської обласної прокуратури,

про визнання недійсними рішень та договорів, скасування державної реєстрації та зобов`язання вичинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2025 (повний текст складено 29.04.2025), ухвалену за результатами перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 у справі № 904/9212/21. Вказана касаційна скарга була подана 21.05.2025 до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд".

Крім того, 27.05.2025 від Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара до Верховного Суду надійшла заява разом із доказами сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі № 904/9212/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржнику необхідно чітко вказати норму права, висновок щодо застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і зазначити, в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, висновок, який зробили суди попередніх інстанцій з цього питання (якщо він наявний), та обґрунтувати мотиви незгоди з таким висновком.

У касаційній скарзі Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара викладено обґрунтування того, в чому, на його думку, полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Проте касаційна скарга Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара хоч і містить посилання на пункти 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, її зміст не є належним чином обґрунтованим з огляду на те, що скаржник чітко не зазначає норми (норм) права, щодо застосування якої (яких) не враховано висновки Верховного Суду. Крім того, Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара також чітко не зазначає у касаційній скарзі норму права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду. Таким чином, у касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що посилання на постанови Пленуму Вищого господарського суду України не є підставою касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Згідно із частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, касаційна скарга Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником належним чином не обґрунтовано передбачених пунктами 1-4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав касаційного оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Згідно із частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Дніпровському національному університету імені Олеся Гончара необхідно подати до суду касаційної інстанції касаційну скаргу в новій редакції, в якій слід навести та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (з урахуванням змісту цієї ухвали).

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що згідно зі статтею 291 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Проте Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара до касаційної скарги не додав доказів надсилання копій цієї скарги і доданих до неї документів приватним нотаріусам Дніпровського міського нотаріального округу Пустовому Сергію Володимировичу та Балтаксі Ірині Вячеславівні , зазначаючи при цьому в касаційній скарзі, що вони мають зареєстровані електронні кабінети у підсистемі "Електронний суд".

Неповідомлення учасника судового процесу у справі про звернення з касаційною скаргою порушує його процесуальні права, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, передбачені частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, Дніпровському національному університету імені Олеся Гончара необхідно належним чином виконати вимоги статті 291 Господарського процесуального кодексу України і надати суду докази надсилання приватним нотаріусам Дніпровського міського нотаріального округу Пустовому Сергію Володимировичу та Балтаксі Ірині Вячеславівні копій касаційної скарги в новій редакції і доданих до неї документів.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини 9 статті 42 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі № 904/9212/21 залишити без руху та надати строк на усунення недоліків протягом десяти днів із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Багай