ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 р. Справа № 917/777/20(917/695/25)

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, матеріали

за позовною заявою Приватного підприємства "АКАТОН", вул. Василя Симоненка, 1К, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідент. код 40151101

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36039, м. Полтава, вул. Чорновола, 22а, ідент. код 32017261

про стягнення грошових коштів

в межах справи про банкрутство № 917/777/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Променергобуд Україна", вул. Данила Щербаківського, 58, м. Київ, ідент. код 34014304

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Чорновола, 22а, м. Полтава, 36039, ідент. код 32017261

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Полтавської області перебуває справа № 917/777/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 року справу № 917/777/20 розподілено судді Білоусову С.М.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року прийнято справу № 917/777/20 до свого провадження.

Приватне підприємство "АКАТОН" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 02.04.2025 року (вх. № 716/25 від 03.04.2025 року) до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості на загальну суму 54 928,88 грн., з яких 44 092,00 грн. - основна сума заборгованості, 8 050,02 грн. - інфляційні витрати та 2 786,86 грн - 3% річних.

Вказана позовна заява відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.04.2025 року приєднана судді Білоусову С.М. до справи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.04.2025 року позовну заяву Приватного підприємства "АКАТОН" залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

- відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача.

10.04.2025 року Приватне підприємство "АКАТОН" направило до суду заяву (вх. № 4806) про усунення недоліків.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про усунення недоліків, суд встановив, що вона подана з додержанням вимог ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України; підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження відсутні.

Згідно п. 2 статті 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи зазначене, суд ухвалою від 14.04.2025 року прийняв справу № 917/777/20(917/695/25) до свого провадження та постановив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не виконало умови покладені на нього Договором про надання послуг № 08/12-22-2М від 08.12.2022 року, а тому має заборгованість у розмірі 44 092,00 грн. - основної сума заборгованості, 8 050,02 грн. - інфляційні витрати, 2 786,86 грн - 3% річних

28.04.2025 року від відповідача надійшло клопотання № 01-10/57-4 від 25.04.2025 (вх.№ 5548) про продовження строку для подання відзиву.

За приписами ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на клопотання відповідача щодо поновлення процесуального строку, з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин даної справи, суд поновлює Дочірньому підприємству "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" строк для подачі відзиву.

08.05.2025 року від відповідача надійшов відзив № 01-10/64-3 від 08.05.2025 року (вх. № 6200), у якому останній проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позивач не надав всіх документів, що підтверджують належну якість товару, а також позивачем не надані податкові накладні.

15.05.2025 року від позивача надійшла відводь на відзив (вх. № 6518), у якій останній посилається на те, що всі первинні документи були надані відповідачу разом з актами наданих послуг, вказує на те, що податкові накладні в належний спосіб зареєстровані. До відповіді на відзив позивачем наданий реєстр податкових накладних та копії товарно-транспортних накладних.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством "Акатон" та Дочірнім підприємством "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" був укладений договір про надання послуг № 08/12-22-2М від 08.12.2022 року, відповідно до якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати транспортні послуги по перевезенню матеріалів (вантажів), а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором.

Загальна вартість послуг, відповідно до п. 3.1, складається з суми вартості послуг, наданих в межах строку дії цього Договору. Орієнтовна сума Договору 900 000,00 грн з ПДВ.

Так, згідно пункту 4.1 Договору «Розрахунки за надані послуги проводяться шляхом оплати Замовником після одержання від Виконавця рахунку на оплату послуг та підписання Сторонами Акту наданих послуг і передачі документів, зазначених п. 4.2. Договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору , сторони свідчать, що Замовник зобов`язується розрахуватися з Виконавцем за надані послуги на умовах відтермінування платежу терміном 60 днів з моменту отримання від Виконавця документів, тобто рахунку та підписання уповноваженою особою Замовника акту наданих послуг.

Згідно з п. 6.1 Договору Замовник зобов`язаний:

6.1.1. Своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги;

6.1.2. Приймати належним чином надані послуги згідно з актом наданих послуг;

6.1.3. Належним чином виконувати умови договору.

Строк дії даного договору відповідно до п. 10.1 Договору до 31.03.2022 року , але в будь-якому разі до повного його виконання.

Позивач покладені на нього обов`язки виконав належним чином і загальна вартість наданих транспортних послуг по перевезенню за вказаним Договором склала 294 092 грн. (з ПДВ).

Відповідач лише частково розрахувався за надані позивачем послуги у зв`язку з чим має заборгованість перед Приватним підприємством "Акатон" в розмірі 44 092,00 грн.

З огляду на викладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 44 092,00 грн. - основної сума заборгованості, 8 050,02 грн. - інфляційні витрати, 2 786,86 грн - 3% річних

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір про надання послуг № 08/12-22-2М від 08.12.2022 року є підставою для виникнення господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно Господарського кодексу України та згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до Договору про надання послуг № 08/12-22-2М від 08.12.2022 року Приватне підприємство "Акатон" зобов`язалось надати за завданням Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" транспортні послуги по перевезенню матеріалів (вантажів), а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором.

Загальна вартість послуг, відповідно до п. 3.1, складається з суми вартості послуг, наданих в межах строку дії цього Договору. Орієнтовна сума Договору 900 000,00 грн з ПДВ.

Так, згідно пункту 4.1., 4.3. Договору «Розрахунки за надані послуги проводяться шляхом оплати Замовником після одержання від Виконавця рахунку на оплату послуг та підписання Сторонами Акту наданих послуг і передачі документів, зазначених п. 4.2. Договору. Сторони свідчать, що Замовник зобов`язується розрахуватися з Виконавцем за надані послуги на умовах відтермінування платежу терміном 60 днів з моменту отримання від Виконавця документів, тобто рахунку та підписання уповноваженою особою Замовника акту наданих послуг.

Згідно з п. 6.1 Договору Замовник зобов`язаний:

6.1.1. Своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги;

6.1.2. Приймати належним чином надані послуги згідно з актом наданих послуг;

6.1.3. Належним чином виконувати умови договору.

Строк дії даного договору відповідно до п. 10.1 Договору до 31.12.2022 року, але в будь-якому разі до повного його виконання.

Позивач покладені на нього обов`язки виконав належним чином і загальна вартість наданих транспортних послуг по перевезенню матеріалів (вантажу) за вказаним Договором склала 294 092 грн. (з ПДВ)., що підтверджується підписаними обома сторонами:

- актом надання послуг № 15/12-4 від 15.12.2022 року;

- актом надання послуг № 16/12-4 від 16.12.2022 року;

- актом надання послуг № 19/12-3 від 19.12.2022 року;

- актом надання послуг № 20/12-4 від 20.12.2022 року;

- актом надання послуг № 21/12-5 від 21.12.2022 року;

- актом надання послуг № 22/12-1 від 22.12.2022 року.

Також на підтвердження наданих послуг позивач також надав товарно-транспортні накладні та реєстр податкових накладних.

Відповідач лише частково розрахувався за надані позивачем послуги в сумі 250 000 грн. (платіжна інструкція № 1237 від 30.12.2022 року), у зв`язку з чим має заборгованість перед Приватним підприємством "Акатон" в розмірі 44 092,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на дату розгляду справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів повного та належного виконання зобов`язання за Договором № 08/12-22-2М від 08.12.2022 року.

За викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 44 092,00 грн. основного боргу за надані послуги, які обумовлені Договором.

Посилання відповідача на те, що позивачем не були надані документи, що підтверджують належну якість товару, судом до уваги не приймаються, оскільки останній прийняв товар без зауважень та в подальшому жодних зауважень, щодо якості товару від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За порушення строків оплати за надані послуги, позивач просить суд стягнути з відповідача 8050,02 грн. інфляційного збільшення та 2 786,86 грн. 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку, наданого розрахунку, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано 8 050,02 грн. інфляційного збільшення та 2 786,86 грн. 3 % річних.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (36039, м. Полтава, вул. В.Чорновола, 22А, ідент. код 32017261) на користь Приватного підприємства "АКАТОН" (вул. Василя Симоненка, 1К, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідент. код 40151101) 44 092,00 грн. основної заборгованості, 8 050,02 грн. інфляційних витрат, 2 786,86 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено та підписано 12.06.2025 року.

Суддя Білоусов С. М.