ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1342/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківблагоустрій", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця Гур`єва Романа Миколайовича, м. Харків
про стягнення 6003,27 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківблагоустрій", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача -Фізичної особи - підприємця Гур`єва Романа Миколайовича, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території № 2069 від 26 грудня 2018 року у сумі 6003,27 грн, з яких 3713,50 грн основного боргу, 1918,77 грн інфляційних втрат, 371,00 грн 3% річних. Просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1342/25 та постановлено розгляд справи № 922/1324/25 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалася позивачу в електронному вигляді до його Електронного кабінету, а відповідачу поштою, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано 21 квітня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Від відповідача повернулась ухвала про відкриття провадження у справі з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

26 грудня 2028 року між Комунальним підприємством Харківблагоустрій (позивачем, виконавцем) і Фізичною особою-підприємцем Гур`єв Роман Миколайович (відповідачем, замовником) укладено договір на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території № 2069.

Відповідно до пункту 10.1 договору, він набирає чинності з 01 січня 2019 року і діє до 01 січня 2020 року. Оскільки жодна сторона не заявила про розірвання договору у цей період, він вважається пролонгованим відповідно до пункту 10.3

Згідно пункту 10.3 договору якщо одна із сторін за 30 - днів до закінчення строку дії договору не заявила про його розірвання, договір вважається пролонгованим на тих же умовах і на той же термін).

Матеріали справи свідчать про те, що договір розірваний з 01 вересня 2022 року, що підтверджується листом від 31 серпня 2022 року за вихідним № 319/1.

Відповідно до підпункту 2.2.1. пункту 2.2. договору, замовник зобов`язується: своєчасно робити оплату виконавцю за наданні послуги з санітарного очищення прилеглої території, у розмірі і терміни, передбачені розділом 4, 5 даного договору.

Згідно пункту 4.1. договору, оплата за договором робиться замовником шляхом 100 % передплати грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця щомісяця не пізніше 5 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за договором робиться до 30 числа поточного місяця.

Відповідно до пункту 4.3. договору, послуги вважаються виконаними, якщо до 01 числа місяця, що йде за звітним, виконавцю не надійшла письмова претензія від замовника.

З матеріалів справи вбачається, що станом на день подання позову, Фізична особа - підприємець Гур`єв Роман Миколайович має заборгованість перед позивачем по оплаті за надані послуги з санітарної очищення прилеглої території за договором № 2069 від 26 грудня 2018 року в розмірі 3713,50 грн, а саме:

Згідно додаткової угоди № 1 від 26 грудня 2019 року до договору № 2069 від 26 грудня 2018 року, сума договору була змінена з 495,90 грн на 608,95 грн.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 20 грудня 2021 року до договору № 2069 від 26 грудня 2018 року, сума договору була змінена з 608,95 грн на 776,15 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що: у січні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 00 грн; у лютому 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 1217,90 грн; у березні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у квітні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 00 грн; у травні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 00 грн; у червні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 1218,00 грн; у липні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 00 грн; у серпні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 609,15 грн; у вересні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 609,00 грн; у жовтні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 609,00 грн; у листопаді 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у грудні 2020 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у січні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у лютому 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 1217,50 грн; у березні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 00 грн; у квітні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у травні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у червні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у липні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у серпні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у вересні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у жовтні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у листопаді 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у грудні 2021 року було нараховано 608,95 грн, сплачено 608,95 грн; у січні 2022 року було нараховано 776,15 грн, сплачено 609,00 грн; у лютому 2022 року було нараховано 776,15 грн, сплачено 00 грн.

З 01 березня по червень 2022 року вкючно, нарахування не здійснювалось, так як відповідач не здійснював свою підприємницьку діяльність.

Оскільки з 01 липня 2022 року відповідач відновив свою підприємницьку діяльність йому було нараховано 776,15 грн, сплачено за липень - 00,00 грн; за серпень 2022 року було нараховано 776,15 грн, сплачено 00,00 грн

Більше нарахування не здійснювалось, оскільки Договір було розірвано.

Станом на 16 квітня 25 сума боргу Фізичної особи - підприємця Гур`єва Романа Миколайовича перед позивачем становить 3713,50 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3713,50 грн основного боргу задовольнити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 371,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 1918,77 грн, суд зазначає наступне.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 371,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 1918,77 грн, є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3028,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гур`єва Романа Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківблагоустрій" (61166, м. Харків, вул. Шатилівська, буд. 4, ) заборгованість за договором на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території № 2069 від 26 грудня 2018 року у сумі 6003,27 грн, з яких 3713,50 грн основного боргу, 1918,77 грн інфляційних втрат, 371,00 грн 3% річних, а також судового збору в сумі 3028,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "17" червня 2025 р.

Суддя П.В. Хотенець