ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 Справа № 914/623/25

За позовною заявою: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», м.Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Малетич», с.Дуліби, Стрийський район, Львівська область

до відповідача-2: ОСОБА_1 , м.Стрий, Стрийський район, Львівська область

про стягнення 2780609,45грн за кредитним договором №381/В/2024 від 23.04.2024

Суддя Ділай У.І.

Секретар О.Старостенко

За участі представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача-1: не з`явився

Від відповідача-2: не з`явився

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025, справу №914/623/25 призначено для розгляду судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 11.03.2025 прийнято позовну заяву та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 03.04.2025.

Ухвалами від 03.04.2025 та від 01.05.2025 розгляд справи відкладено.

Ухвалою від 15.05.2025 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 03.06.2025.

У судове засідання 03.06.2025 позивач та відповідачі явку повноважних представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Конверти з ухвалами в цій справі, надіслані відповідачу-1 на адресу, яка зазначена в позові та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернутий поштовим відділенням із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Конверти з ухвалами в цій справі, надіслані відповідачу-2 на адресу, яка зазначена в позові та в Єдиному державному демографічному реєстру, повернутий поштовим відділенням із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 cуд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20, від 19.12.2022 у справі №910/1730/22).

Відповідачі протягом розгляду справи не скористалися своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

У зв`язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

23.04.2024 року між АТ АКБ «Львів» (надалі позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Малетич» (надалі відповідач-1, позичальник) укладено Кредитний договір №381/В/2024, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 3 000 000,00 гривень, з кінцевою датою повернення - 22.04.2027

Згідно п.2.1.3 кредитного договору - процентна ставка є змінюваною. В період з 23.04.2024 по 31.10.2024 (включно) розмір процентної ставки становитиме 15% річних. В період з 01.11.2024 до повного виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань за цим договором, розмір процентної ставки становитиме 23% річних.

Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору банк виконав, перерахувавши позичальнику кошти в розмірі 3000000,00грн. На підтвердження до позову долучено меморіальний ордер №1133254 від 23.04.2024.

Відповідно до п.2.1.6 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється згідно з графіком погашення кредиту оформленого додатком №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Як зазначено в позові позичальник подав заяву від 29.10.2024, в якій просив відтермінувати погашення по тілу кредиту - 30.11.2024, 31.12.2024, 31.01.2025, 28.02.2015 - по 10000,0грн, а відтерміноване тіло розподілити рівними частинами до кінця терміну кредитування, починаючи з 31.03.2025 пропонує здійснювати погашення кредиту згідно графіку. В результаті між банком та позичальником було укладено додаток №1 від 22.11.2024 до кредитного договору, яким графік платежів викладено в новій редакції.

Згідно з п.5.1., п.5.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки в касу банку.

Відповідно до п.4.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п.2.1.3. цього додатково договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаному в п.2.1.4. цього додаткового договору.

Згідно з п.2.7. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених цим договором та/або договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань за цим додатковим договором, а також у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту або його частини.

04.02.2025 позивач скеровував відповідачу-1 лист-вимогу від 03.02.2025 за вих.№875/0-05 про дострокове повернення кредиту, яку залишено останнім без відповіді та задоволення.

Згідно з п. 5.8. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Договором, у разі настання одного (або кількох) з таких випадків: несвоєчасної сплати процентів та/або повернення суми кредиту (частини кредиту); наявності обставин, які свідчать про те, що наданий позичальникові кредит не буде повернуто у строки, визначені кредитним договором; іншого істотного порушення умов кредитного договору.

Пунктом 5.9. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.5.8) достроково повернути кредити, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Позивач звернув увагу, що після отримання вказаного листа-вимоги від 03.02.2025 (позичальник отримав 14.02.2025) змінено кінцевий термін зобов`язання.

При цьому позивач зазначив, що з 01.03.2025 банком припинено нараховування процентів.

Станом на 03.03.2025 заборгованість по Кредитному договору №381/В/2024 від 23.04.2024 становить 2 780 609,45грн, з яких заборгованість по основному боргу - 2 583 333,35грн; заборгованість по відсотках 197 276,10 грн за період з 01.11.2024 по 01.03.2025.

Крім того, з метою забезпечення виконання вимог за кредитним договором 23.04.2024 між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 укладено №381/В/2024/Р-1, відповідно до п.п.1.3., 1.6. якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що позичальник, включаючи сплату основного боргу (повернення кредиту), процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором. Поручитель, шляхом підписання цього договору, виражає свою згоду на зміну Основного зобов`язання без необхідності будь-якого додаткового погодження з ним, включаючи випадки збільшення кредитних зобов`язань позичальника, пов`язаних із збільшенням ліміту кредитування, збільшенням розміру відсотків користування кредитом, збільшення терміну користування кредитом та інших.

Згідно п. 1.4. договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Відповідно до п.2.8. договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору, не пізніше 7 банківських днів з дати надсилання йому вимоги кредитора.

На виконання п. 2.8. договору поруки позивач скерував відповідачу-2 лист-вимогу від 03.02.2025, за вих.№876/0-05, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідачі своїх зобов`язань не виконали. Відтак, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення солідарно з відповідачів 2583333,35грн основного боргу, 197276,10грн заборгованості по відсотках.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач та відповідач-1 уклали кредитний договір №381/В/2024 від 23.04.2024, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Для виконання кредитного договору необхідне вчинення сторонами передбачених умовами договору дій, які призводять до встановлення між ними кредитного правовідношення. Таке відношення встановлюється між сторонами з часу отримання позичальником від банку кредиту. З настанням цієї події договір як підстава для виникнення кредитного правовідношення у повному обсязі вважається таким, що відбувся.

Правовідношення, що виникло, є зобов`язанням. У подальшому сторони в залежності від суб`єктивного становища виконують обов`язок вчинити дію чи здійснюють вимоги, визначені змістом правовідношення, відповідно до умов договору, тобто виконують зобов`язання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 526, 525 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.346 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У п.2.1.4 договору сторони погодили, що дата повернення кредиту 22.04.2027.

На виконання умов даного договору позивачем надано відповідачу-1 кредитні кошти за умовами фінансування оборотного капіталу, що підтверджено випискою по банківському рахунку та меморіальним ордером, долученими до матеріалів справи. Натомість, відповідач-1 не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання в частині своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

04.02.2025 позивач надіслав відповідачу-1 лист-вимогу від 03.02.2025 за вих.№875/0-05 про дострокове повернення кредитних коштів, про повернення строкової заборгованості та нарахованих процентів, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Відповідач-1 дану обставину не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім цього, як підтверджено матеріалами справи, позивач та відповідач-2 уклали договір поруки №381/В/2024/Р-1 від 23.04.2024, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

У відповідності до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Факт порушення боржником відповідачем-1 своїх зобов`язань ОСОБА_1 не заперечив.

Частина 3 ст. 554 ЦК України надає можливість встановлювати поруку стосовно виконання одного й того ж зобов`язання з боку декількох осіб (співпоручителів) шляхом укладення між кредитором і кількома поручителями одночасно одного спільного договору поруки і закріплює як солідарну відповідальність поручителів з боржником перед кредитором, так і солідарну відповідальність поручителів між собою, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Зважаючи на те, що норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись ст. 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника і кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 статті 554 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.п.1.3., 1.6. договору поруки сторони узгодили, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що позичальник, включаючи сплату основного боргу (повернення кредиту), процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором. Поручитель, шляхом підписання цього договору, виражає свою згоду на зміну Основного зобов`язання без необхідності будь-якого додаткового погодження з ним, включаючи випадки збільшення кредитних зобов`язань позичальника, пов`язаних із збільшенням ліміту кредитування, збільшенням розміру відсотків користування кредитом, збільшення терміну користування кредитом та інших.

В ході судового розгляду відповідач-2 обставин справи не заперечив, доказів оплати заборгованості за кредитними зобов`язаннями позивачу не надав.

Враховуючи зазначене та перевіривши наданий позивачем розрахунок позовних вимог, станом на дату прийняття рішення суд відзначає, що обов`язок по поверненню кредитних коштів у повному обсязі настав, заборгованість по кредиту в розмірі 2583333,35грн основного боргу, 197276,10грн заборгованості по відсотках позичальника перед банком належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачами не спростована, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Судовий збір покладається на відповідачів, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 129, 191, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Малетич» (82433, Львівська область, Стрийський район, село Дуліби, вулиця Заовдська, 27А, ідентифікаційний код 42674023) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, Львівська область, місто Львів, вулиця Сербська, 1, ідентифікаційний код 09801,35грн основного боргу, 197276,10грн заборгованості по відсотках.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Малетич» (82433, Львівська область, Стрийський район, село Дуліби, вулиця Заовдська, 27А, ідентифікаційний код 42674023) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, Львівська область, місто Львів, вулиця Сербська, 1, ідентифікаційний код 09801546) 20854,58 грн судового збору.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, Львівська область, місто Львів, вулиця Сербська, 1, ідентифікаційний код 09801546) 20854,57 грн судового збору.

5.Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 12.06.2025.

Суддя Уляна ДІЛАЙ