ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2025 р. Справа№ 910/3606/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Сибіги О.М.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 29.05.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2025

у справі №910/3606/25 (суддя Джарти В.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" про забезпечення позову до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ"

до 1) Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

2) Акціонерного товариства "Банк Альянс"

про визнання банківських гарантій № 4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022 такими, що не підлягають виконанню.

в с т а н о в и в:

23.03.2025 через систему "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" (далі - заявник, ТОВ "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ", Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі № 910/3606/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Заборонено Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" 25.03.2024 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі "Електронний суд" 25.03.2025, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/3606/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви. Просив вирішити питання про розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/3606/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/3606/25 залишено без руху, запропоновано апелянту усунути недоліки, надавши докази, що підтверджують доплату судового збору у встановленому законодавством розмірі, а саме 605,60 грн.

07.04.2025 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази доплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/3606/25, справу призначено до розгляду на 06.05.2025.

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Банк Альянс» проти задоволення скарги заперечило, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях АТ «Укргазвидобування», а ухвала місцевого суду від 24.03.20225 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду про забезпечення позову без змін.

06.05.2025 розгляд справи №910/3606/25 не відбувся у зв`язку з перебуванням колегії суддів у відпустках. Після виходу суддів з відпусток, ухвалою суду від 19.05.2025 справу призначено до розгляду на 27.05.2025.

27.05.2025 по справі оголошено перерву до 29.05.2025.

У судове засідання 29.05.2025 з`явилися представники АТ «Укргазвидобування», ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» та АТ «Банк Альянс».

Представник АТ «Укргазвидобування» у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 24.03.2025 у справі №910/3606/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представники ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» та АТ «Банк Альянс» заперечили проти доводів, викладених у апеляційній скарзі і просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову залишити без змін.

Крім того, представником ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» на вимогу суду було надано копію позовної заяви, яка була подана через систему "Електронний суд" 31.03.2025 до Господарського суду міста Києва, копію ухвали Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 15.04.2025, копію ухвали суду про відкладення підготовчого засідання у даній справі від 14.05.2025.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст.136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №914/1257/18).

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 ГПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається (має намір звернутися) позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 року у справі № 915/1792/18).

Також, за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, позивач зазначає, що Акціонерне товариство "Укргазвидобування", ухиляючись від виконання зобов`язань, передбачених пунктом 2 та пунктом 5 додаткової угоду №2 до Індивідуального договору №ПГ1402/3298-22 від 14.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3297/34-22 від 14.02.2022, вчиняє активні дії зі стягнення грошових коштів з Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" шляхом направлення відповідних вимог про стягнення коштів за банківськими гарантіями, у тому числі за банківськими гарантіями №4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022, що стало підставою для звернення Товариства до суду з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди №5 від 03.06.2024 до Індивідуального договору №ПГ1402/3298-22 від 14.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3297/34-22 від 14.02.2022, якою пролонгується строк виконання грошового зобов`язання на час дії військового стану.

Заявник вказує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 у справі № 910/7495/24 визнано укладеною додаткову угоду № 5 від 03.06.2024 до Індивідуального договору №ПГ1402/3298-22 від 14.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3297/34-22 від 14.02.2022 в запропонованій редакції.

Водночас, за доводами заявника, Акціонерне товариство "Укргазвидобування", як бенефіціар за Банківськими гарантіями, ігноруючи рішення судів в аналогічних справах, що набрали законної сили та якими встановлено факт недобросовісної поведінки АТ "Укргазвидобування", звернулося до АТ "БАНК АЛЬЯНС", як гаранта, з метою отримання виплати у зв`язку з невиконанням принципалом вимог за Індивідуальним договором №ПГ1402/3298-22 від 14.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3297/34-22 від 14.02.2022.

Отже, ТОВ "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" вважає, що у випадку сплати АТ «БАНК АЛЬЯНС» грошових коштів за спірними банківськими гарантіями на користь АТ «Укргазвидобування» призведе до порушення майнових прав ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ», оскільки після сплати за гарантіями у АТ «БАНК АЛЬЯНС» виникне право регресу до ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ». Вказане зумовить необхідність звертатися ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» з новим позовом до АТ «Укргазвидобування» та АТ «БАНК АЛЬЯНС» з метою поновлення порушених прав ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ».

Крім того, згідно з додатковою угодою №5, яка була затверджена рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7495/24, яке переглядається в апеляційному порядку, на ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» покладається обов`язок надати нову банківську гарантію на аналогічну суму та новий строк дії.

На переконання заявника АТ «Укргазвидобування», зловживаючи своїм правом, може отримати виплату за банківською гарантією №4486-22 від 26.10.2022 та банківською гарантією №4487-22 від 26.10.2022 та отримати нові гарантії за додатковою угодою №5, яка була затверджена рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7495/24, з можливістю повторного отримання виплати.

Наведені заявником обставини, за його твердженнями, є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, оскільки невжиття таких заходів призведе до виникнення перешкод виконання судового рішення та ефективного захисту прав ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ».

З огляду на вказане ТОВ "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" у своїй заяві про забезпечення позову до подачі позовної заяви вказувало, що має намір подати до Господарського суду міста Києва позов з позовними вимогами про визнання банківської гарантії №4486-22 від 26.10.2022 та банківської гарантії №4487-22 від 26.10.2022 такими, що не підлягають виконанню.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, позивачем, 31.03.2025 через систему "Електронний суд" до Господарського суду міста Києва було подано позов про визнання банківської гарантії №4486-22 від 26.10.2022 та банківської гарантії №4487-22 від 26.10.2022 такими, що не підлягають виконанню. За вказаною позовною заявою, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 відкрито провадження у справі та ухвалою суду першої інстанції від 14.05.2025 було відкладено підготовче засідання у даній справі. Вказані копії позовної заяви та ухвал суду на вимогу суду апеляційної інстанції були надані заявником та долучені до матеріалів справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволені судом заходи забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями, як спосіб забезпечення позову про визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню, жодним чином не порушують інтересів відповідачів та інших осіб, в той же час дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача, є адекватними, пропорційним і пов`язаними з предметом спору. Позивач, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції довів, що у разі виконання банком зобов?язань за гарантією, це може ускладнити чи зробити неможливим захист його прав у ініційованому ним позові. Який (позов), як встановлено судом апеляційної інстанції подано до місцевого господарського суду у відповідності до приписів ч.3 ст. 138 ГПК України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, судом першої інстанції взято до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову та враховано, що заборона здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022 саме у даній справі не спричиняють порушення прав третіх осіб.

Таким чином, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, враховуючи те, що забезпечення позову допускається як гарантія задоволення законних вимог позивача, зважаючи на те, що вжиття заходів забезпечення не призведе до будь-якої істотної шкоди інтересам сторін у спорі, але невжиття їх, у разі виконання банком своїх зобов?язань за гарантією може ускладнити чи зробити неможливим захист його прав у заявленому позові, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» про вжиття заходів забезпечення позову саме, щодо заборони Акціонерному товариству «Банк Альянс» здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованим та не доцільним посилання скаржника в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування ухвали про забезпечення позову у даній справі на прийняту Верховним Судом постанову від 13.03.2025 у справі № 910/7495/24, якою скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 про вжиття аналогічних заходів забезпечення позову - заборони АТ «Банк Альянс» здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам АТ «Укргазвидобування».

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом розгляду у вказаній справі №910/7495/24 була вимога ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» до АТ «Укргазвидобування» за участю третьої особи АТ «Банк Альянс» про визнання укладеною додаткової угоди № 5 від 03.06.2024 до індивідуального договору ПГ1402/3298-22 від 14.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3297/34-22 від 14.02.2022 в редакції, зазначеній в прохальній частині позову.

Скасовуючи судові рішення про забезпечення позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що вказані заходи забезпечення позову, вжиті судом щодо АТ «Банк Альянс» стосуються заборони банку (третій особі) здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями. Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій не врахували наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, тому що позивач оскаржував не гарантійне зобов`язання, а саме відносини, які виникають з індивідуального договору, укладеного в межах рамкового договору, а тому виконання банком свого обов`язку перед АТ «Укргазвидобування» за гарантією жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки останній не є стороною одностороннього правочину (гарантії), а отже, заборона банку здійснювати виплати за гарантією не має правового зв`язку з предметом позовних вимог позивача.

Натомість, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що у даній справі №910/3606/25 ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» звернулося в суд з позовом до АТ «Укргазвидобування» та АТ «Банк Альянс» про визнання банківської гарантії №4486-22 від 26.10.2022 та банківської гарантії №4487-22 від 26.10.2022 такими, що не підлягають виконанню.

Тобто, у даному випадку обраний ТОВ «І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ» спосіб забезпечення позову має прямий зв`язок із обраним способом захисту порушених прав, саме визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню. При цьому, судом враховано, що АТ «Банк Альянс» у своєму відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу суду про забезпечення позову до подання позовної заяви заборонивши АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4486-22 від 26.10.2022 та №4487-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам АТ "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Отже, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що у справах №910/7486/24 та №910/7487/24 Верховний Суд у своїх постановах від 06.11.2024 та від 04.11.2024 відповідно, залишив без змін ухвали та постанови судів перших та апеляційних інстанції про забезпечення позову шляхом:

- заборони АТ «Банк Альянс» здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4490-22 від 26.10.2022 та №4491-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам АТ «Укргазвидобування»;

- заборони АТ «Банк Альянс» здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4480-22 від 26.10.2022 та №4481-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам АТ «Укргазвидобування».

Також, необґрунтованими є доводи скаржника про те, що заявником при зверненні із заявою про забезпечення позову до подачі позову не було сплачено судовий збір, у зв?язку з чим, за доводами скаржника, суд першої інстанції мав би повернути таку заяву, як таку, що подана без додержання вимог ст. 139 ГПК України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору у розмірі 1541,25 грн. (а.с. 72). Отже вказані доводи відхиляються судом апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 про забезпечення позову у справі №910/3606/25 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги у порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/3606/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/3606/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3606/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 05.06.2025.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

О.М. Сибіга