ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2025 р. Справа№ 918/584/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Рівненської обласної ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025

у справі № 918/584/22 (суддя О.В. Мандриченко)

за позовом Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави

до 1) Рівненської обласної ради

2) Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради

3) Комунального підприємства «Їдальня 20» Рівненської обласної ради

про визнання незаконним та скасування п. 2 рішення, наказу, визнання недійсним електронного аукціону, оформленого протоколом та договором, зобов`язання повернення нерухомого майна,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року заступник керівника Рівненської обласної прокуратури (далі також - Прокурор) в інтересах держави звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Рівненської обласної ради (далі також - Рада), Комунального підприємства Рівненської обласної ради «Управління майновим комплексом» (далі також - КП «УМК»), Комунального підприємства Рівненської обласної ради «Їдальня 20» (далі також - КП «Їдальня 20») про визнання незаконним та скасування п.2 рішення, наказу, визнання недійсним електронного аукціону, оформленого протоколом та договором, зобов`язання повернення нерухомого майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано п. 2 рішення Рівненської обласної ради №1762 від 21.08.2020 «Про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області» в частині відсутності обмежень щодо площі комунального майна, яка не повинна перевищувати 400 кв.м., орендодавцями якого є балансоутримувачі такого майна. Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради № 72 від 03.11.2021 «Про прийняття рішення про передачу в оренду нерухомого майна на аукціоні». Визнано недійсним результати електронного аукціону за лотом «Оренда приміщення загальною площею 465,10 кв.м., розміщеного в адміністративній будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 2, з цільовим призначенням - їдальня, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи», що відбувся 14.12.2021, оформлені протоколом електронного аукціону № LLE001-UA-995. Визнано недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад Рівненської області від 01.01.2021 №1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), статей 63, 78 207 Господарського кодексу України (далі також - ГК України), статей 1, 2, 4, 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та встановленим судом обставинами невідповідності оскаржуваного п. 2 рішення Рівненської обласної ради №1762 від 21.08.2020 «Про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області», наказу Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради № 72 від 03.11.2021 «Про прийняття рішення про передачу в оренду нерухомого майна на аукціоні», результатів електронного аукціону, оформлених протоколом №LLE001-UA-995 та договору оренди нерухомого майна від 01.01.2021 №1 вимогам ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Рівненська обласна рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги за апеляційною скаргою, Рада вказує на неправильне застосування судом норм ч.5 ст.16, ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ч.2 ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 761 ЦК України. Рада вважає, що наведеними вище нормами власнику майна надано право уповноважити будь-яку особу на укладення договору оренди майна від імені орендодавця, у тому числі - балансоутримувача такого майна.

Судом не враховано доводи, обґрунтовані посиланням на постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна». Зокрема, судом не спростовано доводи Ради про те, що навіть підприємство може бути орендодавцем комунального майна за умови погодження передання майна в оренду власником майна, у даному випадку, - головою Ради. Такий алгоритм погодження встановлений п.4 оскаржуваного рішення Облради.

Судом першої інстанції також залишено поза увагою, що обласні та районні ради, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не мають власних виконавчих органів.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 апеляційну скаргу Рівненської обласної ради передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу Рівненської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №918/584/22 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

18.04.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Рівненської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі № 918/584/22 та призначено розгляд скарги на 29.05.2025. Учасникам апеляційного провадження встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 12.05.2025. Ухвалою суду також витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №918/584/22.

12.05.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Прокурора, у якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Прокурор наполягає у відзиві на тому, що реалізуючи повноваження власника комунального майна, Рада зобов`язана керуватись нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» як спеціального закону, який регулює спірні правовідносини. Вважає безпідставним посилання на постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», оскільки, по-перше, постанова містить рекомендації, які стосуються норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який втратив свою силу, натомість спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна», прийнятим у 2019 році. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 19.09.2024 у справі 918/523/21, ухваленій щодо спору, що має подібні обставини, наголосив, що балансоутримувач не може набувати статусу орендодавця щодо об`єктів, визначених у п. «в» ч.2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.06.2025.

Третя особа свого повноважного представника для участі в апеляційному перегляді даної справи не направила ані 29.05.2025, ані 12.06.2025, про місце, час та дату розгляду справи апеляційним господарським судом особа повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням з відміткою Укрпошти.

За приписами ч. 1, п. 2 ч.3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

В судовому засіданні представники скаржника та відповідача-2 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Прокурор проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін.

12.06.2025 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги стосуються виключно висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог прокурора про визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Рівненської обласної ради №1762 від 21.08.2020 «Про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області» в частині відсутності обмежень щодо площі комунального майна, яка не повинна перевищувати 400 кв.м., орендодавцями якого є балансоутримувачі такого майна. Рада вважає, що ця вимога є основною, а усі інші вимоги - похідними. Радою також не ставиться під сумнів право прокурора на звернення до суду із позовом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги Рівненської обласної ради, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Рівненської обласної ради № 654 від 04.10.2005 «Про передачу майна, що належить до спільної власності територіальних громад області, на баланс КП «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради передано з балансу Рівненської обласної ради засоби майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 1 та майдан Просвіти, 2 на баланс Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради.

Рішенням Рівненської обласної ради № 1762 від 21.08.2020 «Про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області» (далі - рішення №1762), визначено, що для цілей оренди, відповідно до пункту "в" ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", органами, уповноваженими Рівненською обласною радою бути орендодавцями нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області, крім єдиних майнових комплексів, є балансоутримувачі відповідного майна.

З урахуванням п. 2 рішення Рівненської обласної ради № 1762, наказом Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради № 72 від 03.11.2021 (далі також - наказ №72), прийнято рішення про передачу в оренду на аукціоні нерухомого майна загальною площею 465,10 кв.м., розміщеного в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 2.

Пунктами 3, 4 вищезгаданого наказу №72, юрисконсульту доручено внести інформацію про об`єкт оренди до електронної торгової системи та опублікувати оголошення про передачу об`єкта в оренду на аукціоні.

14.12.2021 КП «УМК» проведено електронний аукціон № LLE001-UA-995 за лотом: «Оренда приміщення загальною площею 465,10 м.кв., розміщеного в адміністративній будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 2, з цільовим призначенням - їдальня, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи».

Участь в аукціоні взяв один учасник - Комунальне підприємство «Їдальня 20» Рівненської обласної ради, яке визначено переможцем з ціновою пропозицією 3 360,00 грн, що підтверджується протоколом електронного аукціону № LLE001-UA-995.

За результатами проведення електронних торгів, 01.01.2022 між Комунальним підприємством «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради (далі також - орендодавець/ балансоутримувач) та Комунальним підприємством «Їдальня 20» Рівненської обласної ради (далі також - орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області №1 (далі також - договір).

Відповідно до п. 4.1 договору, загальна площа об`єкта становить 465,10 кв.м. та складається з 29 кімнат (приміщень) №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 41, 49; частини кімнат (приміщень) 42, частина 44, частина 45, частина 46, розташованих на першому поверсі адміністративної будівлі та кімнати (приміщення) № 190, розташованого у підвальному поверсі адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти 2.

Пунктом 9.1 договору визначено місячну орендну плату у розмірі 2 800,00 грн без ПДВ.

На підставі вказаного договору, 01.01.2022 комісією у складі представників орендодавця/балансоутримувача - Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради та представником орендаря - Комунального підприємства «Їдальня 20» Рівненської обласної ради підписано акт приймання-передачі орендованого майна.

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість нерухомого майна загальною площею 465,10 кв.м., розміщеного в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 2 складає 14 854 070,63 гривень.

Прокурор, звертаючись з позовом до суду, обґрунтовував свої вимоги порушенням чинного законодавства, зокрема пункту «в» частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» щодо передачі у користування нерухомого майна комунальної власності балансоутримувачем у розмірі, який перевищує визначений законом розмір для передачі саме балансоутримувачем.

При цьому, обґрунтовуючи підстави для представництва у цьому випадку, прокурор вказував на те, що порушення інтересів держави полягає у порушенні встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження майном, що перебуває у комунальній власності, перевищенні власних повноважень обласною радою при делегуванні балансоутримувачу правомочності щодо розпорядження комунальним майном, безпідставному укладенні договору оренди саме балансоутримувачем та, як наслідок, незаконній передачі в користування об`єкта комунальної власності, недотриманні законодавчо встановленої процедури такої передачі, що спричиняє шкоду державі і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі, для звернення з позовами до суду в інтересах держави.

Натомість, Рада, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що заступник керівника Рівненської обласної прокуратури не врахував положення законодавства, при поданні даного позову. Так, за доводами Ради, надання Рівненською обласною радою згідно з оскаржуваним п. 2 рішення від 21.08.2020 № 1762 дозволу балансоутримувачам майна бути орендодавцем комунального майна, зазначеного в п. в) ч. 2 ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», є правомірним та в жодному разі не порушує інтересів держави або територіальної громади.

КП «УМК», заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що оспорюване рішення було прийняте з дотриманням необхідної процедури для його прийняття, оскільки рішення прийнято на черговій сесії ради, дана сесія є правомочною, вказане питання було включено в порядок денний сесії, розглядалось на засіданнях постійних комісій обласної ради, проводилась доповідь та обговорення проекту рішення, голосування і за його результатами прийнято більшістю голосів присутніх депутатів, підстави ставити під сумнів законність даного рішення у Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради відсутні.

Підприємство зазначає, що вимоги заступника керівника Рівненської обласної прокуратури у позовній заяві щодо визнання наказу Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради від 03.11.2021 № 72 незаконним та його скасування є необґрунтованими, оскільки рішення прийнято балансоутримувачем, який мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, та керувався вищенаведеними вимогами законодавства, що регулюють питання оренди об`єктів комунальної форми власності.

Зокрема, на момент прийняття оспорюваного наказу, проведення аукціону та вчинення правочину, Рівненською обласною радою було надано відповідні повноваження балансоутримувачу виступати орендодавцем без обмеження щодо площі комунального майна безпосередньо рішенням Рівненської обласної ради від 21.08.2020 № 1762, яке до теперішнього часу є чинним та обов`язковим до виконання.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Статтями 7, 140 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 16 цього Закону визначено організаційно-правову, матеріальну і фінансову основи місцевого самоврядування та передбачено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Закон України «Про оренду державного та комунального майна» визначає правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим. Дія цього Закону не поширюється на відносини концесії державного та комунального майна.

У статті 4 зазначеного Закону визначені суб`єкти орендних правовідносин, якими за змістом частини 1 є орендар; орендодавець; балансоутримувач; уповноважений орган управління; представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу; Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «в» частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є органи, уповноважені представницькими органами місцевого самоврядування, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке перебуває у комунальній власності.

У свою чергу за змістом пункту «г» вказаної норми орендодавцями є балансоутримувачі - щодо, зокрема нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 400 квадратних метрів на одного балансоутримувача, якщо менший розмір площі не встановлено рішенням представницького органу місцевого самоврядування - щодо об`єктів комунальної власності або галузевими особливостями оренди майна.

При цьому, у статті 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» наведені визначення термінів та передбачено, що представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Уповноважений орган управління - це орган, до сфери управління якого належить балансоутримувач.

Відповідно до частин 2, 3 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

За змістом пункту 19 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради здійснюється вирішення за дорученням відповідних рад питань про продаж, передачу в оренду, під заставу об`єктів комунальної власності або прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, що забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об`єктів в установленому законом порядку.

У статті 44 цього Закону передбачені повноваження, які районні, обласні ради делегують відповідним місцевим державним адміністраціям.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 910/7364/18 зазначено, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.

Відповідно до частини першої статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

За змістом статті 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Отже, враховуючи наведені приписи законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Проте, Рівненською обласною радою як уповноваженим органом у сфері розпорядження об`єктами комунальної власності району, всупереч вимогам чинного законодавства, делеговано повноваження щодо розпорядження спірним майном балансоутримувачу - комунальному підприємству.

Водночас, балансоутримувач не може набувати статусу орендодавця щодо об`єктів визначених у пункті «в» частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки такі повноваження надано саме органу, уповноваженому представницькими органами місцевого самоврядування, а комунальне підприємство таким органом не є.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За встановлених обставин невідповідності оскаржуваного рішення Ради приписам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Рівненської обласної ради № 1762 від 21.08.2020 в частині відсутності обмежень щодо площі комунального майна, яка не повинна перевищувати 400 кв.м., орендодавцями якого можуть бути балансоутримувачі такого майна.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання п. 2 рішення Рівненської обласної ради № 1762, наказом Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради № 72 від 03.11.2021, прийнято рішення про передачу в оренду на аукціоні нерухомого майна загальною площею 465,10 кв.м., розміщеного в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 2.

Однак, як мотивовано зазначено судом першої інстанції, чинне законодавство не надає право балансоутримувачу - Комунальному підприємству «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна, оскільки об`єкт оренди у даному випадку має площу понад 400 кв.м., а тому враховуючи факт визнання незаконним п. 2 рішення Рівненської обласної ради №1762 від 21.08.2020 «Про оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області», відсутність у КП «УМК», як балансоутримувача майна, повноважень для передання в оренду об`єкта, наказ Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради № 72 від 03.11.2020 не відповідає вимогам законодавства, а відтак даний наказ незаконний та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції також встановлено, що пунктами 3, 4 наказу №72, виданого директором КП «Управління майновим комлпексом» Рівненської обласної ради, юрисконсульту доручено внести інформацію про об`єкт оренди до електронної торгової системи та опублікувати оголошення про передачу об`єкта в оренду на аукціоні.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду за результатами проведення аукціону виключно в ЕТС. Протокол про результати аукціону формується та оприлюднюється ЕТС автоматично в день завершення аукціону в електронній формі, у тому числі у випадку, передбаченому ч. 5 цієї статті.

У подальшому, 14.12.2021 відповідачем 2 проведено електронний аукціон № LLE001-UA-995 за лотом: «Оренда приміщення загальною площею 465,10 м.кв. розміщеного в адміністративній будівлі, що знаходиться за адресою м. Рівне, майдан Просвіти, 2, з цільовим призначенням - їдальня, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи».

Участь в аукціоні взяв один учасник - Комунальне підприємство «Їдальня 20» Рівненської обласної ради, яке визначено переможцем з ціновою пропозицією 3 360 грн, що підтверджується протоколом електронного аукціону № LLE001-UA-995.

За результатами проведення електронних торгів, 01.01.2022 між Комунальним підприємством «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради та Комунальним підприємством «Їдальня 20» Рівненської обласної ради, укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області №1 (далі також - договір).

Відповідно до п. 4.1 договору, загальна площа об`єкта становить 465,10 кв.м. та складається з 29 кімнат (приміщень) №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 41, 49; частини кімнат (приміщень) 42, частина 44, частина 45, частина 46, розташованих на першому поверсі адміністративної будівлі та кімнати (приміщення) № 190, розташованого у підвальному поверсі адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти 2.

Пунктом 9.1 договору визначено місячну орендну плату у розмірі 2 800,00 грн без ПДВ.

На підставі вказаного договору, 01.01.2022 комісією у складі представників орендодавця/балансоутримувача - Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської обласної ради та представником орендаря - Комунального підприємства «Їдальня 20» Рівненської обласної ради підписано акт приймання-передачі орендованого майна.

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість нерухомого майна загальною площею 465,10 кв.м., розміщеного в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 2 складає 14 854 070,63 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. 207, 208 Господарського кодексу України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог ч. 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У силу вимог ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також у зв`язку з визнанням незаконним п. 2 рішення Рівненської обласної ради № 1762 від 21.08.2020 у КП «УМК» відсутні повноваження щодо розпорядження спірним майном, як наслідок, договір укладено не уповноваженою особою (відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності).

За таких обставин, електронний аукціон за лотом «Оренда приміщення загальною площею 465,10 кв.м. розміщеного в адміністративній будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, майдан Просвіти, 2, з цільовим призначенням - їдальня, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи», що відбувся 14.12.2021 та оформлений протоколом електронного аукціону № LLE001-UA-995, як і договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад Рівненської області від 01.01.2021 №1, суперечать вимогам ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Враховуючи викладене, керуючись нормами статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, статті 207 Господарського кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-995, та договору оренди нерухомого майна від 01.01.2021 №1.

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, - є обґрунтованими.

Водночас, колегія суддів залишає поза увагою доводи Ради про неправильне застосування судом норм ч. 5 ст. 16, ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ч. 2 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 761 ЦК України. Дійсно, ці норми законодавства надають право власнику майна вільно розпоряджатись належним йому майном, у тому числі, уповноважити будь-яку особу на укладення договору оренди майна від імені орендодавця, у тому числі - балансоутримувача такого майна.

А оскільки Рада є органом місцевого самоврядування, то, з огляду на вимоги ст. 19 Конституції України, зобов`язана діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про оренду державного та комунального майна» є спеціальним нормативно-правовим актом, яким врегульовано правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Відповідно, реалізуючи повноваження власника майна у питаннях оренди цього майна, Рада зобов`язана керуватись нормами спеціального нормативно-правового акту.

Безпідставними є доводи Ради про необхідність врахування постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», оскільки, як слушно зауважено Прокурором у відзиві на апеляційну скаргу, постанова Пленуму містить рекомендації, які стосуються норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який втратив свою силу, натомість спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна», прийнятим у 2019 році.

Доводи Ради про те, що обласні та районні ради, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не мають власних виконавчих органів спростовуються ст. 118 Конституції України, відповідно до якої, виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Отже, Рада може на відповідну місцеву державну адміністрацію покласти обов`язки, передбачені п. «в» ч.2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Рівненської обласної ради, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Рівненську обласну раду.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Рівненської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №918/584/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №918/584/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи №918/584/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.06.2025.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко