ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1721/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дармін М.О., Кощеєва І.М.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники сторін:

від скаржника: Скитиба Н.І. (власні засоби);

інші учасники не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 (суддя Юлдашев О.О.)

у справі № 908/1721/21 про банкрутство - Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області 10.04.2023 надійшла заява від Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 3 411 267,66 грн., з яких: 2 385 517,78 грн зобов`язання, 699 124,25 грн штрафні санкції, 326 625,63 грн пеня.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 у справі № 908/1721/21 Грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан у розмірі 3 411 267,66 грн, з яких: 2 385 517,78 грн зобов`язання, 699 124,25 грн штрафні санкції, 326 625,63 грн пеня відхилено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 у справі № 908/1721/21 та прийняте нове рішення, яким визнати грошові вимоги до боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ДП «АВТОБУСНИЙ ЗАВОД «БОГДАН» () складено акт від 20.01.2023 № 40/08-01-07-01/32503719. На підставі акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення (форми «ПН») №3375/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 102 247,75 грн.; (форми «Р») №3374/13-01-07-04 від 24.02.2023 на суму 1 108 680,00 грн. з яких грошове зобов`язання становить 886 944,00 грн. З урахуванням сплати/переплати у розмірі 1 987,49 грн. залишок зобов`язання становить 884 956,51 грн. та 221 736,00 грн. складають штрафні санкції; (форми «Р») №3372/13-01-07-04 від 24.02.2023 на суму 1 875 702,50 грн. з яких грошове зобов`язання становить 1 500 562,00 грн. З урахуванням сплати/переплати у розмірі 0,73 грн. залишок зобов`язання становить 1 500 561,27 грн. та 375 140,50 грн. складають штрафні санкції.

Крім того, відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ГІК України нарахування пені розпочинається, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом нарахована пеня у розмірі 326 625,63 грн;

- податкова перевірка, результати якої стали підставою для заявлення кредиторських вимог, проводилась за період до порушення провадження у справі про банкрутство, у зв`язку з чим донараховані податкові зобов`язання, також нараховані за відповідні періоди;

- невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст. ст. 16, 36 Податкового кодексу. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вищезазначені обставини та факти детально підтверджують та доводять наявність вини через те, що платник податків мав можливість дотримуватися правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив заходів для їх дотримання та свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Дані обставини свідчать про умисність дій та його вину у вчиненні податкового правопорушення. Таким чином твердження місцевого господарського суду що податкові повідомлення - рішення винесені всупереч cт. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, вже після визнання господарським судом платника податків банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є хибними, оскільки грошові зобов`язання визначені контролюючим органом за період до визнання боржника банкрутом;

- поза увагою місцевого господарського суду залишився період виникнення цього податкового боргу, отже, кредиторські вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області слід врахувати як обґрунтовані, оскільки вони не є такими, що додатково виникли у розумінні ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, про відкриття апеляційного провадження повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2024 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 у справі № 908/1721/21 задоволено частково.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 у справі № 908/1721/21 скасовано; постановлено нове рішення. Визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника Дочірнього підприємства «Автобусний завод «Богдан» на загальну суму 2 712 143,41 грн., з яких 2 385 517,78 грн. зобов`язання, 326 625,63 грн. пеня.

Грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області в розмірі 699 124,25 грн. (штрафні санкції) відхилено.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.09.2024 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2024 (в частині відхилення заявлених грошових вимог Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області в сумі 699 124,25 грн. (штрафні санкції)) у справі № 908/1721/21 скасовано.

Справу № 908/1721/21 (у скасованій частині) передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2024 для розгляду справи №908/1721/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), суддів: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2024 у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), суддів Кощеєва І.М., Дарміна М.О. справу №908/1721/21 прийнято до свого провадження; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.11.2024.

В судове засіданні 26.11.2024 учасники провадження не з`явились, розгляд справи відкладено на 17.03.2025.

12.03.2025 до суду від представника скаржника надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Клопотання аналогічного змісту надійшло до суду від арбітражного керуючого Сердюк М.М. 14.03.2025.

В судовому засіданні 17.03.2025 секретар судового засідання намагався вийти на зв`язок з арбітражним керуючим, втім, остання на зв`язок не вийшла, що засвідчено актом суду.

В судовому засіданні 17.03.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.07.2021, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/1721/21 про банкрутство Дочірнього підприємства «Автобусний завод «Богдан», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, та процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сердюк М.М.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 23.09.2021, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан, код ЄДР 32503719. Припинено повноваження розпорядника майна боржника Сердюк М.М. Визнано Дочірнє підприємство Автобусний завод Богдан, код ЄДР 32503719 - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан призначено арбітражного керуючого Сердюк Марину Миколаївну.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 24.09.2021 за № 67274 розміщено повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

До Господарського суду Запорізької області 10.04.2023 надійшла заява від Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 3 411 267,66 грн., з яких: 2 385 517,78 грн зобов`язання, 699124,25 грн штрафні санкції, 326 625,63 грн пеня.

В обґрунтування поданої заяви з грошовими вимогами до боржника, представник ГУ ДПС у Запорізькій області зазначив, що на даний час за боржником Дочірнім підприємством Автобусний завод Богдан рахується податковий борг у сумі 3 411 267,66 грн, а саме:

- податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів виник на підставі донарахування штрафних санкцій:

1) по податковому повідомленню - рішенню (форми ПН) №3375/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 102 247,75 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 40/08-01-07-01/32503719;

2) донарахування податкового зобов`язання та штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №3374/13-01-07-04 від 24.02.2023 на суму 1 108 680,00 грн. з яких грошове зобов`язання становить 886 944,00 грн. З урахуванням сплати/переплати у розмірі 1 987,49 грн. залишок зобов`язання становить 884 956,51 грн. та 221 736,00 грн. складають штрафні санкції. ППР винесено на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 40/08-01-07-01/32503719.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом нарахована пеня у сумі 177 337,71 грн.

- податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник на підставі донарахування податкового зобов`язання та штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №3372/13-01-07-04 від 24.02.2023 на суму 1 875 702,50 грн., з яких грошове зобов`язання становить 1 500 562,00 грн. З урахуванням сплати/переплати у розмірі 0,73 грн. залишок зобов`язання становить 1 500 561,27 грн. та 375 140,50 грн. складають штрафні санкції. ППР винесено на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 40/08-01-07-01/32503719.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом нарахована пеня у сумі 149 287,92 грн

До суду електронною поштою 05.07.2023 надійшов відзив ліквідатора на заяву ГУ ДПС у Запорізькій області. У відзиві ліквідатор заперечує проти заявлених грошових вимог посилаючись на те, що сума у розмірі 3 411 267,66 грн. була нарахована Головним управлінням ДПС у Запорізькій області після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, що суперечить ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

Оскаржувана ухвала Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023, якою відхилено грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника, мотивована тим, що нараховані ГУ ДПС у Запорізькій області грошові зобов`язання у розмірі 3 411 267,66 грн відповідно до поданих документів не відносяться ні до зобов`язань, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, ні до зобов`язань, що є поточними до визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, ні до тих, що виникли після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та на які не поширюються обмеження, встановлені частиною 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частково визнаючи грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника, Дочірнього підприємства «Автобусний завод «Богдан», на загальну суму 2 712 143,41 грн., з яких 2 385 517,78 грн. зобов`язання, 326 625,63 грн. пеня, Центральний апеляційний господарський суд в постанові від 18.04.2024 зазначив, що за вищевказаними рішеннями контролюючого органу податкове зобов`язання боржника зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість у загальній сумі 2 255 848,78 грн., яке не було самостійно обчислено та сплачено боржником, виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство ДП Автобусний завод Богдан, тобто грошові вимоги кредитора на вказану суму є конкурсними та підлягають визнанню в ліквідаційній процедурі.

Також, підлягає визнанню нарахована кредитором у відповідності до пп. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 ПК України, в період 31.03.2017-30.06.2021, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство, пеня з податку на прибуток в сумі 149 287,92 грн. та з податку на додану вартість в сумі 177 337,71 грн., а всього 326 625,63 грн.

Що стосується заявлених до визнання кредитором штрафних санкцій за порушення податкового законодавства: з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 35 133,25 грн., 125 292,00 грн., 113 355,00 грн. та 101 360,25 грн. та з податку на додану вартість в розмірі 189 318,75 грн., 32 417,25 грн. та 102 247,75 грн., а всього на суму 699 124,25 грн. - вони застосовані до боржника шляхом прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень: (форми Р) № 3372/13-01-07-04, № 3374/13-01-07-04, № 3022/13-01-07-04 від 24.02.2023 та (форми ПН) № 3375/13-01-07-04 від 24.02.2023, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом, відтак, підлягають відхиленню.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, скасовуючи постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2024 (в частині відхилення заявлених грошових вимог Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області), у постанові від 03.09.2024 у цій справі зазначив, що:

"розглядаючи грошові вимоги контролюючого органу до боржника заявлені у розмірі пені, нарахованої на податкове зобов`язання чи штрафні санкції, господарський суд зобов`язаний встановити, зокрема:

1) базу нарахування пені (правові підстави виникнення податкового зобов`язання та момент його узгодження (у т. ч. з урахуванням результатів оскарження), правові підстави та строк сплати штрафу);

2) з якого моменту у контролюючого органу виникло право нараховувати пеню платнику податку та чи було таке право реалізовано у передбачений ПК України спосіб;

3) період нарахування пені, таким чином перевірити дотримання 1095 денного строку з дня коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків;

4) заявлення цих вимог до боржника у межах справи про банкрутство до настання строку/умов анулювання пені відповідно до підпункту 129.9 статті 129 ПК України.

40. Такі обставини підлягають перевірці господарським судом і у випадку якщо основне зобов`язання (на яке нараховано заявлену до стягнення пеню) стягнуто з боржника за рішенням суду, адже за таких обставин спеціальний закон не передбачає іншого підходу до нарахування та/чи анулювання пені ніж передбачений статтею 129 ПК України.

41. Наведеного вище правового регулювання правовідносин зі стягнення податкового боргу у сумі пені, суд апеляційної інстанції повною мірою не врахував, тому дійшов передчасних висновків стосовно заявлених контролюючим органом кредиторських вимог у сумі штрафних санкцій, мотивуючи рішення лише обставинами нарахування цих вимог під час дії мораторію.

42. Тобто, в цьому випадку, апеляційний господарський суд, надаючи оцінку наданим податковим органом доказам, відмовив у задоволенні вимог заявника, виходячи не з моменту виникнення основного зобов`язання і, відповідно, штрафних санкцій, а з моменту їх документального оформлення та пред`явлення таких вимог до боржника.

43. Колегія суддів звертається до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 16.04.2024 у справі № 926/869-б/23 за якою, якщо основне податкове зобов`язання, і його момент невиконання, з яким у податкового органу виникає право нарахування штрафних санкцій, виникло у боржника до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, відповідно, незалежно від часу документального оформлення таких зобов`язань податковим органом, такі вимоги можуть вважатися конкурсними, тобто такими, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію.

44. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував, а також, відмовляючи у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС України у Запорізькій області до ДП "Автобусний завод "Богдан" на суму 699 124,25 грн., не встановив, за який період були нараховані такі штрафні санкції та коли виникло право у податкового органу їх нарахування, з урахуванням норм правового регулювання відповідних порушень... "

З урахуванням наведеного та відповідно до частини 4 статті 310 ГПК України постанова апеляційної інстанції скасована у відповідній частині з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, предметом нового апеляційного перегляду є ухвала Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 у справі № 908/1721/21 в частині відхилених грошових вимог Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області в сумі 699 124,25 грн (з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2024 у цій справі).

За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Кредитором є юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з частиною другою статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 - 47 Кодексу України з процедур банкрутства, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

Слід також зазначити, що норми Кодексу України з процедур банкрутства не містять заборони кредитору заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаційній процедурі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі № 922/5231/21, постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20.

В силу вказаних вище норм, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником; надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18; від 13.09.2022 у справі № 904/6251/20);

Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17.

Отже, предметом нового апеляційного перегляду, в цьому випадку, є правомірність відхилення господарським судом грошових вимог ГУ ДПС у Запорізькій області в сумі 699 124,25 грн - штрафних санкцій.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ДП «АВТОБУСНИЙ ЗАВОД «БОГДАН» складено акт від 20.01.2023 № 40/08-01-07-01/32503719. На підставі акту перевірки були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення та застосовані штрафні санкції:

- податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів виник на підставі донарахування штрафних санкцій:

1) по податковому повідомленню - рішенню (форми ПН) №3375/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 102 247,75 грн (податковий період за який нараховано штрафні санкції: січень 2017- серпень 2021; термін сплати лютий 2017- серпень 2021);

2) донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №3374/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 221 736,00 грн (податковий період за який нараховано штрафні санкції: лютий 2017-серпень 2021; термін сплати 30.03.2017-30.09.2021).

- податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник на підставі донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №3372/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 375 140,50 грн (податковий період за який нараховано штрафні санкції: 2017; 2018; 2019; 2020; 2021 термін сплати 11.03.2018; 11.03.2019; 10.03.2020; 11.03.2021),

тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом.

Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами Податкового кодексу України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений ПК України, положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Однак, питання погашення податкового боргу з осіб, на яких поширюються процедури, визначені КУзПБ, регулюються цим Кодексом.

Податковий кодекс України дає визначення грошового зобов`язання, яке є спеціальним для цілей податкового законодавства, а саме грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п. 14.1.39. ПКУ).

Підпунктами 14.1.156, 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено таке:

- податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

- податкове повідомлення-рішення письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Натомість, згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020, прийнятої за результатами розгляду справи № 904/1693/19, дійшла висновку, що аналіз приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень Податкового кодексу України, дає змогу дійти висновку про те, що для визначення статусу кредиторських вимог у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання, тому вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними незалежно від строку виконання грошових зобов`язань боржника.

Верховний Суд дійшов висновку, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються. При цьому неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог відповідно до приписів законодавства про банкрутство.

В податковому законодавстві податковий обов`язок включає в себе обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 Податкового кодексу України).

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (пункт 37.2 статті 37 Податкового кодексу України).

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі № 380/7694/20 наведено висновок, що за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених Податковим кодексом України).

Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган.

За змістом статті 58 Податкового кодексу України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених Податковим кодексом України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків.

Таким чином, у разі добросовісного виконання платником податків податкового обов`язку, платник податків уникає наслідків порушення податкового законодавства (зокрема, покладення на нього штрафних санкцій визначених Податковим кодексом України), а податковий орган може належно виконати обов`язок з реєстрації, перевірки та обліку платників податків тощо. Водночас у випадку, коли платник податку в установлені строки не подає декларації або дані перевірок свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань та надіслати платнику податків податкове повідомлення-рішення про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 15.12.2020, положення пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України встановлюють загальні підстави і порядок надсилання податкового повідомлення-рішення і не пов`язують з цією дією виникнення податкового зобов`язання у платника податку.

Своєю чергою, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 17.01.2024 у справі № 903/51/20 зазначив, що для цілей розгляду грошових вимог податкового органу до боржника у справі про банкрутство та кваліфікації їх як конкурсних чи поточних, моментом виникнення грошових вимог податкового органу в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства слід вважати перший день несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації за відповідним податком.

На підтвердження грошових вимог, контролюючий орган надав місцевому господарському суду наступні податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику штрафних санкцій, згідно з якими відображені у цих ППР грошові зобов`язання виникли у період з січня 2017 року по 30.09.2021, тобто, як до відкриття провадження у справі № 908/1721/21 про банкрутство Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан (13.07.2021), так і після.

З огляду на що, колегія суддів констатує, що на підставі акту перевірки були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику штрафних санкцій, згідно з якими відображені у цих ППР грошові зобов`язання виникли до відкриття провадження у справі № 908/1721/21 про банкрутство Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан (13.07.2021), а саме:

- податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів виник на підставі донарахування штрафних санкцій:

1) по податковому повідомленню - рішенню (форми ПН) №3375/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 98 505,75 грн (податковий період за який нараховано штрафні санкції: січень 2017 - червень 2021; термін сплати лютий 2017 30.06.2021) (102 247,75 грн 342,00 грн 3 400,00 грн);

2) донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №3374/13-01-07-04від 24.02.2023 у розмірі 203 338,75 грн (податковий період за який нараховано штрафні санкції: лютий 2017- червень 2021; термін сплати 30.03.2017-30.06.2021) (221 736,00 грн 9 133,00 грн 8 922,25 грн 342,00 грн).

- податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник на підставі донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №3372/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 375 140,50 грн (податковий період за який нараховано штрафні санкції: 2017; 2018; 2019; 2020; 2021 термін сплати 11.03.2018; 11.03.2019; 10.03.2020; 11.03.2021).

Загалом контролюючим органом надано податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику грошових зобов`язань (штрафних санкцій), які виникли до відкриття провадження у справі № 908/1721/21 про банкрутство Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан на загальну суму 676 985,00 грн (98 505,75 грн + 203 338,75 грн + 375 140,50 грн).

В той же час, контролюючим органом надано податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику грошових зобов`язань (штрафних санкцій), обов`язок сплати яких виникпісля відкриття провадження у справі № 908/1721/21 про банкрутство Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан, а саме:

- податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів виник на підставі донарахування штрафних санкцій:

1) по податковому повідомленню - рішенню (форми ПН) №3375/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 3 742,00 грн (термін сплати 31.07.2021, 31.08.2021);

2) донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №3374/13-01-07-04 від 24.02.2023 у розмірі 18 397,25 грн (термін сплати 30.07.2021, 30.08.2021, 3009.2021)

на загальну суму 22 139,25 грн.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Боржником не надано до суду доказів оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень щодо донарахування йому грошових зобов`язань (штрафних санкцій).

Надаючи оцінку наданим податковим органом доказам, місцевий господарський суд помилково керувався не моментом виникнення основного зобов`язання і штрафних санкцій, а моментом їх документального оформлення.

Водночас, апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.04.2024, прийнятої за результатом розгляду справи № 926/869-б/23, якщо основне податкове зобов`язання і момент його невиконання, з яким у податкового органу виникає право нарахування штрафних санкцій, виникло у боржника до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, відповідно, незалежно від часу документального оформлення таких зобов`язань податковим органом, такі вимоги, у тому числі штраф за невиконання податкового зобов`язання, повинні вважатися конкурсними, тобто такими, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію.

З огляду на викладене, заявлені контролюючим органом грошові вимоги (штрафні санкції), які підтверджені доданими до заяви податковими повідомленнями-рішеннями у загальному розмірі 676 985,00 грн, які у розумінні підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є грошовим зобов`язанням, виникли до 13.07.2021, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тому підлягають визнанню.

У визнанні решти грошових вимог (штрафні санкції) у розмірі 22 139,25 грн слід відмовити.

Щодо врахування положень статті 129 ПК України, на чому зауважив Верховний Суд.

З 01.01.2021 набули чинності зміни до статті 129 ПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" № 466-IX від 16.01.2020, якими доповнено цю статтю пунктом 129.9, що визначає перелік випадків коли пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню, до яких віднесено, зокрема, закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (підпункт 129.9.1).

Аналіз наведених вище приписів дає підстави для висновку, що грошові вимоги у сумі нарахованої контролюючим органом пені можуть бути заявлені до боржника у справі про банкрутство до їх анулювання в силу закону відповідно до пункту 129.9 статті 129 ПК України, отже до спливу 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Зазначене кореспондується із положеннями пунктів 101.1, 101.2 статті 101, пункту 102.4 статті 102 ПК України щодо застосування спеціального строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу (1095 календарних днів з дня його виникнення) і його списання, як безнадійного, у разі спливу вказаного строку, а також висновками щодо застосування цих норм, викладеними у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16, від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, від 19.09.2019 № 910/11620/18, від 24.10.2019 у справі № 906/665/17, 22.04.2021 у справі № 902/873/19, від 02.11.2021 у справі № 917/399/15, від 01.06.2022 у справі № 927/104/21 та інших.

Щодо застосування спеціального строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу (1095 календарних днів з дня його виникнення) і його списання, як безнадійного, у разі спливу вказаного строку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та від 20.05.2020 № 392 (із змінами та доповненнями ) на всій території України з 18.03.2020 введено карантин, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Згідно з абз. 10 пункту 522 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ІХ ПКУ доповнено зокрема п. 69. 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення".

Згідно з пп. 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків , визначених податковим законодавством та іншим законодавством , контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, по суті пп. 69.9 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ призупиняє на час військового стану строки позовної давності визначені ст. 102 ПКУ.

При цьому, відповідно до п. 102.9 ПКУ на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні зупиняється перебіг строків визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, з першого дня військового стану (24.02.2022) всі строки (в тому числі позовної давності для здійснення перевірок), перебіг яких було призупинено карантином (з 01.03.2020) залишаються призупиненими і протягом дії військового стану в Україні. З вказаного можна зробити висновок, що позовна давність призупинила свій перебіг з 01.03.2020 та поновить цей перебіг з дня наступного за днем, коли в Україні буде скасовано карантин і воєнний стан.

Отже, з врахуванням вказаних положень діючого законодавства строк позовної давності, встановлений ПКУ для перевірки періоду з 2017 року та визначення платникам податків податкових зобов`язань призупинений і не сплинув.

Аналогічна позиція щодо зупинення строків давності наведена у постанові Верховного Суду від 23.12.2022 у справі № 140/12235/21.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, ст.ст. 14, 31, 36, 54, 57 Податкового кодексу України, дійшов невірного висновку про відхилення грошових вимог у розмірі 699 124,25 грн (штрафні санкції), в зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийняти нове рішення у справі, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан у сумі 676 985,00 грн (штрафні санкції). В решті вимог заяви слід відмовити.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати скаржника щодо сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та розгляд апеляційної скарги покладаються на боржника.

Керуючись ст. ст. 123, 269, 275, 277, 282, 283 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 у справі № 908/1721/21 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.07.2023 у справі № 908/1721/21 в частині відхилених грошових вимог (з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2024 у цій справі) у розмірі 699 124,25 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан у сумі 676 985,00 грн (штрафні санкції).

В решті вимог заяви відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства Автобусний завод Богдан на користь Головного управління ДПС у Запорізькій області 10 736,40 грн судового збору за подачу касаційної скарги.

Видачу наказу з урахуванням необхідних реквізитів доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до вимог ст.255 Господарського процесуального кодексу України, ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст.ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г. та Дарміним М.О. 12.06.2025, суддею Кощеєвим І.М. 16.06.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв