АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2913/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Поливаної Олени Володимирівни

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 (повний текст складено та підписано 26.12.2024, суддя ПінтелінаТ.Г.)

у справі №916/2913/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР"

до Фізичної особи-підприємця Поливаної Олени Володимирівни

про стягнення 105 860 грн

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" (далі - ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Поливани Олени Володимирівни про стягнення 105 860 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами Агентського договору на реалізацію туристичних послуг №2021-1329 від 30.03.2021 в частині оплати туристичних послуг за замовленнями № 156794 та № 156792.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 по справі №916/2913/24 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача штраф в сумі 105 860 грн та судовий збір в сумі 3 028 грн.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з анулюванням замовлення відповідачем, позивач на підставі п. 8.4 Договору має право на стягнення з відповідача 100% штрафу за ануляцію замовлень.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 по цій справі, а у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на таке:

- відповідачу не надходило підтвердження замовлення у такому вигляді, як передбачено умовами Агентського договору;

- згідно з листом від адміністрації готелю, збитків готель не зазнав, та претензій до позивача не має;

- позивачем не надано доказів на підтвердження неналежності виконання відповідачем зобов`язань за Агентським договором;

- застосування штрафних санкцій не є обов`язковим для застосування Туроператором та застосовуються останнім на власний розсуд. Оскільки ТОВ «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» не було понесено реальних збитків та витрат, а анулювання замовлення відбулось за незалежних від відповідача причин, то й стягнення в даному випадку штрафу буде порушенням загальних принципів здійснення господарської діяльності;

- у діях відповідача відсутня вина та протиправна поведінка зобов`язаної особи, що виключає стягнення з відповідача штрафу;

- позивачем пропущено строк на пред`явлення позову, з урахуванням положень ЦК та ГК в частині нарахування та стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою суду апеляційної інстанції відкрито апеляційне провадження у цій справі та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив позивача на апеляційну скаргу в якій останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін, оскільки вважає таку апеляційну скаргу необґрунтованою, а викладені в ній доводи такими, що можуть бути взяті судом до уваги.

Так, позивач зазначає, що апелянт припинила свою діяльність, як суб`єкт господарської діяльності 05.07.2024, проте приховала цю обставину як від суду першої інстанції, так і від суду апеляційної інстанції. За таких обставин, на момент подання апеляційної скарги Поливана Олена Володимирівна не мала господарської процесуальної правоздатності як суб`єкт господарської діяльності.

Щодо посилання апелянта на те, що «Підтвердження Замовлення» у такому вигляді, як передбачено умовами Агентського договору їй не надходило, за твердженням позивача, не спростовуються наявними матеріалами справи, в яких наявні підтвердження замовлень № 156792 та №156794.

Позивач також наголошує на тому, що апелянт помилково посилаються на відсутність збитків, понесених позивачем, оскільки предметом спору у даній справі являється не стягнення збитків, а стягнення неустойки за порушення правил здійснення господарської діяльності і неналежне виконання зобов`язань за договором.

За твердженням позивача, всупереч умовам Агентського договору та нормі ст. 525 ЦК України, відповідач не здійснив оплату замовлень і в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов`язання. Наведене свідчить про порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, визначених Сторонами в Агентському договорі, та порушення норми ст. 525 ЦК України, в результаті чого не досягнуто мети договору і бажаного результату від вчинених позивачем дій на його виконання.

Стосовно аргументів апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності позивач зазначає, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Також, відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. За викладених обставин позивач вважає, що доводи відповідача про пропуск строку позовної давності не заслуговують на увагу.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про призначення експертизи в якому відповідач просить призначити у справі № 916/2913/24 технічну експертизу документів рахунку-фактури № СФ-0024599 від 01.09.2022 та рахунку-фактури № СФ-0024595 від 01.09.2022.

Щодо вказаного клопотання колегія суддів зазначає таке.

Згідно з приписами ст.169 Господарського процесуального кодексу України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст.258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, клопотання особи, яка подала скаргу.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ст.270 ГПК України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача. Підготовчі дії, визначені пунктами 5, 6 частини першої цієї статті, вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 2 ст.267 ГПК України).

Отже, законодавцем встановлено імперативні приписи, які зобов`язують апелянта подавати будь-які клопотання, у тому числі про призначення судової експертизи, саме разом з апеляційною скаргою у строки, обчислення яких пов`язується із поданням такої скарги.

Так колегія суддів зазначає, що скаржником клопотання про призначення експертизи з апеляційною скаргою не подавалося, а тому суд апеляційної інстанції у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду дане питання не вирішувалось. Відтак, апелянтом клопотання про призначення експертизи заявлено після закінчення процесуального строку.

Згідно з приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст. 119 ГПК України).

При цьому, скаржник у даному клопотанні не порушує питання щодо поновлення строку на його подання, а також не наводить жодних поважних причин, які зумовили пропуск такого строку, були об`єктивно непереборними та дійсно завадити скаржнику звернутись з таким клопотанням разом з апеляційною скаргою.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачка приймала участь у розгляді даної справи у суді першої інстанції, а тому не була позбавлена можливості звернутись із клопотанням про призначення експертизи до місцевого господарського суду, однак своїм правом не скористалась, а також не зазначила у суді апеляційної інстанції про наявність об`єктивних, непереборних перешкод, які стали на заваді вчиненню таких дій.

Слід також відзначити, що відповідачка не була позбавлений можливості надати висновок експерта здійснений на її замовлення, однак як свідчать наявні матеріли справи таким правом не скористалась.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про залишення клопотання відповідача про призначення по справі судової експертизи без розгляду.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзивів на апеляційні скарги.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 30.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" (Туроператор) та Фізичною особою-підприємцем Поливана Оленою Володимирівною (Турагент) був укладений Агентський договір № 2021-1329 на реалізацію туристичних послуг (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 2.1. Договору, Турагент зобов`язується за дорученням та від імені Туроператора за винагороду здійснювати діяльність по реалізації сформованого Туроператором Турпродукту і укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (фізичними особами - Туристами чи юридичними особами - Замовниками), а також здійснювати фактичні дії, визначені Договором, із забезпечення надання Турпродукту (туристичних послуг) Туристу.

Для забезпечення виконання умов зазначеного Агентського договору відповідачу було надано пароль і логін для доступу до системи "оn-lіnе" бронювання Туристичних послуг, що підтверджується підписаним між Сторонами Актом приймання-передачі паролю і логіну системи "оn-lіnе" бронювання".

Відповідно до умов п.1.8. Договору, "Система "оn-lіnе" бронювання" - це електронна системи обміну даних, розміщена на офіційному сайті Туроператора, яка містить актуальну вичерпну інформацію про Турпродукт (туристичну послугу) та умови його реалізації, також забезпечує можливість здійснення Замовлення/Підтвердження Замовлення/Ануляцію замовлень в режимі реального часу, з використанням мережі Інтернет.

Всі дії, вчинені Турагентом в системі "оn-lіnе" бронювання", в тому числі направлення Замовлення, Підтвердження Замовлення, Ануляція, листування, а також будь-які документи чи витяти, отримані шляхом роздруківки із системи "оn-lіnе" бронювання", мають для Сторін цього Договору однакову юридичну силу, як і вчинені письмово, уповноваженими на такі дії представниками Сторін.

Відповідно до п. 3 Додатку № 2 до Договору всі заявки на бронювання (Замовлення), зміни до них або їх ануляція, відправлені від імені Турагента за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання мають силу заявок, оформлених письмово, з усіма наслідками відповідно до умов Договору.

Будь-які операції, здійснені Сторонами Договору через систему "оn-lіnе" бронювання, як то розміщення Замовлення (бронювання) Турагентом, Підтвердження замовлення (бронювання) Туроператором, або відмова чи скасування від розміщеного замовлення (бронювання), є підставою для оплати Турагентом туристичних послуг та/або відповідних витрат Туроператора, чи штрафних санкцій, відповідно до умов Агентського договору на реалізацію Туристичних послуг (п. 8 Додатку № 2 до Договору).

Відповідно до умов п.4.1. Договору, до розділу 4 цього Договору застосовуються вимоги статей 641, 642 Цивільного кодексу України, а саме: пропозиція укласти договір та прийняття пропозиції.

Вчинення Сторонами дій, що передбачені п.4.5, п.4.6 цього Договору є окремою угодою в якій сторони дійшли суттєвих умов відносно замовлення Турагентом у Туроператора туристичної послуги на користь третіх осіб - Туристів/Замовників, зазначене створює обов`язок для Турагента здійснити оплату замовленої туристичної послуги повністю, при цьому не є обов`язковою умовою споживання Туристом створеної послуги та/або укладання з Туристом договору на туристичне обслуговування (п. 4.2. Договору).

Відповідно до умов п.1.1. Договору "Замовлення" (Заявка на бронювання турпродукту/туристичної послуги) - письмовий або електронний запит турагента про надання (бронювання замовлення) обраного Туристом Турпродукту (туристичної послуги), отриманий Туроператором в оригіналі по факсу, технічними засобами бронювання, в тому числі через систему "оn-lіnе" бронювання, або в інший спосіб, що встановлений цим Договором чи Туроператором, який містить перелік інформації, необхідної для оформлення Турпродукту (туристичної послуги). Замовлення (Заявка на бронювання) Турпродукту/туристичної послуги вважається офертою, тобто пропозицією на укладення Договору на туристичне обслуговування, в тому числі і оформлене в системі "оn-line" бронювання.

Відповідно до п.1.2. Договору "Підтвердження Замовлення" - відповідь Туроператора по електронних чи факсимільних засобах зв`язку, технічних засобів бронювання, в тому числі через систему "оn-lіnе" бронювання, на замовлення, в якій міститься згода Туроператора на надання (бронювання) обраного Туристом Турпродукту (туристичної послуги). Така відповідь Туроператора може бути надана в тому числі шляхом виписки та надіслання будь-яким із засобів зв`язку на ім`я Турагента рахунку-фактури Туроператора.

Підтвердження Замовлення вважається акцептом Туроператора, тобто підтвердженням бажання укласти Договір на туристичне обслуговування. Турпродукт вважається реалізованим в моменту підтвердження замовлення Туроператором.

24.08.2022 року відповідачем у відповідності до умов Договору через систему "оn-lіnе" бронювання направлено позивачу замовлення № 156794 на придбання туристичного продукту, а саме туристичної подорожі до Республіки Болгарія на двох туристів, в період з 01.09.2022 по 11.09.2022, з проживанням в готелі PARADISE ВЕАСН 5* (SV VLAS) DOUBLE ROOM, SEA VJEW, DBL, Аl. Загальна вартість замовленого туристичного продукту становила 52868,00 грн.

ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" 24.08.2022 року за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання було підтверджено відповідачу замовлення № 156794, що в порядку ст.ст. 638 і 642 ЦК України є акцептом, тобто прийняттям пропозиції на укладення відповідного правочину з придбання відповідачем туристичного продукту на умовах Агентського договору, та здійснено фактичне бронювання замовлених відповідачем послуг.

26.08.2022 року ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" направлено відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0024599 на оплату туристичних послуг за замовленням № 156794.

Позивач зазначає, що станом на день подання цієї позовної заяви відповідачем туристичні послуги не оплачені у повному обсязі і в строки, встановлені умовами Договору.

Крім того, 24.08.2022 року відповідачем у відповідності до умов Агентського договору через систему "оn-lіnе" бронювання направлено позивачу замовлення № 156792 на придбання туристичного продукту, а саме туристичної подорожі до Республіки Болгарія на двох туристів, в період з 01.09.2022 по 11.09.2022 року, з проживанням в готелі PARADJSE ВЕАСН 5* (SV VLAS) DOUBLE ROOM, SEA VIEW, DBL, АІ. Загальна вартість замовленого туристичного продукту становила 52992,00 грн.

ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" 24.08.2022 року за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання було підтверджено відповідачу замовлення № 156792, що в порядку ст.ст. 638 і 642 ЦК України є акцептом, тобто прийняттям пропозиції на укладення відповідного правочину з придбання відповідачем туристичного продукту на умовах Агентського договору, та здійснено фактичне бронювання замовлених відповідачем послуг.

26.08.2022 року ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" направлено відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0024595 на оплату туристичних послуг за замовленням № 156792.

Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви відповідачем туристичні послуги не оплачені у повному обсязі і в строки, встановлені умовами Договору.

Згідно умов п. 6.1. Договору, Турагент здійснює повну оплату замовленого Турпродукту відповідно до виставленого Туроператором рахунку-фактури.

Строк дії рахунку виставленого Туроператором встановлюється в самому рахунку, оплата рахунку після спливу строку його дії не може вважатися повною оплатою замовлення, а вартість туристичного продукту може бути змінена.

Відповідно до положень п. 3.2.4 Договору, Турагент зобов`язаний здійснювати переказ Туроператору вартості Турпродукту в строк, встановлений розділом 6 договору, незалежно від розміру, строку фактичного одержання Турагентом коштів від туриста чи іншої особи та незалежно від факту реалізації Турагентом Турпродукту.

Відповідно до п. 1.4. Договору, "Відмова від Замовлення", "Ануляція" є відмовою Турагента від замовленого у Туроператора Турпродукту чи його частини, в тому числі: відмова від усього Турпродvкту, або зменшення кількості днів, на яку замовляється готель, та/або зменшення числа осіб в Замовленні, та/або відмова від однієї чи кількох замовлених в складі Турпродукту послуг, несвоєчасна та або неповна оплата рахунку Туроператора, не з`явлення туристів до місць надання туристичних послуг, або їх відмова від використання туристичних послуг в цілому або частково, яка надіслана Турагентом Туроператору будь-яким із засобів зв`язку, в тому числі електронною поштою або за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання.

Таким чином, Турагент, не здійснивши оплату вартості туристичних послуг, замовлених згідно Заявок № 156792 та № 156794, фактично відмовився від вказаних замовлень, що в свою чергу є ануляцією замовлень на бронювання туристичних послуг.

Враховуючи те, що відповідач не оплатив вартість замовлених туристичних послуг на підставі замовлень № 156792 та № 156794 у строк до 26.08.2022, ані до початку замовлених туристичних подорожей (01.09.2022), то за умовами п. 1.4. Агентського договору це являється відмовою Турагента від замовлень, які відбулись менше ніж за 7 днів до початку подорожі.

При цьому, у випадку відмови Турагента від раніше здійсненого бронювання перевезення або заброньованих квитків, або їх зміні (крім заміни прізвищ туристів/пасажирів або бланків квитків) на будь-який вид транспорту, Турагент зобов`язаний сплатити Туроператору неустойку в вигляді штрафу в розмірі 100% вартості перевезення або квитків, незалежно від строків відмови або зміни від бронювання/заброньованих квитків (п. 8.4. Договору).

Відповідно до умов п. 8.6. Договору, будь-яка ануляція замовлення з ініціативи Турагента, а також Ануляція замовлення з ініціативи Туроператора згідно пунктів 3.1.7., 3.3.1., 4.7 цього Договору, тягне за собою наслідки, передбачені п. 8.4. Договору.

За викладених обставин, враховуючи відмову відповідача здійснити оплату вартості замовлених туристичних послуг, що є відмовою від замовлення в розумінні п. 1.4. Договору, позивач вважає, що у відповідача виникло зобов`язання з оплати штрафу в сумі 52868,00 грн за замовленням № 156794, а також з оплати штрафу в сумі 52992,00 грн за замовленням № 156792, що разом становить 105860,00 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх в повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 626, 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, положення частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

За приписами ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 24.08.2022 відповідачем у відповідності до умов Договору через систему «on- line» бронювання направлено позивачу Замовлення № 156794 на придбання туристичного продукту, а саме туристичної подорожі до Республіки Болгарія на двох туристів в період з 01.09.2022 по 11.09.2022 року, в готелі PARADISE BEACH 5* (SV VLAS) DOUBLE ROOM, SEA VIEW, DBL, AI. Загальна вартість замовленого туристичного продукту становила 52 868,00 грн.

ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" 24.08.2022 року за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання було підтверджено відповідачу замовлення № 156794 та здійснено фактичне бронювання замовлених відповідачем послуг.

26.08.2022 року ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" направлено відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0024599 на оплату туристичних послуг за замовленням № 156794.

Також, 24.08.2022 відповідачем у відповідності до умов Агентського договору через систему "оn-lіnе" бронювання направлено позивачу замовлення № 156792 на придбання туристичного продукту, а саме туристичної подорожі до Республіки Болгарія на двох туристів, в період з 01.09.2022 по 11.09.2022 року, з проживанням в готелі PARADJSE ВЕАСН 5* (SV VLAS) DOUBLE ROOM, SEA VIEW, DBL, АІ. Загальна вартість замовленого туристичного продукту становила 52992,00 грн.

ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" 24.08.2022 року за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання було підтверджено відповідачу замовлення № 156792, та здійснено фактичне бронювання замовлених відповідачем послуг.

26.08.2022 ТОВ "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" направлено відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0024595 на оплату туристичних послуг за замовленням № 156792.

Однак, наявні матеріли справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження оплати виставлених позивачем рахунків. Відповідач не оплатив вартість замовлених туристичних послуг на підставі замовлень № 156792 та № 156794 ані у строк визначний у вказаних рахунках, ані до початку замовлених туристичних подорожей (01.09.2022).

Відповідно до умов п. 8.1. Договору, у випадку порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобов`язань за Договором однією із сторін сторона, що порушила своє зобов`язання, несе відповідальність перед іншою стороною, відповідно до умов цього Договору, а в частині, неврегульованій цим Договором, - відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 8.3. Договору, у разі невиконання, неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, Турагент відшкодовує Туроператору завдані збитки в повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, реальні збитки, а також витрати, понесені у зв`язку з претензіями/позовами туристів і /або замовників, партнерів і/або інших третіх осіб, включаючи витрати, понесені Туроператором внаслідок застосування до кого-небудь з туристів санкцій за порушення порядку перетинання кордону, якщо оплата адміністративних штрафів, неустойки та інших платежів була покладена на Туроператора відповідними державними органами та /або авіакомпаніями-перевізниками.

У відповідності до умов п. 8.4. Договору, у випадку відмови Турагента від одержання туристичних послуг з будь-яких причин незалежних від Туроператора, Турагент зобов`язаний сплатити Туроператору узгоджену Сторонами цього Договору неустойку у вигляді штрафу в наступних розмірах і порядку, зокрема, при відмові або зміні Замовлення за 7 днів до початку подорожі - 100% вартості Турпродукту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Таким чином, у зв`язку з анулюванням замовлення відповідачем, позивач на підставі п. 8.4 Договору має право на стягнення з відповідача 100 % штрафу за ануляцію замовленням № 156794 та замовлення № 156792, на загальну суму 105860,00 грн.

Відповідно до умов п. 8.7. Договору, Туроперетор виставляє турагенту рахунок на суму штрафних санкцій та/або суму завданих збитків/витрат, який турагент повинен сплатити впродовж двох робочих днів.

На виконання вимог п. 8.7. Агентського Договору, 17.05.2024 року засобами поштового зв?язку позивачем направлено відповідачу лист № 42-2024 від 16.05.2024 року з вимогою про оплату штрафу в сумі 52 868,00 грн за Замовленням № 156794 та 52 992,00 грн за Замовленням № 156792, що разом становить 105 860,00 грн, а також Рахунок-фактуру № СФ-0024595 від 01.09.2022 року та Рахунок-фактуру № СФ-0024599 від 01.09.2022 року на оплату штрафів. Аналогічний лист було також направлено за допомогою системи"on - line" бронювання засобами електронної пошти (на адресу , ).

21.05.2024 року на електронну поштову адресу позивача надійшов лист відповідача від 20.05.2024 року, яким остання повідомила, що претензія № 42-2024 від 16.05.2024 не підлягає задоволенню.

Отже, відповідачем у порушення умов укладеного між сторонами договору, не було сплачено на користь позивача штраф, який був нарахований та заявлений до стягнення у зв`язку з анулюванням замовлення відповідачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що ТОВ «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» не було понесено реальних збитків та витрат, а анулювання замовлення відбулось за незалежних від відповідача причин, оскільки у даному випадку позивачем заявлено до стягнення штраф, що передбачено умовами п. п. 8.4. Договору, у той час як порядок та підстави відшкодування збитків врегульовано п. 8.3. Договору та не є предметом даного спору.

При цьому, судова колегія зауважує, що у п. 8.4. сторони погодили, що сплата неустойки у вигляді штрафу сплачується незалежно від будь-яких причин, зокрема, при відмові або зміні Замовлення за 7 днів до початку подорожі.

Відтак, у даному випадку наявність або відсутність збитків, понесених позивачем, не є підставою для відмови у нарахуванні та стягненні штрафу, оскільки такий нараховується саме у зв`язку з у зв`язку з анулюванням замовлення відповідачем.

Відхиляються колегією суддів й твердження апелянта про те, що позивач не був позбавлений можливості виставити рахунки на суму штрафних санкцій під час розгляду справи № 916/4229/23, оскільки відповідно до умов п. 8.7. Договору, Туроперетор виставляє турагенту рахунок на суму штрафних санкцій та/або суму завданих збитків/витрат, який турагент повинен сплатити впродовж двох робочих днів.

При цьому, п. 8.7. Договору жодним чином не врегульовано у який період такий рахунок має бути пред`явлений Туроперетором, а лише визначено строк протягом якого він має бути оплачений турагентом.

Щодо посилання апелянта на те, що ануляція замовлення сталась не з вини відповідача, а через відміну бронювання туристами, колегія суддів зазначає таке.

Відповідальність сторін за договором визначено у розділі 8 Договору.

Так, у відповідності до умов п.8.4. Договору, у випадку відмови Турагента та/або туриста від одержання туристичних послуг з будь-яких причин незалежних від Туроператора або неможливості їх одержання внаслідок відмови посольства країни відвідування у видачі візи Туристу, а також у випадку зміни замовлення, Турагент зобов`язаний сплатити Туроператору узгоджену Сторонами цього Договору неустойку у вигляді штрафу в наступних розмірах і порядку, зокрема, при відмові або зміні Замовлення за 7 днів до початку подорожі - 100% вартості Турпродукту.

Відповідно до умов п. 8.6. Договору, будь-яка ануляція замовлення з ініціативи Турагента, а також Ануляція замовлення з ініціативи Туроператора згідно пунктів 3.1.7., 3.3.1., 4.7 цього Договору, тягне за собою наслідки, передбачені п. 8.4. Договору.

З урахуванням наведених положень укладеного між сторонами договору, відповідальність за ануляцію (відмову) замовлення у вигляді штрафу не залежить від будь-яких причин, зокрема відмови Туриста, тощо та настає за наслідком самої відмови Турагента та/або туриста від одержання туристичних послуг.

Слід також зауважити, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Принцип свободи договору полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати:

- можливість укласти договір або утриматися від його укладення;

- можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Отже, одним із ключових елементів цивільного права є автономія волі учасників цивільних відносин. Законодавець передбачив, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, не врегульовані цими актами. Сторони можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, але не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в них прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).

Як виснував Верховний Суд у постанові від 11.01.2024 у справі №916/1247/23, особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

Договір - це універсальний регулятор, який покликаний забезпечити регулювання приватноправових відносин та є підставою для встановлення, зміни чи припинення суб`єктивних прав і обов`язків, створення інших наслідків саме для його сторін.

У даному випадку, сторони на власний розсуд визначили умови договору, зокрема й відповідальність за порушення або неналежне виконання умов такого договору, та відповідач підписавши такий договорів, погодився з такими умовами, отже був обізнаний про наявність умов, які передбачають відповідальність у вигляді сплати штрафу, у випадку відмови Турагента та/або туриста від одержання туристичних послуг з будь-яких причин незалежних від Туроператора.

Щодо посилання апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності, колегія суддів зазначає таке.

Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012).

Виходячи з положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За приписами ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідальність за неналежне виконання умов договору узгоджена сторонами у розділі 8 укладеного підписаного 30.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР" (Туроператор) та Фізичною особою-підприємцем Поливана Оленою Володимирівною (Турагент) Агентського договору № 2021-1329 на реалізацію туристичних послуг (надалі - Договір).

Згідно умов п.8.7 Договору, Туроператорн виставляє Турагенту рахунок на сумму штрафних санкцій та/або суму завданих збитків/витрат, який Турагент повинен сплатити впродовж двох робочих днів.

На виконання вимог п.87 Договору 17.05.2024р. засобами поштового зв`язку Позивачем направлено листи з вимогами про оплату штрафів.

21.05.2024 Відповідач надіслав відмову від сплати на електронну пошту Позивача.

Штраф за ануляцію бронювання відповідач мав сплатити до 22.05.2024, тому перебіг строку позовної давності починається з цієї дати і на день розгляду справи не сплинув.

Крім того, суд зазначає, що згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який набрав чинності 17.03.2022), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З 24 лютого 2022 року в Україні введено режим воєнного стану, який триває на день розгляду справи. Таким чином на день звернення до суду з даним позовом строк позовної давності не сплинув за будь-яких інших умов.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та додаткового рішення.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/2913/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.06.2025.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.