ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1285/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

за участю секретаря судового засідання Кафланової А.С.,

розглянувши справу № 916/1285/25 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" /, адреса - 67300, Одеська обл., Березівський район, м. Березівка, вул. Паркова, 80, e-mail: /

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-КОР Трейд" /, адреса - 01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 21/

про стягнення 937 241,98 грн

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився, директор подав заяву про розгляд справи без участі представника за наявними в справі матеріалами (вх. №17033/25 від 28.05.2025);

від відповідача: не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

ВСТАНОВИВ:

31.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" /позивач, покупець/ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1319/25/ до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-КОР Трейд" /відповідач, постачальник/ про стягнення 937 241,98 грн збитків через неналежне виконання договору поставки від 25.10.2023 №25/10/2023-1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідач всупереч вимогам п. 201.10 ст. 201 ПК України не зареєстрував у визначений законом строк податкові накладні за господарським зобов`язанням, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений права включити суму податку на додану вартість /ПДВ/ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на загальну суму 937 241,98 грн. та поніс збитки в цій сумі.

Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 16, 22, 610, 611 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ГК України, підпункту 14.1.181 ст. 14, ст. ст. 201, 207 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 916/974/25. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.05.2025 на 11:30.

З довідки про доставку електронного листа вбачається, що документ в електронному вигляді «Ст.176 ч.2 Ухвала про відкриття провадження у справі (загальне)» від 07.04.25 по справі №916/1285/25 (суддя Петренко Н.Д.) було надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-КОР Трейд» на його електронну адресу. Документ доставлено до електронної скриньки: 14.04.25. Вих. № 916/1285/25/21090/25.

Окрім того, ухвала про відкриття провадження також направлялась відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві (01015м. Київ, вул. Лаврська, 21, яка є місцезнаходженням відповідача, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

28.04.2025 на адресу суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з ухвалою суду від 07.04.2025 з відміткою відділення поштового зв`язку Укрпошта - "адресат відсутній за вказаною адресою" від 22.04.2025.

Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

За змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.04.25 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

12.05.2025 позивачем по справі надано клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними у справі матеріалами /вх. № 15102/25/. Відповідач по справі повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.

13.05.2025 учасники справи до зали судового засідання не з`явились. Оскільки сторони по справі повідомлені належним чином, суд, враховуючи вказане та приймаючи до уваги заяву позивача, керуючись положеннями п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України 13.05.2025 постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.05.2025 о 14:30.

Ухвалою суду від 15.05.2025 повідомлено учасників справи про судове засідання для розгляду справи № 916/1285/25 по суті, призначене на 28.05.2025 р. на 14:30.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.05.25 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач міг ознайомитися з текстом цієї ухвали. Також в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з ухвалою суду від 15.05.2025 з відміткою відділення поштового зв`язку Укрпошта - "адресат відсутній за вказаною адресою".

До судового засідання учасники справи не з`явились.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними в справі матеріалами (вх. №17033/25 від 28.05.2025).

Від відповідача будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не надійшло, причини неявки представників суду невідомі.

На підставі ч. ч. 1-3 ст. 202 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Між ТОВ «УКР-КОР Трейд» /постачальник/ та ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» /покупець/ було укладено договір поставки від 25.10.2023 №25/10/2023-1.

Відповідними умовами договору сторони погодили предмет договору, взаємні права та обов`язки, місце його виконання, умови поставки товару, відповідальність тощо.

Зокрема, сторони погодили, що згідно з п. 1.1 вказаного договору постачальник (ТОВ «УКР-КОР Трейд») на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність покупцеві (ТОВ «Березівкаагрошляхбуд») зольну суміш для дорожнього будівництва та/або інші ТМЦ з перевезенням, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати вартість вказаного товару на умовах цього договору.

Згідно з розділом 2 договору /п.п. 2.1.1.-2.1.3./ постачальник зобов`язаний своєчасно надавати покупцю усі необхідні та належним чином оформлені документи на товар за даним договором (видаткові та податкові накладні, інші документи, погоджені сторонами).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що покупець зобов`язаний своєчасно на умовах цього договору оплачувати вартість товару, який поставляється за цим договором.

Згідно з п. 5.1 договору моментом поставки та переходу власності на товар є момент фактичного приймання-передачі товару сторонами (представниками сторін). Для цілей даного договору та цілей податкового та бухгалтерського обліку сторони домовились, що «моментом поставки» партії товару вважатиметься дата, проставлена на відповідній товаро-транспортній або видатковій накладній.

Також п.5.6.2. договору сторони погодили, що пунктом доставки - розвантаження є Одеська область, Подільский район, ст. Малий Фонтан, вул. Гагаріна, 1Б.

На виконання умов Договору ТОВ «Укр-Кор Трейд» було поставлено товару на загальну суму 25 384 821,80 грн з ПДВ, що підтверджується відповідними видатковими накладними:

- видаткова накладна №1 від 26.10.2023 на суму 437 046,00 грн, в т.ч. ПДВ 72 841,00 грн;

- видаткова накладна №3 від 27.10.2023 на суму 1 242 160,74 грн, в т.ч. ПДВ 207 026,79 грн;

- видаткова накладна №4 від 28.10.2023 на суму 1 452 132,84 грн, в т.ч. ПДВ 242,022,14 грн;

- видаткова накладна №5 від 29.10.2023 на суму 1 450 232,64 грн, в т.ч. ПДВ 241 705,44 грн;

- видаткова накладна №6 від 30.10.2023 на суму 622 885,56 грн, в т.ч. ПДВ 103 814,26 грн;

- видаткова накладна №7 від 31.10.2023 на суму 311 632,80 грн, в т.ч. ПДВ 51938,80 грн;

- видаткова накладна №8 від 01.11.2023 на суму 1 014 896,82 грн, в т.ч. ПДВ 169 149,47 грн;

- видаткова накладна №9 від 02.11.2023 на суму 1 478 925,66 грн, в т.ч. ПДВ 246 487,61 грн;

- видаткова накладна №10 від 03.11.2023 на суму 1 479 875,76 грн, в т.ч. ПДВ 246 645,96 грн;

- видаткова накладна №11 від 04.11.2023 на суму 1 480 255,80 грн, в т.ч. ПДВ 246 709,30 грн;

- видаткова накладна №12 від 05.11.2023 на суму 1 056 131,16 грн, в т.ч. ПДВ 176 021,86 грн;

- видаткова накладна №19 від 06.11.2023 на суму 1 667 615,52 грн, в т.ч. ПДВ 277 935,92 грн;

- видаткова накладна №20 від 07.11.2023 на суму 1 486 906,50 грн, в т.ч. ПДВ 27 817,75 грн;

- видаткова накладна №21 від 08.11.2023 на суму 1 375 744,80 грн, в т.ч. ПДВ 229 290,80 грн;

- видаткова накладна №22 від 09.11.2023 на суму 1 385 245,80 грн, в т.ч. ПДВ 230 874,30 грн;

- видаткова накладна №23 від 10.11.2023 на суму 643 977,78 грн, в т.ч. ПДВ 107 329,63 грн;

- видаткова накладна №24 від 11.11.2023 на суму 530 345,82 грн, в т.ч. ПДВ 88 390,97 грн;

- видаткова накладна №25 від 15.11.2023 на суму 645 307,92 грн, в т.ч. ПДВ 107 551,32 грн;

- видаткова накладна №26 від 19.11.2023 на суму 761 600,16 грн, в т.ч. ПДВ 126 933,36 грн;

- видаткова накладна №27 від 20.11.2023 на суму 1 042 499,72 грн, в т.ч. ПДВ 173 741,62 грн;

- видаткова накладна №28 від 21.11.2023 на суму 925 397,40 грн, в т.ч. ПДВ 154 232,90 грн;

- видаткова накладна №29 від 22.11.2023 на суму 923 117,16 грн, в т.ч. ПДВ 153 852,86 грн;

- видаткова накладна №30 від 23.11.2023 на суму 924 637,32 грн, в т.ч. ПДВ 154 106,22 грн;

- видаткова накладна №31 від 30.11.2023 на суму 581 841,24 грн, в т.ч. ПДВ 96 973,54 грн;

- видаткова накладна №33 від 03.12.2023 на суму 464 408,88 грн, в т.ч. ПДВ 77 401,48 грн.

Позивач на виконання умов договору здійснив оплату товару в повному обсязі, а саме у розмірі 25 384 771,80 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: від 27.10.2023 №19033; від 31.10.2023 №19097; від 15.11.2023 №19374; від 28.11.2023 №19562; від 04.12.2023 №19654; від 18.12.2023 №19872; від 09.04.2024 №21417.

ТОВ «Укр-Кор Трейд» склало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом-ЄРПН) податкові накладні, з яких вбачається, що постачальником (продавцем) є ТОВ "Укр-Кор Трейд", а отримувачем (покупцем) є ТОВ "Березівкаагрошляхбуд", а саме:

- податкова накладна від 26.10.2023 №1 на загальну суму податку на додану вартість 72 841,00 грн;

- податкова накладна від 27.10.2023 №2 на загальну суму податку на додану вартість 243 859,00 грн;

- податкова накладна від 28.10.2023 №3 на загальну суму податку на додану вартість 205 189,93 грн;

- податкова накладна від 29.10.2023 №4 на загальну суму податку на додану вартість 241 705,44 грн;

- податкова накладна від 30.10.2023 №5 на загальну суму податку на додану вартість 103 814,26 грн;

- податкова накладна від 31.10.2023 №6 на загальну суму податку на додану вартість 51 938,80 грн;

- податкова накладна від 01.11.2023 №1 на загальну суму податку на додану вартість 169 149,47 грн;

- податкова накладна від 02.11.2023 №2 на загальну суму податку на додану вартість 246 487,61 грн;

- податкова накладна від 03.11.2023 №3 на загальну суму податку на додану вартість 246 645,96 грн;

- податкова накладна від 04.11.2023 №4 на загальну суму податку на додану вартість 246 709,30 грн;

- податкова накладна від 05.11.2023 №5 на загальну суму податку на додану вартість 176 021,86 грн;

- податкова накладна від 06.11.2023 №6 на загальну суму податку на додану вартість 277 935,92 грн;

- податкова накладна від 07.11.2023 №7 на загальну суму податку на додану вартість 247 817,75 грн;

- податкова накладна від 08.11.2023 №8 на загальну суму податку на додану вартість 229 290,80 грн;

- податкова накладна від 09.11.2023 №9 на загальну суму податку на додану вартість 230 874,30 грн;

- податкова накладна від 10.11.2023 №10 на загальну суму податку на додану вартість 107 329,63 грн;

- податкова накладна від 11.11.2023 №11 на загальну суму податку на додану вартість 88 390,97 грн;

- податкова накладна від 15.11.2023 №12 на загальну суму податку на додану вартість 107 551,32 грн.

Ці податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім вищезазначених податкових накладних відповідач направив для реєстрації в ЄРПН також сім податкових накладних на суму ПДВ 937 241,98 грн /від 19.11.2023 №13 на загальну суму податку на додану вартість 126 933,36 грн, від 20.11.2023 №14 на загальну суму податку на додану вартість 173 741,62 грн, від 21.11.2023 №15 на загальну суму податку на додану вартість 154 232,90 грн, від 22.11.2023 №16 на загальну суму податку на додану вартість 153 852,86 грн, від 23.11.2023 №17 на загальну суму податку на додану вартість 154 106,22 грн, від 30.11.2023 №18 на загальну суму податку на додану вартість 96 973,54 грн, від 03.12.2023 №1 на загальну суму податку на додану вартість 77 401,48 грн/, однак їх реєстрація спочатку була зупинена податковим органом, а потім рішенням комісії регіонального рівня були прийняті рішення про відмову в реєстрації вказаних податкових накладних.

Так, щодо:

- податкової накладної від 19.11.2023 №13 на загальну суму податку на додану вартість 126 933,36 грн 05.12.2023 відповідач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої документ збережено, а реєстрація податкової накладної зупинена. Запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

03.07.2024 відповідач отримав квитанцію з ЄПРН, в якій зазначено, що за результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 03.07.2024 № 11350690/41641374 про відмову в реєстрації податкової накладної від 19.11.2023 №13 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- Податкової накладної від 20.11.2023 №14 на загальну суму податку на додану вартість 173 741,62 грн.

05.12.2023 відповідач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої документ збережено, а реєстрація податкової накладної зупинена. Запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

03.07.2024 відповідач отримав квитанцію з ЄПРН, в якій зазначено, що за результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 03.07.2024 № 11350689/41641374 про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.11.2023 №14 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- Податкової накладної від 21.11.2023 №15 на загальну суму податку на додану вартість 154 232,90 грн;

18.12.2023 відповідач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої документ збережено, а реєстрація податкової накладної зупинена. Запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

03.07.2024 відповідач отримав квитанцію з ЄПРН, в якій зазначено, що за результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 03.07.2024 № 11350688/41641374 про відмову в реєстрації податкової накладної від 21.11.2023 №15 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- Податкової накладної від 22.11.2023 №16 на загальну суму податку на додану вартість 153 852,86 грн;

18.12.2023 відповідач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої документ збережено, а реєстрація податкової накладної зупинена. Запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

03.07.2024 відповідач отримав квитанцію з ЄПРН, в якій зазначено, що за результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 03.07.2024 № 11350687/41641374 про відмову в реєстрації податкової накладної від 22.11.2023 №16 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- Податкової накладної від 23.11.2023 №17 на загальну суму податку на додану вартість 154 106,22 грн;

18.12.2023 відповідач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої документ збережено, а реєстрація податкової накладної зупинена. Запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

03.07.2024 відповідач отримав квитанцію з ЄПРН, в якій зазначено, що за результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 03.07.2024 № 11350685/41641374 про відмову в реєстрації податкової накладної від 23.11.2023 №17 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- Податкової накладної від 30.11.2023 №18 на загальну суму податку на додану вартість 96 973,54 грн;

18.12.2023 відповідач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої документ збережено, а реєстрація податкової накладної зупинена. Запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

03.07.2024 відповідач отримав квитанцію з ЄПРН, в якій зазначено, що за результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 03.07.2024 № 11350686/41641374 про відмову в реєстрації податкової накладної від 30.11.2023 №18 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- Податкової накладної від 03.12.2023 №1 на загальну суму податку на додану вартість 77 401,48 грн.

10.01.2024 відповідач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якої документ збережено, а реєстрація податкової накладної зупинена. Запропоновано відповідачу надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

02.07.2024 відповідач отримав квитанцію з ЄПРН, в якій зазначено, що за результатами розгляду Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 02.07.2024 № 11339153/41641374 про відмову в реєстрації податкової накладної від 03.12.2023 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних в адміністративному та судовому порядку відповідачем не оскаржувались.

Порядок отримання податкового кредиту, терміни та порядок реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунку коригування до податкових накладних визначається Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7. ст. 207 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 7.7. Договору поставки передбачено, що у разі, якщо податкова накладна заповнена Постачальником з порушенням вимог ст. 201.1 ПКУ та/або зареєстрована з порушенням терміну реєстрації податкової накладної ЄРПН, встановленого ст. 201.1 ПКУ (з урахуванням положень ст. 120-1 ПКУ), якщо покупець внаслідок цього втратив право на податковий кредит з вини постачальника, покупець вправі без звернення до господарського суду зменшити оплату за поставлений товар на суму неотриманого податкового кредиту та штрафних санкцій, що має бути підтверджено відповідним податковим повідомленням-рішенням або (у разі 100% попередньої оплати вартості товару), постачальник зобов`язаний сплатити (повернути) протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів 20% товару, щодо якого податкові накладні були неналежно заповнені та/або не зареєстровані постачальником. Сторони домовились, що підставою для такої сплати (повернення) буде вважатись письмова вимога покупця до постачальника.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення збитків в розмірі 937 241,98 грн, оскільки ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» втратило можливість сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на вказану вище загальну суму ПДВ.

Предметом доказування у цій справі є: обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми збитків; обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).

При цьому доведеність протиправних дій відповідача у цій справі, з урахуванням підстав позову, потребує доведення факту порушення відповідачем правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, що вбачається з усталеної судової практики у подібній категорії справ (п. 38 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19).

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (п.п. 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Відповідач, у свою чергу, має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу (п. 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.22018 у справі № 918/219/17).

Положеннями статті 173 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків, відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу та статті 224 Господарського кодексу України, є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, враховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу (пункт 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 918/219/17).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 73, частина 1 статті 74, частина 1 статті 76, частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинної на момент виникнення правопорушення) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 "Про затверджені форми податкової накладної та порядку заповнення податкової накладної" податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкові накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у пункті 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України і пункті 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постанова Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, або обчислену відповідно до пункту 200-1.9 статті 200-1 II України (пункт 3 Наказу № 1307).

Пунктом 5 Наказу № 1307 визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених Податковим кодексом України та цим порядком.

Згідно з пунктом 3 Наказу № 1307, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення, викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових наклад і у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (абзац 1 пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до абзацу 14 та 15 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно з пунктом 14.1.181 статті 181 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Таким чином, наведеними нормами Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними суми податку можуть бути віднесені покупцем товарів/послуг до складу податкового кредиту.

Статтею 201 Податкового кодексу України унормовано таке.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З огляду на вказані положення норм матеріального права Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 викладено наступний правий висновок, який в силу вимог частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховуються господарським судом при розгляді даної справи.

Так, Верховний Суд зазначив, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.

Доказів на підтвердження реєстрації відповідачем податкових накладних в ЄРПН щодо поставки (оплати) товару на вищевказану загальну суму ПДВ матеріали справи не містять. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що в реєстрації податкових накладних в ЄРПН щодо поставки (оплати) товару на загальну суму ПДВ в розмірі 937 241,98 грн було відмовлено.

З наведеного вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на вищевказану загальну суму ПДВ, тобто позивач поніс збитки.

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» втратив право включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом зменшення податкового зобов`язання на суму 937 241,98 грн, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 14 058,63 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 497 від 11.03.2025.

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 14 058,63 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-КОР Трейд" /, адреса - 01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 21/ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" /, адреса - 67300, Одеська обл., Березівський район, м. Березівка, вул. Паркова, 80, e-mail: / збитки у розмірі 937 241,98 грн /дев`ятсот тридцять сім тисяч двісті сорок одна гривня 00 копійок/ та судовий збір у розмірі 14 058,63 грн /чотирнадцять тисяч п`ятдесят вісім гривень 63 копійки/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 09 червня 2025 р.

Суддя Н.Д. Петренко