УХВАЛА

27 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 915/1308/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Губенко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А. В.,

за участю представників:

позивача - Бондаренка І. О. (адвоката),

відповідача - Скалова С. Ю. (адвоката),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд"

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2024

(суддя Шаратов Ю. А.)

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2025

(головуюча Богацька Н. С., судді: Діброва Г. І., Принцевська Н. М.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд"

до ОСОБА_1

про стягнення 3 480 604,90 грн.

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" (далі - Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 2 860 119,39 грн основного боргу, 415 584,56 грн інфляційних втрат і 3 % річних у сумі 204 900,96 грн.

2. На обґрунтування позовних вимог послалося на те, що ОСОБА_1 протягом 2018 - 2019 років отримав дивіденди за 2017 та 2018 роки, тоді як рішень про їх виплату загальні збори Товариства не приймали. Тому позивач вважає, що відповідач безпідставно отримав ці дивіденди і має їх повернути у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

3. ОСОБА_1 заперечував проти позову, стверджуючи, що Товариство виплатило йому дивіденди на виконання рішень загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколами від 26.03. та від 10.12.2018, ці обставини підтверджував у тому числі платіжними дорученнями, підписаними посадовими особами Товариства і скріпленими його печаткою, наказами на вчинення грошових переказів.

4. Товариство зі свого боку висловило сумніви у тому, що надані ОСОБА_1 протоколи загальних зборів складені та підписані у 2018 році, а не у 2021 році під час підготовки відзиву у цій справі.

5. За клопотанням Товариства суд призначив судово-технічну експертизу протоколів загальних зборів учасників Товариства від 26.03. та від 10.12.2018 і наказу від 26.03.2018.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

6. 26.03.2018 загальні збори учасників Товариства в особі учасника ОСОБА_1 , що володіє 100% статутного капіталу, прийняли рішення, оформлені протоколом № 1-1, про:

- затвердження фінансових результатів господарської діяльності, поданих у фінансовій звітності Товариства за 2017 рік, чистий прибуток Товариства за 2017 рік запропоновано затвердити у сумі 1 374 508,31 грн;

- розподіл чистого прибутку за 2017 рік так: 1 374 508,31 грн виплатити, як дивіденди за вирахуванням 5 % від отриманого чистого прибутку за 2017 рік у сумі 68 725,42 грн, які направити на фінансування резервного капіталу, про що видати наказ директора Товариства;

- виплатити учаснику ОСОБА_1 дивіденди у сумі 1 305 782,90 грн, як такому, що володіє 100 % частки у статутному капіталі Товариства, згідно із наказом за умови їх наявності з одночасним утриманням і перерахуванням відповідних розмірів ПДФО та військового збору до бюджету.

7. 26.03.2018 директор Товариства ОСОБА_1 видав наказ "Про нарахування і виплату дивідендів" № 1, згідно з яким:

- направити до резервного капіталу 5% чистого прибутку за 2017 рік 68 725,42 грн, сума нерозподіленого прибутку за 2017 рік згідно з фінансовою звітністю склала 1 374 508,31 грн;

- розподілити прибуток так: 1 305 782,90 грн виплатити як дивіденди, що складає 100 % прибутку без урахування коштів, направлених у резервний капітал від прибутку за 2017 рік у сумі 68 725,42 грн;

- виплатити засновнику дивіденди частинами, як грошові кошти з розрахункового рахунку підприємства за умови їх наявності з одночасним утриманням і перерахуванням відповідних розмірів ПДФО та військового збору до бюджету не пізніше 30.09.2018.

8. 10.12.2018 загальні збори учасників Товариства в особі учасника ОСОБА_1 , що володіє 100% статутного капіталу, прийняли рішення, оформлені протоколом № 3-1, про:

- виплату залишку суми дивідендів за 2017 рік у сумі 1 118 617,08 грн разом із дивідендами 2018 року учаснику ОСОБА_1 за умови наявності коштів, як такому, що володіє 100% частки у статутному капіталі Товариства, з одночасним утриманням та перерахуванням відповідних розмірів ПДФО та військового збору до бюджету не пізніше 30.11.2019, про що видати наказ директора Товариства;

- розподілити чистий прибуток за 2018 рік так: 2 126,9 тис. грн виплатити, як дивіденди за вирахуванням 5 % від отриманого чистого прибутку за 2018 рік, які направити на формування резервного капіталу, про що видати наказ директора Товариства. Розрахунок коштів, направлених на формування резервного капіталу, провести після подачі фінансової звітності за 2018 рік до контролюючих органів;

- виплатити дивіденди за 2018 рік учаснику ОСОБА_1 , як такому, що володіє 100 % частки у статутному капіталі Товариства, на підставі наказу за умови наявності коштів з одночасним утриманням та перерахуванням відповідних розмірів ПДФО та військового збору до бюджету.

9. 19.12.2018 загальні збори учасників Товариства прийняли рішення, оформлені протоколом № 4, про:

- затвердження статуту Товариства у новій редакції відповідно до Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" і державну реєстрацію цих змін;

- прийняття фізичної особи громадянина України ОСОБА_2 до складу учасників Товариства шляхом унесення вкладу до статутного капіталу Товариства у розмірі 750 000 грн;

- збільшення розміру статутного капіталу Товариства до 1 500 000 грн за рахунок вкладу учасника ОСОБА_2 у розмірі 750 000 грн та додаткового вкладу учасника ОСОБА_1 у сумі 430 000 грн;

- частки між учасниками розподілити так: ОСОБА_1 - 50% статутного капіталу Товариства, що складає 750 000 грн; ОСОБА_2 - 50 % статутного капіталу Товариства, що складає 750 000 грн;

- звільнити 19.12.2018 ОСОБА_1 з посади директора Товариства згідно з поданою заявою у зв`язку з переведенням на іншу посаду;

- призначити на посаду директора Товариства ОСОБА_2 з 20.12.2018, зобов`язати його здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться у Єдиному державному реєстрі, зокрема тих, що пов`язані зі зміною статуту Товариства, прийняттям до складу учасників Товариства ОСОБА_2 , збільшенням статутного капіталу Товариства, зміною директора Товариства.

10. 03.01.2019 директор Товариства ОСОБА_2 видав наказ "Про нарахування і виплату дивідендів" № 1, відповідно до якого:

- направити до резервного капіталу 5 % чистого прибутку за 2018 рік 106 344,64 грн, сума нерозподіленого прибутку за 2018 рік згідно з фінансовою звітністю склала 3 058 344,07 грн, у тому числі 2 126 892,76 грн чистого прибутку, отриманого у 2018 році;

- розподілити прибуток за 2018 рік так: 2 951 999,44 грн виплатити дивіденди, що складає 100 % нерозподіленого прибутку без урахування коштів, направлених до резервного капіталу від прибутку за 2018 рік у сумі 106 344,64 грн;

- виплатити засновнику ОСОБА_1 залишок дивідендів за 2017 рік у сумі 931 451,32 грн та дивідендів за 2018 рік у сумі 2 020 548,12 грн, усього 2 951 999,44 грн, частинами як грошові кошти з розрахункового рахунку Товариства за умови їх наявності з одночасним утриманням та перерахуванням відповідних розмірів ПДФО та військового збору до бюджету не пізніше 30.11.2019.

11. Товариство виплатило ОСОБА_1 дивіденди у загальному розмірі 3 110 119,39 грн, відомості про що підписані керівником та/або бухгалтером і скріплені печаткою Товариства.

12. За клопотанням Товариства суд першої інстанції призначав у цій справі судово-технічну експертизу протоколів загальних зборів учасників Товариства від 26.03., від 10.12.2018 та наказу Товариства від 26.03.2018.

13. Згідно з експертним висновком протокол загальних зборів учасників Товариства № 3-1, датований 10.12.2018, ймовірно виготовлений шляхом монтажу, зокрема за допомогою використання аркуша, на якому вже містився відтиск печатки Товариства. Експерт не встановив послідовність виконання відтиску печатки від імені Товариства відносно інших реквізитів протоколу. Установив, що відтиск печатки Товариства на цьому протоколі нанесений не у дату, вказану у ньому (10.12.2018), а раніше - у листопаді 2018 року. Експерт не відповів на питання чи співпадає давність виконання реквізитів цього протоколу документу (підпису та печатки) із зазначеною у ньому датою через відсутність у судово-експертній практиці України методик із встановлення абсолютного часу виконання записів і підписів, нанесених чорнилами для пишучих приладів. Установив, що на зворотній стороні цього протоколу підпис від імені ОСОБА_1 виконаний після нанесення друкованого тексту. Не встановив послідовність виконання відтиску печатки від імені Товариства відносно інших реквізитів на протоколі у зв`язку з відсутністю місць їх взаємного перетину. Не встановив послідовність виконання друкованого тексту на лицьовій стороні цього протоколу відносно інших реквізитів у зв`язку з відсутністю місць їх взаємного перетину.

14. Експерт також не відповів на питання, чи складений протокол загальних зборів учасників Товариства від 26.03.2018 № 1-1 у той же час, яким датований - 26.03.2018 чи в інший час, а також не відповів на питання, чи виконаний наказ Товариства від 26.03.2018 № 1 в інший час через відсутність у судово-експертній практиці України методик із встановлення абсолютного часу виконання записів і підписів, нанесених чорнилами для пишучих приладів, та методик із встановлення абсолютного часу виконання друкованих текстів, нанесених з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

15. Оскільки Товариство відмовило ОСОБА_1 у виплаті дивідендів, то він у травні 2021 року звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства заборгованості з виплати дивідендів за 2019 рік у розмірі 1 463 550 грн.

16. 30.11.2021 Господарський суд Миколаївської області ухвалив рішення у справі № 915/606/21, яке набрало законної сили 31.12.2021, про відмову у позові на тій підставі, що позивачеві повністю виплачені дивіденди за перший-третій квартали 2019 року на підставі рішень загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколами від 01.10.2019 № 4, від 17.10.2019 № 5, від 28.10.2019 № 6, від 06.11.2019 № 7, від 09.12.2019 № 8 та від 24.12.2019 № 9, тоді як відсутні докази прийняття до 23.01.2020 загальними зборами учасників Товариства рішень про виплату дивідендів за 2017, 2018 чи 2019 роки.

17. Господарський суд Миколаївської області також вирішував спір у справі № 915/703/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Товариства про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства від 10.12.2018, оформленого протоколом № 3-1, й ухвалив рішення, мотивувальна частина якого змінена постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2024, про відмову у позові.

18. Судові рішення мотивовані порушенням права ОСОБА_2 на отримання дивідендів у зв`язку з незаконністю оскаржуваного ним рішення загальних зборів учасників Товариства, позаяк збори не проводились і це рішення всупереч вимог чинного законодавства передбачає розподіл чистого прибутку за весь 2018 рік ще до його закінчення, унаслідок чого чистий прибуток підприємства за 2018 рік розподілений у більшому розмірі, ніж фактично отриманий за цей період, і ОСОБА_1 станом на 10.12.2018 не міг розрахувати чистий прибуток товариства за весь 2018 рік, адже за наступний 21 день Товариство отримало дохід і витратило більше 10 000 000 грн, а тому оскаржуваним рішенням протиправно розподілений неіснуючий прибуток.

19. Суд апеляційної інстанції виснував, що заявлена ОСОБА_2 позовна вимога про визнання недійсним оскаржуваного рішення загальних зборів, оформленого протоколом від 10.12.2018 № 3-1, обґрунтована лише у частині заявлених позовних вимог до Товариства, тоді як у позові до ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з неналежністю відповідача. Оскільки ОСОБА_1 подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд апеляційної інстанції виснував, що перебіг річного строку позовної давності за вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства, оформленого протоколом від 10.12.2008 № 3-1, розпочався з дня прийняття самим позивачем, як директором Товариства, наказу на виконання цього рішення загальних зборів, тобто з 03.01.2019, а тому на момент звернення до суду з позовом у цій справі (27.12.2022) пропущений. Позов поданий зі спливом позовної давності і позивач не підтвердив причин її пропуску. Тому апеляційний господарський суд застосував наслідки спливу позовної давності і відмовив у позові саме з цих підстав.

20. У липні 2024 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства від 10.12.2018, оформленого протоколом № 3-1.

21. 19.08.2024 Господарський суд Миколаївської області постановив ухвалу, залишену без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2024, про закриття провадження у справі № 915/863/24 на підставі пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України з огляду на наявність судового рішення, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

22. У справі, що розглядається, Товариство вважає безпідставною виплату ОСОБА_1 протягом 2018-2019 років дивідендів за 2017 та 2018 роки і на підставі статті 1212 ЦК України просить стягнути з останнього заявлені у позові суми.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

23. 27.11.2024 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2025, про відмову у позові.

24. Мотивували тим, що підставою виплати ОСОБА_1 дивідендів були рішення загальних зборів учасників Товариства і накази директорів, видані на виконання цих рішень, законність яких не є предметом розгляду у цій справі, а тому позов безпідставно поданий на підставі статті 1212 ЦК України.

25. З посиланням на експертний висновок відхилили як непідтверджені доводи Товариства про складання та підписання протоколів не в дати, які у них зазначені. Посилання Товариства про неможливість відображення у протоколі від 10.12.2018 № 3-1 чистого прибутку за весь 2018 рік і недотримання вимог закону щодо оформлення рішень, прийнятих одноособово єдиним учасником товариства, суди відхилили на тій підставі, що вони зводяться до неправомірності рішень загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколами від 26.03.2018 № 1-1 та від 10.12.2018 № 3-1.

26. Суди також відхилили посилання Товариства на те, що під час розгляду справи № 915/606/21 за позовом ОСОБА_1 про стягнення з Товариства дивідендів позивач не зазначав про існування протоколів від 26.03.2018 № 1-1 та від 10.12.2018 № 3-1, позаяк у справі № 915/606/21 суд оцінив відсутність доказів прийняття до 23.01.2020 загальними зборами учасників Товариства ще якихось рішень про виплату дивідендів за 2017, 2018 чи 2019 роки і не встановлював факт непроведення загальних зборів, оформлених протоколами від 26.03.2018 № 1-1 та від 10.12.2018 № 3-1. Тобто у справі № 915/606/21, предметом розгляду якої було стягнення з Товариства заборгованості з виплати дивідендів за 2019 рік, не встановлено обставин непроведення загальних зборів, оформлених протоколами від 26.03.2018 № 1-1 та від 10.12.2018 № 3-1, а лише здійснено оцінку наданих учасниками справи доказів і за недоведеності наявності відповідного рішення відмовлено у позові.

27. Стосовно аргументів Товариства про недотримання вимог закону щодо оформлення рішень, прийнятих одноособово єдиним учасником товариства, суд першої інстанції зазначив, що єдиним недоліком цього оформлення є найменування документа, а саме: замість "рішення учасника" зазначено "протокол загальних зборів учасників товариства". Натомість цей недолік не змінює суті та правого значення документа, як фіксації рішень вищого органу товариства, до компетенції якого входить розгляд цих питань.

28. Стосовно невідповідності нумерації протоколів і відсутності цих документів у Товариства в архіві місцевий господарський суд звернув увагу на те, що законодавство не встановлює будь-яких вимог щодо порядку нумерації протоколів у Товаристві. Відсутність цих документів в архіві Товариства не спростовує факту їх наявності, що підтверджується оригінальними примірниками, які знаходяться у справі і були предметом дослідження судових експертів. Не впливає на достовірність протоколу від 26.03.2018 № 1-1 також і відсутність на ньому печатки Товариства.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

29. Товариство оскаржило ці судові рішення і в касаційній скарзі просить їх скасувати й ухвалити нове - про задоволення позову.

30. На обґрунтування підстави касаційного оскарження послалося на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), стверджуючи про неправильне застосування судами статті 1212 ЦК України і не врахування ними висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, про те, що у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ця норма права може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Адже скаржник наполягає на відсутності рішення загальних зборів учасників Товариства, як підстави для виплати відповідачеві дивідендів.

31. До того ж Товариство зазначило про порушення судами статті 74, 79 ГПК України і не врахування ними висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, щодо застосування стандарту доказування "вірогідності доказів".

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

32. Зміст і доводи відзиву ОСОБА_1 на касаційну скаргу Товариства здебільшого повторюють і дублюють зміст мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень, позиція відповідача зводиться до згоди з висновками судів попередніх інстанцій.

33. 12.05.2025 ОСОБА_1 також звернувся із заявою про розподіл судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, у сумі 15 000 грн. Додав при цьому відповідні докази.

34. Товариство зі свого боку 19.05.2025 надіслало клопотання про зменшення розміру цих витрат на тій підставі, що ОСОБА_1 не аргументував і не довів обґрунтованість заявленого розміру, співмірність його зі складністю справи, обсягом надаваних адвокатом послуг, витраченим часом. До того ж, на думку Товариства, заявлений ОСОБА_1 розмір не відповідає критерію реальності таких витрат з огляду на складність справи, юридичну кваліфікацію правовідносин у ній тощо.

Позиція Верховного Суду

35. Спір між сторонами виник щодо повернення відповідачем позивачеві дивідендів, отриманих, на думку останнього, без достатньої правової підстави, оскільки він заперечує факт прийняття загальними зборами учасників рішень про їх виплату. До предмета доказування у цій справі входили обставини наявності чи відсутності рішень про виплату цих дивідендів.

36. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

37. Суди попередніх інстанцій установили, що Товариство, скориставшись правом на судовий захист своїх прав та інтересів, обрало спосіб, передбачений статтею 1212 ЦК України.

38. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

39. Суди попередніх інстанцій відмовили у позові, заявленому на підставі статті 1212 ЦК України, установивши, що дивіденди виплачені відповідачеві на підставі рішень загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколами від 26.03.2018 № 1-1 та від 10.12.2018 № 3-1, а також виданих на виконання цих рішень наказів від 26.03.2018 № 1 та від 03.01.2019 № 1. При цьому зауважили на тому, що ці рішення загальних зборів учасників Товариства у судовому порядку не визнавалися недійсними, їх законність не є предметом розгляду у цій справі, тому їх легітимність презюмується.

40. Висновок про відсутність підстав для застосування у цій справі саме положень статті 1212 ЦК України суди мотивували правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, у якій предметом позову також було стягнення з учасників товариства дивідендів, отриманих, на думку позивача, без достатньої правової підстави. Суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові рішення судів попередніх інстанцій про відмову у позові, у пунктах 46-47 постанови виснував таке: "Рішення загальних зборів товариства є достатньою та належною правовою підставою отримання коштів його учасниками. Отже, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи щодо здійснення виплат грошових коштів учасникам ТОВ "Агрофірма "Яковлівська" як дивідендів на підставі дійсного рішення загальних зборів, такі кошти набуто учасниками товариства за наявності правової підстави, тому вони не можуть бути повернуті на підставі статті 1212 ЦК України".

41. У справі, що розглядається, Товариство касаційну скаргу мотивує неправильним застосуванням судами статті 1212 ЦК України без урахування висновку щодо її застосування, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, наполягаючи на відсутності рішення загальних зборів учасників Товариства, як підстави для виплати відповідачеві дивідендів.

42. Водночас, як установили суди, й переоцінка цього знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, передбачених частиною другою статті 300 ГПК України, підставою для виплати відповідачеві дивідендів були рішення загальних зборів учасників Товариства, оформлені протоколами від 26.03.2018 № 1-1 та від 10.12.2018 № 3-1, а також накази від 26.03.2018 № 1 та від 03.01.2019 № 1. Ці рішення недійсними не визнані. Тож відповідач, як учасник, набув кошти за наявності правової підстави.

43. Як зазначалося раніше, в оскаржуваних судових рішеннях суди відмовили позивачеві у позові про повернення коштів на підставі статті 1212 ЦК України, установивши наявність правової підстави для їх набуття відповідачем.

44. При цьому суди застосували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, на неврахуванні якого помилково наполягає Товариство у касаційній скарзі, посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, про те, що: "у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована лише після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі".

45. Отже, з огляду на те, що підставою виплати Товариством відповідачеві дивідендів були названі вище рішення, оформлені протоколами від 26.03.2018 № 1-1 і від 10.12.2018 № 3-1, суди виснували про безпідставність заявлення позову у порядку статті 1212 ГПК України, адже збереження відповідачем майна без достатньої правової підстави не відбулося, вона не відпала (рішення у судовому порядку не визнане недійсним).

46. Тому твердження скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень статті 1212 ЦК України і неврахування ними висновку Верховного Суду щодо її застосування, викладеного у постанові від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, не знайшли підтвердження. Інших підстав для касаційного оскарження судових рішень скаржник не визначив.

47. В аспекті ж порушення судами статті 74, 79 ГПК України щодо застосування стандарту доказування "вірогідності доказів", то цей стандарт застосовується саме для порівняння вчинених сторонами дій для доведення своєї позиції перед судом і порівняння поданих ними доказів, тоді як установлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно у межах доводів касаційної скарги.

48. Що ж до справ №№ 910/18036/17, 917/1307/18, 902/761/18, 917/2101/17, 129/1033/13-ц, то правові висновки, сформульовані Верховним Судом у них, стосувалися норм процесуального права, застосування яких є загальним, зокрема, під час вирішення питання вірогідності доказів, їх оцінки, законності і обґрунтованості судового рішення і питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Утім неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

49. Суд касаційної інстанції не вправі переоцінювати установлений судами попередніх інстанцій факт про наявність рішення загальних зборів учасників, як підставу для виплати відповідачеві дивідендів, тоді як інакшого застосування статті 1212 ЦК України не відбулося.

Щодо правничої допомоги

50. ОСОБА_1 на підтвердження понесених ним у суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн надав копію договору від 29.09.2021 № 11 про надання йому адвокатом Скаловим Сергієм Юрійовичем правової допомоги, копію додаткової угоди від 05.03.2025 до цього договору, у якій сторони погодили, що сума витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у Касаційному господарському суді під час розгляду касаційної скарги Товариства на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2024 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі № 915/1308/21 складатиме фіксовану суму 15 000 грн. У цій же додатковій угоді сторони обумовили перелік послуг, які адвокат надає клієнту у цій справі. Крім того, ОСОБА_1 надав копію акта приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2025 до названого договору, копію ордера на представництво інтересів відповідача, у тому числі у Касаційному господарському суді, виданого на ім`я адвоката Скалова С. Ю., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

51. Згідно з частиною першою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

52. Як зазначалося раніше, представництво інтересів ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції здійснював адвокат Скалов С. Ю., повноваження якого підтверджені названими вище документами.

53. Частиною третьою названої вище статті передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

54. В акті приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2025 сторони погодили, що адвокат провів правовий аналіз касаційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2024 і постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі № 915/1308/21, надав ОСОБА_1 первинну консультацію; здійснив аналіз судової практики з питань, що стосуються предмета позову; підготував і подав відзив на касаційну скаргу тощо; представляв інтереси клієнта у судовому засіданні у суді касаційної інстанції. До того ж, як зазначено раніше, сторони установили фіксований розмір наданих адвокатом послуг.

55. Відповідно до частини шостої названої вище статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

56. У розумінні положень частини п`ятої цієї ж статті зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

57. Розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат, колегія суддів враховує, що погоджений сторонами у договорі гонорар адвоката у розмірі 15 000 грн дійсно є фіксованим, однак констатує також, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, для суду не є обов`язковими.

58. Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

59. Звідси, враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 ГПК України, дослідивши докази, надані ОСОБА_1 на підтвердження судових витрат у формі фіксованого розміру гонорару адвоката, зважаючи на незначну складність справи, кількість підготовлених представником ОСОБА_1 процесуальних документів (лише відзив на касаційну скаргу) і судових засідань (одне засідання), критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, а також беручи до уваги клопотання Товариства про зменшення заявленого ОСОБА_1 розміру цих витрат у контексті застосування принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви шляхом стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, у решті вимог заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Судові витрати

61. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника та не підлягає поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі № 915/1308/21 закрити.

2. Заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" (54049, м. Миколаїв, вул. 2 Козацька, 28, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

4. У решті вимог заяви ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко