РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2025Справа № 922/5343/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце"

до російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації

про відшкодування 747 477 431, 38 грн.

Представники учасники справи:

Від позивача: Цурка Н.О.

Від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації (далі - відповідач) про стягнення завданих збитків та упущеної вигоди, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в сумі 621 274 640,62 грн., що становить 16 705 421,91 доларів США за курсом НБУ станом на 04.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що унаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації частини території України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" втратило можливість володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. З урахуванням наведених підстав, позивач звернувся суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою від 25.12.2023 Господарський суд Харківської області відкрив провадження у справі №922/5343/23; вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 15.01.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.01.2024 матеріали справи №922/5343/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 621 274 640,62грн., що становить 16 705 421,91 доларів США за курсом НБУ станом на 04.12.2023 року були передні за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою від 13.02.2024 господарський суд Одеської області прийняв справу №922/5343/23 до свого провадження; підготовче засідання призначив на 11.03.2024 року.

Ухвалою від 01.04.2024 Господарський суд Одеської області справу №922/5343/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 621 274 640,62 грн., що становить 16 705 421,91 доларів США за курсом НБУ станом на 04.12.2023 року передав за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 справу №922/5343/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 621 274 640,62 грн, що становить 16 705 421, 91 доларів США за курсом НБУ, передано за підсудністю до господарського суду Одеської області (65119, місто Одеса, проспект Шевченка, будинок 29).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2024 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 у справі № 922/5343/23 та направлено справу №922/5343/23 до суду першої інстанції.

12.08.2024 матеріали справи надійшли до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 року №01.3-16/1094/24 призначено повторний автоматизований розподіл справи №909/467/23 у зв`язку з відпусткою судді Ломаки В.С.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 року матеріали справи № 922/5343/23 передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.10.2024.

Представник відповідача у підготовче засідання 21.10.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2024 відкладено підготовче засідання на 02.12.2024.

07.11.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Представник відповідача у підготовче засідання 02.12.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.02.2025.

07.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог до 747 477 431,38 грн.

07.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про повернення на стадію підготовчого провадження.

07.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача та відповідача 10.02.2025 у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 вирішено повернутись до розгляду справи в підготовчому провадженні, прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог, спір вирішується із її урахуванням, закрито підготовче провадження та призначено справу №922/5343/23 до судового розгляду по суті на 31.03.2025.

Представник відповідача 31.03.2025 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача 31.03.2025 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 оголошено перерву у судовому засіданні по розгляду справи по суті до 21.04.2025.

Представник відповідача у судове засідання 21.04.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд зазначає таке.

До повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території РФ регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, шляхом направлення доручення компетентному суду або іншому органу РФ.

12.01.2023 прийнято Закон України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності".

З 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється.

Також припинено доставку поштових відправлень до/з Російської Федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.

Частиною 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З метою дотримання основних засад господарського судочинства, суд у цій справі вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом: публікації оголошення про дату, час і місце проведення засідань на офіційній веб-сторінці Господарського суду міста Києва; направлення примірника ухвали суду, позовної заяви та їх перекладу на російську мову на наявну в мережі Інтернет електронну адресу Міністерства юстиції Російської Федерації та на поштову адресу посольства Російської Федерації в Румунії (011346, Румунія, м. Бухарест, сектор 1, шосе П.Д.Кисельова, буд. 6).

Отже, відповідач був повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, суд доходить висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Приймаючи до уваги, що відповідач був повідомлений про розгляд справи, враховуючи що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

У судовому засіданні 21.04.2025 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» є юридичною особою, резидент України, діє на підставі власного установчого документа, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань - 41466180, дата державної реєстрації в єдиному державному реєстрі -18.07.2017 року, номер запису: 0002896.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань ТОВ «Підстепне сонце» створювалось за для здійснення наступних видів економічної діяльності, згідно кодів КВЕД: 35.11 - Виробництво електроенергії (основний), 27.32 - Виробництво інших видів електронних і електричних проводів і кабелів, 27.33 - Виробництво електромонтажних пристроїв, 27.90 - Виробництво іншого електричного устаткування, 43.21 - Електромонтажні роботи, 43.29 - Інші будівельно-монтажні роботи, 46.52 - Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього, 61.10 -Діяльність у сфері проводового електрозв`язку, 61.90 - Інша діяльність у сфері електрозв`язку, 33.14 - Ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, 35.12 - Передача електроенергії, 35.13 - Розподілення електроенергії, 35.14 - Торгівля електроенергією, 42.22 - Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

Для провадження господарської діяльності ТОВ «Підстепне сонце» використовувала земельну ділянку з кадастровим номером :03:020:0002, яка перебуває у власності Товариства, розташована в Олешківській міській територіальній громаді за адресою: с. Підстепне, Олешківський район, Херсонська область та складає 25,4 га.

На вказаній земельній ділянці було збудовано сонячну електростанцію потужністю 13,03 МВт, яка розташована в Олешківській міській територіальній громаді як Комплекс будівель та споруд 2, Комплекс будівель та споруд 3 (далі - Станція). Права власності на вказане нерухоме майно підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №356877959 від 04.12.2023 року.

24.02.2022 Верховною Радою Украйни прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні».

22.12.2022 Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій наказом №309 затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого з 24.02.2022 і до цього часу вся територія Олешківської міської територіальної громади, до якої входить с. Підстепне Олешківського району Херсонської області, окупована російською федерацією.

Фактично, з самого початку військової агресії російської федерації (з 24.02.2022 року) і до сьогодні електростанція перебуває на тимчасово окупованій території.

3 червня 2022 року персонал Станції не допускається на її територію, підходи до Станції було заміновано. Вказане спричинило відключення Станції. Через пошкодження ПЛ-35 кВ АТ «Херсонобленерго» сонячна станція ТОВ «Підстепне сонце» припинила виробництво електричної енергії з 15 грудня 2022 року.

На запит Товариства щодо експлуатації станції АТ «Херсонобленерго» повідомило, що повітряні лінії 35 кВ «Цюрупинська - К.Лагері-1,2» знаходяться на окупованій території Херсонської області, що не дозволяє виконувати функції оператора системи розподілу, а також про відсутність інформації щодо технічного стану повітряних ліній та неможливість визначення термінів включення у роботу ФЕС «Підстепне сонце», що підтверджується листом № 001321 від 05.06.2023 року.

Майно станції було знищено збройними силами російської федерації та підконтрольними їй збройними формуваннями під час збройного вторгнення на територію України у 2022 році, та підривом греблі Каховської гідроелектростанції, здійсненого окупаційними силами російської федерації 06.06.2023 року під час російського вторгнення в Україну. Внаслідок цього теракту близько 80 населених пунктів були затоплені, зокрема, с. Підстепне Олешківського району Херсонської області.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце», у відповідності до вимог п.2 ст. 55 КПК України, залучено, як потерпіла сторона у кримінальному провадженні №0002110 від 10.11.2023 за ознаками передбаченого 4.2 ст.438 Кримінального кодексу України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.11.2023.

Разом з тим, документально підтверджено, що саме внаслідок збройної агресії російської федерації (обстрілів, влучення боєприпасів та інших дій, під час окупації та руйнування Каховської ГЕС) зазнали знищення об`єкти Сонячної електростанції, які розташовані за адресою: с. Підстепне, Олешківський район, Херсонська область, та належать на праві приватної власності ТОВ «Підстепне сонце».

Як було вказано вище, територія, на якій знаходилась станція окупована, а тому з червня 2022 року персонал Сонячної електростанції не допускається на територію.

З 15.12.2022 АТ «Херсонобленерго» сонячна станція ТОВ «Підстепне сонце» припинила виробництво електричної енергії з 15 грудня 2022р., у зв`язку з пошкодженням ПЛ-35 кВ.

АТ «Херсонобленего» листом від 05.06.2023 №001321 повідомило ТОВ «Підстепне сонце» про відсутність можливості здійснити перевірку технічного стану повітряних ліній та неможливість включити в роботу ФЕС «Пістепне сонце», у зв`язку з окупацією території, на якій знаходяться станції та повітряні лінії.

Згідно службової записки ТОВ «Підстепне сонце» щодо вартості сонячної станції потужністю 13,03 МВт (обох черг) станом на 30.09.2023 року складає:

Балансова вартість (первісна) - 262 414 177, 19 грн.

Балансова вартість (залишкова) - 201 083 109, 34 грн.

Оціночна вартість 1 черги сонячної електростанції потужністю 9995 МВт (станом на 01.06.2020 року) - 227 342 600, 00 грн.

Вартість земельної ділянки під станцією, загальною площею 25,4 га, складає:

Балансова вартість 4 878 268, 00 грн.

Оціночна вартість (остання на 01.06.2020) становила - 7 676 000, 00 грн.

Таким чином, збитки у вигляді знищеного та пошкодженого майна, внаслідок військової агресії російської федерації, окупації, затоплення майна за даними залишкової балансової вартості становлять 261 533 709, 34 грн, що дорівнює 9 682 723, 52 доларів США. (відповідно до курсу НБУ станом на 29.09.2023).

Представник позивача вказав, що фактично сонячна електростанція була збудована протягом 2018-2019 років на кошти, які були внесені засновниками до статутного капіталу ТОВ «Підстепне сонце», у вигляді безвідсоткової фінансової допомоги та кредитних коштів, а саме:

- 120 000 000,00 грн. - грошові кошти які внесені кінцевими бенефіціарними власниками в Статутний Капітал Товариства - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

- 155 000 000,00 грн. - грошові кошти отримані Товариством, як безвідсоткова поворотна фінансова допомога від учасника Товариства ОСОБА_1

- 5 150 000,00 євро - кредитні кошти, отримані на умовах Генерального кредитного договору №1/2019/КОД-КБ-ГКД, який 05.02.2019 укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Під час здійснення господарської діяльності з генерації та продажу електричної енергії на протязі кількох років, ТОВ «Підстепне сонце» було частково повернуто частину кредитних, запозичених та внесених до статутного капіталу коштів, а саме:

- 110 000 000,00 грн. повернуто внески учасникам Товариства, через процедуру зменшення Статутного капіталу до 10 000 000,00 грн. та виплати вартості часток, на які відбулось таке зменшення.

- 75 000 000,00 грн. повернуто безвідсоткову поворотну фінансову допомогу учаснику ОСОБА_1

- 1 200 000,00 євро повернуто на умовах Генерального кредитного договору № 1/2019/КОД-КБ-ГКД, укладеному ТОВ «Підстепне сонце» та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 05.02.2019 року.

У подальшому, між ТОВ «Підстепне сонце» і ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» () було укладено договір про переведення боргу від 08.06.2021 року, за умовами якого ТОВ «Підстепне сонце» як первісний боржник переводить свій борг за Генеральним кредитним договором №1/2019/КОД-КБ-ГКД, за умовами якого ТОВ «Підстепне сонце» та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 05.02.2019 року зобов`язуються сплатити новому боржникові - ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» плату за прийняття боргу в сумі 131 803 132,23 грн., а новий боржник замінює первісного боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного Генерального кредитного договору і приймає на себе обов`язки первісного боржника за основним договором. Отже, залишок заборгованості перед банком в розмірі 3 950 000,00 євро було переведено на нового боржника ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА».

02.07.2021 ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА», як первісний боржник, за умовами договору про переведення боргу, перевело на ТОВ «Підстепне сонце», як новий боржник, свій борг (обов`язки) за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги б/н від 25.02.2019 року, укладеного між первісним боржником та громадянином України ОСОБА_1 та зобов`язалось сплатити Новому боржникові - ТОВ «Підстепне сонце» плату за прийняття боргу в сумі 123 550 000,00 грн., а новий боржник замінює первісного Боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного договору поворотної фінансової позики і приймає на себе обов`язки первісного боржника за основним договором.

У вересні 2021 між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог та взаємно погашено заборгованість на суму 123 550 000,00 грн.

Представник позивача відзначив, що, враховуючи переведення боргів та зарахування зустрічних однорідних вимог, на обліку ТОВ «Підстепне сонце» рахується кредиторська заборгованість перед ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» в сумі 8 253 132,23 грн. (131 803 132,23 грн. - 123 550 000,00 грн.) та кредиторська заборгованість перед учасником ОСОБА_1 в сумі 123 550 000,00 грн.

Таким чином, за ТОВ «Підстепне сонце» обліковується кредиторська заборгованість станом на вересень 2023 року, яка складається із наступних елементів, а саме:

- ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» - загальна сума 31 500 000,00 грн., яка виникла на підставі договорів надання поворотної фінансової допомоги №20/09-22 від 20.09.2022 року, №07/11-22В від 07.11.2022 року, № 21/08-23 від 21.08.2023 року;

- ОСОБА_2 (кінцевий бенефіціарний власник з непрямим вирішальним впливом) в сумі 6,0 млн.грн. по договору надання поворотної фінансової допомоги №14/03/22-1 від 14.03.2022 року;

- ОСОБА_1 (учасник, кінцевий бенефіціарний власник з прямим вирішальним впливом) в загальній сумі 80 000 000,00 грн. по договорам надання поворотної фінансової допомоги, укладеним в 2021-2022 роках, а також 84 000 000,00 грн. по договору про переведення боргу від ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» від 02.07.2021 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості позивача перед кредиторами складає 201 500 000,00 грн, що підтверджується балансовими показниками, які відображено в бухгалтерському обліку, податковій звітності ТОВ «Підстепне сонце» за відповідні періоди, та первинними документами, деклараціями з податку на прибуток, фінансовою звітністю суб`єкту малого підприємства.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, окупацією, затопленням, що спричинило зупинення станції, ТОВ «Підстепне сонце» позбавлене можливості виплачувати суму заборгованості в розмірі 201 500 000, 00 грн. станом на 23.02.2022 року.

Разом з тим, вказана сума збільшується, враховуючи положення ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційне збільшення за невиконання договірних зобов`язань становить - 57 156 291,77 грн. та 3% річних - 10 996 931,51 грн.

З огляду на викладене, ТОВ «Підстепне сонце» внаслідок збройної агресії російської федерації отримано прямі збитки у розмірі 531 186 932,62грн. (261 533 709,34 грн+269 653 223,28 грн.), що становить 14 283 058 16 доларів США за курсом НБУ станом на 19.12.2023 року у розмірі 37,19 грн./1 долар США.

Крім того, ТОВ «Підстепне сонце» здійснювало генерацію та продаж електричної енергії у наступні періоди: перша черга будівництва 02.05.2019 року; друга черга будівництва 24.04.2020 року.

Генерація сонячної електричної станції ТОВ «Підстепне сонце» протягом всього строку роботи станції складала: 2019 рік (з 02 травня 2019 р.) - 8 183,3 МВт*год (виручка 41 207,7 тис.грн з ПДВ); 2020 рік - 16 112,2 МВт*год (виручка 79 927,0 тис.грн з ПДВ); 2021 рік - 15 288,5 МВт*год (виручка 77 300,8 тис.грн з ПДВ); 2022 рік (до 15 грудня 2022 р.) - 16 205,8 МВт*тод (виручка 78 519,9 тис.грн. з ПДВ)

Відповідно до розрахунку з 15.12.2022 по 20.10.2023 включно, то сума недоотриманої виручки ТОВ «Підстепне сонце» за продаж електроенергії ДП «Гарантований покупець», внаслідок агресії російської федерації, становить 90 087 708,00 грн.

В розрахунку середнього значення можливого відпуску електроенергії у 2023 році враховані обсяги невідпущеної електроенергії (за 2021 та 2022 роки) внаслідок виконання команд диспетчера НЕК «УКРЕНЕРГО» із зменшення навантаження, що відшкодовувалися НЕК «УКРЕНЕРГО» за умовами провадження "зеленого" тарифу.

Отже, розмір упущеної вигоди за період з 15 грудня 2022 року по 20.10.2023 року (включно) становить розмір недоотриманої виручки в сумі 90 087 708, 00грн. з ПДВ, що становить 2 422 363,76 долари США за курсом НБУ станом на дату 19.12.2023 року у розмірі 37, 19грн./1 долар США.

Разом з тим, 07.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог до 747 477 431,38 грн. В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог, представник позивача вказав, що враховуючи положення статті 46 ГПК Україні, наявні підстав для збільшення розміру упущеної вигоди з відповідача за 14 місяців, за період з жовтня 2023 по лютий 2025 року у сумі 126 122 971, 20 тис. грн. з ПДВ, за наступним розрахунком (90 087 708,00 грн. за 10 місяців з 15.12.2022 по 12.10.2023 року/ на 10 * на 14 місяців за період з 20.10.2023 по 01.02.2025/ на курс долара США станом на 01.02.2025 року). Отже, розмір упущеної вигоди за період з 15 грудня 2022 року по 01 лютого 2025 року включно), у зв`язку із недоотриманою виручкою - 216 210 679,20 грн. з ПДВ, що дорівнює 5 132 597,73 доларів США за курсом НБУ станом на дату 01.02.2025 року у розмірі 42, 125 грн./1 долар США.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, ТОВ «Підстепне сонце» внаслідок збройної агресії російської федерації понесено збитки на загальну суму 747 477 431, 38 грн., що становить 17 744 271, 38 доларів США за курсом НБУ станом на 01.02.2025 року.

На підтвердження заявлених позовних вимог, представник позивача долучив до матеріалів справи наступні документа, а саме:

- копія договору про переведення боргу від 08.06.2021, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА»;

- копія договору про переведення боргу від 02.07.2021, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» та ОСОБА_1

- копію службовою записки щодо фінансування будівництва СЕС потужністю 13,3 МВт у ТОВ «Підстепне сонце», з якої вбачається, що Основними кредиторами ТОВ «ПДСТЕПНЕ СОНЦЕ» станом на вересень 2023 є: ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» в загальній сумі 31,5 млн.грн. по договорам безвідсоткової поворотної фіндопомоги, укладеним в 2022-2023 роках, кінцевий бенефіціар в сумі 6, млн.грн по договору безвідсоткової поворотної фіндопомоги, який укладено у 2022 році, учасник, кінцевий бенефіціар в загальній сумі 80 млн.гри. по договорам безвідсоткової поворотної фіндопомоги, укладеним в 2021-2022 роках, а також 84 млн.грн. по договору безвідсоткової поворотної фіндопомоги від 2019 року, укладеному з ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА», а в липні 2021 року переведеному на ТОВ «ПІДСТЕЛНЕ СОНЦЕ». Загальна сума заборгованості зазначеним кредиторам складає 201,5 млн.грн;

- податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2023 рік та фінансова звітність малого підприємства, відповідно до якого чистий прибуток за звітний період за 1 півріччя 2023 - 3 729 129,02 грн;

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 356877959, що підтверджує право власності позивача щодо сонячних електростанцій та земельної ділянки за кадастровим номером :03:020:0002, площа 25.4 га, місцезнаходження вказаних об`єктів - Херсонська область, Олешківський район, с/рада Підстепненська;

- копія генерального кредитного договору № 1/2019/КОД-КД-ГКД, який укладено між АБ «УКРГАЗБАНК» та ТОВ «Підстепне сонце» від 05.02.2019 року, загальний ліміт- 5 250 000,00 Євро;

- копія договору застави № 1/2019/КОД-КД-ГКД-З-1 від 05.02.2019 року, за умовами якого, даний правочин забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з Генерального кредитного договору№1/2019/КОД-КБ-ГКД від 05 лютого 2019 року (а також договорів про внесення змін до нього/додаткових договорів (угод), надалі - кредитний договір, укладеного між ЗАСТАВОДЕРЖАТЕЛЕМ та ЗАСТАВОДАВЦЕМ, згідно з яким ЗАСТАВОДАВЕЦЬ зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 04 лютого 2024 року: повернути кредит у розмірі 5 250 000,00 (п?ять мільйонів двісті п?ятдесят тисяч) євро 00 євроцентів; предметом застави є обладнання згідно з переліком, наведеним в Додатку №1 до цього Договору, який є його невід?ємною частиною, місцезнаходження предмета застави: Херсонська обл., Олешківський р-н, с. Підстепне; предмет застави належить ЗАСТАВОДАВЦІЮ на праві власності, що підтверджується наступними документами: Балансовою довідкою б/н від 05 лютого 2019 року; Договором Генерального підряду на будівництво сонячної електростанції №1 від 22 травня 2018 року (із змінами та додатками), укладеним між ЗАСТАВОДАВЦЕМ та ТОВ «ЕЛОС СТРАТЕГІЯ»; актом приймання виконаних робіт за жовтень 2018 року; актом № 2 приймання виконаних робіт за жовтень 2018 року; Згідно зі звітом про оцінку майна, складеного 24 жовтня 2018 року ТОВ «Українська Професійна Оцінка» (Сертифіка №16/16 суб?єкта оціночної діяльності від 12.01.2016р.), ринкова вартість предмету застави на дату оцінки 19 жовтня 2018 року складає 127 514 220,00 (Сто двадцять сім мільйонів п?ятсот чотирнадцять тисяч двісті двадцять) гривень 00 копійок без ПДВ;

- копія договору іпотеки 1/2019/КОД-КД-ГКД-І від 05.02.2019 року, відповідно до якого даний правочин забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з Генерального кредитного договору №1/2019/КОД-КБ-ГКД від 05 лютого 2019 року (а також договорів про внесення змін до нього), надалі - кредитний договір, укладеного між ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЕМ та МОТЕКОДАВЦЕМ, згідно з яким ІПОТЕКОДАВЕЦЬ зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 04 лютого 2024 року: повернути кредит у розмірі 5 250 000,00 (п?ять мільйонів двісті п?ятдесят тисяч) євро 00 євроцентів, предметом іпотеки є: Нерухоме майно - земельна ділянка, кадастровий номер: :03:020:0002, площею 24,5га що знаходиться за адресою: Херсонська область, Олешківський район (попередня назва Цюрупинський район), с/рада Підстепненська;

- копія договору про внесення змін №1 від 12.07.2019 року до договору іпотеки 1/2019/КОД-КД-ГКД-І від 05.02.2019 року;

- копія додаткового договору № 1/2019/КОД-КБ-ГКД-МНВКЛ про відкриття невідновлюваної кредитної лінії від 05.02.2019 року та графік зменшення ліміту невідновлюваної кредитної лінії;

- копія звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер: :03:020:0002, площею 24,5га, відповідно якого загальна вартість земельної ділянки становить 7 696 000,00 грн;

- копія договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: :03:020:0002, площею 24,5га від 15.03.2018 року;

- копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117336827, який підтверджує право власності ТОВ «Підстепне сонце» щодо земельної ділянки, кадастровий номер: :03:020:0002, площею 24,5 га;

- копія акту перевірки нерухомості від 09.06.2020 року, саме земельної ділянки, кадастровий номер: :03:020:0002, площею 24,5га;

- копія листа АТ «Херсонобленего» № 001321 від 05.06.2023 про технічний стан повітряних ліній 35 кВ «Цюрупинська-К.Лагері-1,2» та терміни включення в роботу ФЕС «Підстепне сонце»;

- копія листа ТОВ «Підстепне сонце», з якої вбачається, що Земельна ділянка з кадастровим номером :03:020:0002 є власністю ТОВ «Підстепне сонце» і складає 25,4 га. Потужність сонячної електричної станції складає 13,03 МВт: перша черга будівництва 9,995 МВт (панельна) - 7,5 МВт (інверторна); друга черга будівництва 3,035 МВ (панельна) - 2,475 МВт (інверторна). Повідомлення про початок будівельних робіт отримано: перша черга - грудень 2018 року; друга черга - жовтень 2019 року. Декларації про готовність електростанції до експлуатації отримано: перша черга 28.03.2019 року (декларація №XC 07); друга черга 20.12.2019 року (декларація №XC 54). Ліцензії на виробництво електроенергії отримано: перша черга будівництва 28.12.2018 року (Постанова НКРЕКП Nє2099); друга черга будівництва 01.04.2020 року (Постанова НКРЕКП №741). «Зелений» тариф на продаж електроенергії отримано: перша черга будівництва 26.04.2019 року (Постанова НКРЕКП №629); друга черга будівництва 03.04.2020 року (Постанова НКРЕКП №761). Загальна вартість будівництва сонячної станції складає 262 414,2 тис.грн. без ПДВ, в т.ч.: перша черга будівництва - 220 868,7 тис.грн.; друга черга будівництва - 41 545,5 тис.грн. Початок продажу електроенергії: перша черга будівництва 02.05.2019 року; друга черга будівництва 24.04.2020 року. Виробіток сонячної електричної станції ТОВ «Підстепне сонце» протягом всього строку роботи станції складав: 2019 рік (3 02 травня 2019 р.) - 8 183,3 МВт*од (виручка 41 207,7 тис.грн. 3 ДВ) 2020 рік - 16 112,2 МВ*год (виручка 79 927,0 тис.грн. з ПДВ) 2021 рік - 15 288,5 МВт*год (виручка 77 300,8 тис.грн. з ПДВ) 2022 рік (до 15 грудня 2022 р.) - 16 205,8 МВт*год (виручка 78 519,9 тис.грн. з ПДВ). Через пошкодження ПЛ-35 кв АТ «Херсонобленерго» сонячна станція ТОВ «Підстепне сонце» припинила виробництво електричної енергії з 15 грудня 2022 року. Крім того, внаслідок підриву в червні 2023 року російськими терористами Каховської ГЕС, станція, найвірогідніше, була пошкоджена. У 2023 році працююча станція могла б виробити приблизно 12 100 МВ7*год за вісім місяців (з 01.01.2023 по 31.08.2023), і при цьому отримати виручку близько 72 620 тис.грн. за «зеленим» тарифом 2023-го року. Залишкова вартість будівництва сонячної станції станом на 31.08.2023 року складає 201 083,2 тис.грн. без ПДВ, в т. ч.: перша черга будівництва - 166 892,1 тис.грн.; друга черга будівництва - 34 191,1 тис.грн.;

- копія службової записки щодо вартості сонячної електричної станції потужності 13,03 МВт станом на 30.09.2023, з якої вбачається, що балансова вартість (первісна) 262 414 177,19 грн, амортизовано (знос) -61 330 998,02 грн, балансова вартість (залишкова) - 201 083 179,17 грн;

- копія акту службового розслідування від 20.10.2023, відповідно до якого збитки внаслідок військової агресії російської федерації, внаслідок незаконної окупації і захоплення майна ТОВ «Підстепне сонце» становлять: вартість пошкодженого, розграбованого та підтопленого майна - 261 533 709,34 грн, або 9 682 723,52 доларів США; вартість збитків по недовиробленій електроенергії у період з 15.12.2022 до 20.10.2023 р. становить 14 498 000 кВт/год, або 87 062 758 грн, еквівалент 2 380 806,43 доларів США, вартість заборгованості по договорах поворотної фінансової допомоги (на будівництво та запуск Станції, які мали погашатися за звичайних умов її роботи) - 201,5 млн грн, за станом на 23.02.2022 року, еквівалент 6 956 023 доларів США. Всього завдано прямих збитків на суму 550 096 467 грн, еквівалент 18 947 553 доларів США;

- розрахунки недоотриманої виручки ТОВ «Підстепне сонце» за продаж електроенергії ДП «Гарантований покупець»;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002110;

- копія звіту про незалежну оцінку майна (сонячна електростанція), встановленою потужністю 9,995 МВт, ринкова вартість якої становить - 227 342 600,00 грн;

- копія технічного паспорта на сонячну електростанцію, місцезнаходження якої Херсонська область, Олешківський район, с/рада Підстепненська;

- копія договору надання поворотної фінансової допомоги № 20/09-22 від 20.09.2022, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА»;

- копія договору надання поворотної фінансової допомоги № 21/08-23 від 21.08.2023, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА»;

- копія висновку експерта № 323/12.2023-Е від 21.12.2023 за результатами проведення економічної експертизи, з якого вбачається, що розмір збитків у вигляду недоотриманого ТОВ «Підстепне сонце» становить 2 166 630,12 дол.США за курсом НБУ станом на дату складання експерта дорівнює 81 360 427,46 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідачем у цій справі є Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації.

Відповідно до частини першої статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Частина перша статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковано у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16.05.1972, та Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02.12.2004 року.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12) передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

Відповідно до частини першої статті 11 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, ратифікованої Верховною Радою України 31 липня 2006 року, Україна вживає таких заходів, які можуть бути необхідними для ефективного, пропорційного й такого, що відраджує, покарання за злочини тероризму.

Згідно із статтею 13 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, Україна зобов`язана вжити необхідних заходів для захисту й підтримки жертв тероризму, здійсненого на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 8 Міжнародної конвенції про боротьбу з фінансуванням тероризму ратифікованої Верховною Радою України 12 вересня 2002 року, Україна має зобов`язання щодо створення механізмів компенсації жертвам злочинів тероризму. У той же час, відсутність спеціального визначеного державою механізму компенсації (захисту порушеного права) не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими законом, у тому числі шляхом звернення до суду.

Тож застосування судового імунітету Російської Федерації та відмова у розгляді по суті позову у цій справі означала би порушення Україною своїх міжнародно-правових зобов`язань відповідно до згаданих Конвенцій щодо боротьби з тероризмом (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 463/14365/21).

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом

У своїй постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 Верховний Суд дійшов висновку, що на Російську Федерацію не поширюється судовий імунітет, оскільки "вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено в Статуті ООН". Зокрема, Верховний Суд встановив, що "такими діями Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, та грубо порушила гарантоване нормами міжнародного права право власності позивача".

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 990/80/22 російська федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.

Згідно із частиною першою статті 1 Статуту ООН Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Крім того, аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 року у справі щодо звинувачень у геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, у тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Проте, станом на час ухвалення цього судового рішення Російська Федерація не виконала приписів (вимог) ані Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022, ані наказу Міжнародного суду ООН від 16.03.2022 року, та продовжує військову агресію проти України та військові злочини проти цивільного населення та цивільних об`єктів у порушення норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, Женевських Конвенцій 1949 року та Додаткового протоколу I 1977 року до них.

Враховуючи те, що: предметом позову є відшкодування збитків, завданих збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН, суд зазначає, що судовий імунітет Російської Федерації у даному випадку на спірні правовідносини не поширюється.

Звернення позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Таким чином, оскільки події, які стали підставою для вимог про відшкодування шкоди, мали місце на території України, то застосовним матеріальним законом при розгляді даного спору є матеріальний закон України.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану недоговірну (деліктну) шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Водночас зі змісту частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

У контексті наведеного суд зазначає, що за змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

24.02.2022 Російська Федерація розпочала широкомасштабний наступ на територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

У преамбулі Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" вказано, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та Законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні, а також визнано на найвищому міжнародному рівні.

Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними, у тому числі протиправним є окупація Російською Федерацією Олешківської міської територіальної громади, до якої входить с. Підстепне Олешківського району Херсонської області, та заволодіння озброєними особами у військовій формі рухомим майном позивача.

З наданих позивачем та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що саме внаслідок неправомірний дій відповідача, що пов`язані із окупацією частини території України, позивач був позбавлений правомочностей власника з володіння, розпорядження та користування майном, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :03:020:0002, площею 25,4 га., а саме: сонячна електростанція потужністю 13,03 МВт, яке було незаконно вилучено озброєним особами у військовій формі після окупації території або взагалі втрачені, у зв`язку з незаконним вилученням у належного власника.

Таким чином, в даному випадку суд встановив, що окупація частини території України та протиправне заволодіння майном позивача є прямим наслідком протиправної та неспровокованої збройної агресії Російської Федерації.

Надані позивачем докази в їх сукупності є належними, допустимими і достовірними доказами в розумінні приписів статей 76-78 ГПК України в підтвердження обставин позбавлення позивача права власності на рухоме майно, зокрема на: сонячну електричну станцію потужності 13,03 МВт.

При цьому, з урахуванням того, що с. Підстепне Олешківського району Херсонської області, незаконно перебуває під фактичним контролем військ агресора, якими вчиняються дії із конфіскації майна як юридичних, так фізичних осіб, що є загальновідомим фактом, суд вважає, що позивачем доведене факт позбавлення його прав власності на рухоме майно внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Суд враховує, що доведення факту знищення (пошкодження) майна у даному випадку перебуває поза площиною суб`єктивної поведінки позивача, у зв`язку з фізичною неможливістю доступу до окупованих територій, де дія норми Українського законодавства обмежена в т.ч. і щодо належної фіксації зазначених фактів.

Однак вказане жодними чином не спростовує обставин позбавлення позивача, як законного власника прав власності на рухоме майно через його втрату, не виключено, шляхом незаконної конфіскації військовими Російської Федерації.

За правилами статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно із ст. 1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 № ETS N 009 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Відповідно до ст. 23 Положення про закони і звичаї війни на суходолі (Додаток до Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі), крім заборон, передбачених спеціальними конвенціями, особливо забороняється: g) знищувати або захоплювати власність ворога, крім випадків, коли таке знищення або захоплення настійно вимагається військовою необхідністю.

Також при визначенні протиправності дій відповідача підлягають врахуванню загальновизнаний і засадничий загальний принцип права, який полягає в тому, що будь-яке порушення зобов`язання тягне за собою обов`язок надати відшкодування (відображений Постійною палатою міжнародного правосуддя у справі Про фабрику в Хожуві (Case concerning the factory at Chorzow), рішення № 13 від 13.09.1928, а також одна із засад сучасного правового порядку "ex injuria non oritur jus" (із беззаконня не виникає право), який відображений у Консультативному висновку Міжнародного суду справедливості "Правові наслідки для держав подальшої присутності Південної Африки в Намібії незважаючи на Резолюцію Ради Безпеки 276 (1970)".

У постанові від 12.05.2022 у справі № 635/6172/17 (п. 50) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію (частини п`ята та дев`ята статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

Враховуючи вищенаведене в сукупності, на підставі оцінки представлених до матеріалів доказів, суд вважає, що позивачем належними засобами доказування підтверджено факт втрати належного йому майна у зв`язку з неправомірними діями окупаційних військ Російської Федерації, чим йому було завдано збитків в розмірі вартості цього майна, а також доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою майновою шкодою позивачу.

Щодо розміру завданої позивачу матеріальної шкоди та розміру упущеної вигоди, то суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі - порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, починаючи з 19 лютого 2014 року.

Пунктом 2 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації (додаток до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 326) передбачено, що збитки - вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майно, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно бомбових ударів в ході збройної агресії Російської Федерації, а також розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права ( реальні збитки); та/або розмір доходу, який необхідний постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації ( упущена вигода).

З 15.12.2022 АТ «Херсонобленерго» сонячна станція ТОВ «Підстепне сонце» припинила виробництво електричної енергії з 15 грудня 2022р., у зв`язку з пошкодженням ПЛ-35 кВ.

АТ «Херсонобленего» листом від 05.06.2023 №001321 повідомило ТОВ «Підстепне сонце» про відсутність можливості здійснити перевірку технічного стану повітряних ліній та неможливість включити в роботу ФЕС «Пістепне сонце», у зв`язку з окупацією території, на якій знаходяться станції та повітряні лінії.

Згідно службової записки ТОВ «Підстепне сонце» щодо вартості сонячної станції потужністю 13,03 МВт (обох черг) станом на 30.09.2023 року складає:

Балансова вартість (первісна) - 262 414 177, 19 грн.

Балансова вартість (залишкова) - 201 083 109, 34 грн.

Оціночна вартість 1 черги сонячної електростанції потужністю 9995 МВт (станом на 01.06.2020 року) - 227 342 600, 00 грн.

Вартість земельної ділянки під станцією, загальною площею 25,4 га, складає:

Балансова вартість 4 878 268, 00 грн.

Оціночна вартість (остання на 01.06.2020) становила - 7 676 000, 00 грн.

Таким чином, збитки у вигляді знищеного та пошкодженого майна, внаслідок військової агресії російської федерації, окупації, затоплення майна за даними залишкової балансової вартості становлять 261 533 709, 34 грн, що дорівнює 9 682 723, 52 доларів США. (відповідно до курсу НБУ станом на 29.09.2023).

Представник позивача вказав, що фактично сонячна електростанція була збудована протягом 2018-2019 років на кошти, які були внесені засновниками до статутного капіталу ТОВ «Підстепне сонце», у вигляді безвідсоткової фінансової допомоги та кредитних коштів, а саме:

- 120 000 000,00 грн. - грошові кошти які внесені кінцевими бенефіціарними власниками в Статутний Капітал Товариства - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

- 155 000 000,00 грн. - грошові кошти отримані Товариством, як безвідсоткова поворотна фінансова допомога від учасника Товариства ОСОБА_1

- 5 150 000,00 євро - кредитні кошти, отримані на умовах Генерального кредитного договору №1/2019/КОД-КБ-ГКД, який 05.02.2019 укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Під час здійснення господарської діяльності з генерації та продажу електричної енергії на протязі кількох років, ТОВ «Підстепне сонце» було частково повернуто частину кредитних, запозичених та внесених до статутного капіталу коштів, а саме:

- 110 000 000,00 грн. повернуто внески учасникам Товариства, через процедуру зменшення Статутного капіталу до 10 000 000,00 грн. та виплати вартості часток, на які відбулось таке зменшення.

- 75 000 000,00 грн. повернуто безвідсоткову поворотну фінансову допомогу учаснику ОСОБА_1

- 1 200 000,00 євро повернуто на умовах Генерального кредитного договору № 1/2019/КОД-КБ-ГКД, укладеному ТОВ «Підстепне сонце» та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 05.02.2019 року.

У подальшому, між ТОВ «Підстепне сонце» і ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» () було укладено договір про переведення боргу від 08.06.2021 року, за умовами якого ТОВ «Підстепне сонце» як первісний боржник переводить свій борг за Генеральним кредитним договором №1/2019/КОД-КБ-ГКД, за умовами якого ТОВ «Підстепне сонце» та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 05.02.2019 року зобов`язуються сплатити новому боржникові - ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» плату за прийняття боргу в сумі 131 803 132,23 грн., а новий боржник замінює первісного боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного Генерального кредитного договору і приймає на себе обов`язки первісного боржника за основним договором. Отже, залишок заборгованості перед банком в розмірі 3 950 000,00 євро було переведено на нового боржника ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА».

02.07.2021 ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА», як первісний боржник, за умовами договору про переведення боргу, перевело на ТОВ «Підстепне сонце», як новий боржник, свій борг (обов`язки) за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги б/н від 25.02.2019 року, укладеного між первісним боржником та громадянином України ОСОБА_1 та зобов`язалось сплатити Новому боржникові - ТОВ «Підстепне сонце» плату за прийняття боргу в сумі 123 550 000,00 грн., а новий боржник замінює первісного Боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного договору поворотної фінансової позики і приймає на себе обов`язки первісного боржника за основним договором.

У вересні 2021 між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог та взаємно погашено заборгованість на суму 123 550 000,00 грн.

Представник позивача відзначив, що, враховуючи переведення боргів та зарахування зустрічних однорідних вимог, на обліку ТОВ «Підстепне сонце» рахується кредиторська заборгованість перед ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» в сумі 8 253 132,23 грн. (131 803 132,23 грн. - 123 550 000,00 грн.) та кредиторська заборгованість перед учасником ОСОБА_1 в сумі 123 550 000,00 грн.

Таким чином, за ТОВ «Підстепне сонце» обліковується кредиторська заборгованість станом на вересень 2023 року, яка складається із наступних елементів, а саме:

- ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» - загальна сума 31 500 000,00 грн., яка виникла на підставі договорів надання поворотної фінансової допомоги №20/09-22 від 20.09.2022 року, №07/11-22В від 07.11.2022 року, № 21/08-23 від 21.08.2023 року;

- ОСОБА_2 (кінцевий бенефіціарний власник з непрямим вирішальним впливом) в сумі 6,0 млн.грн. по договору надання поворотної фінансової допомоги №14/03/22-1 від 14.03.2022 року;

- ОСОБА_1 (учасник, кінцевий бенефіціарний власник з прямим вирішальним впливом) в загальній сумі 80 000 000,00 грн. по договорам надання поворотної фінансової допомоги, укладеним в 2021-2022 роках, а також 84 000 000,00 грн. по договору про переведення боргу від ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» від 02.07.2021 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості позивача перед кредиторами складає 201 500 000,00 грн, що підтверджується балансовими показниками, які відображено в бухгалтерському обліку, податковій звітності ТОВ «Підстепне сонце» за відповідні періоди, та первинними документами, деклараціями з податку на прибуток, фінансовою звітністю суб`єкту малого підприємства.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, окупацією, затопленням, що спричинило зупинення станції, ТОВ «Підстепне сонце» позбавлене можливості виплачувати суму заборгованості в розмірі 201 500 000, 00 грн. станом на 23.02.2022 року.

Разом з тим, вказана сума збільшується, враховуючи положення ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційне збільшення за невиконання договірних зобов`язань становить - 57 156 291,77 грн. та 3% річних - 10 996 931,51 грн.

З огляду на викладене, ТОВ «Підстепне сонце» внаслідок збройної агресії російської федерації отримано прямі збитки у розмірі 531 186 932,62грн. (261 533 709,34 грн+269 653 223,28 грн.), що становить 14 283 058 16 доларів США за курсом НБУ станом на 19.12.2023 року у розмірі 37,19 грн./1 долар США.

На підтвердження посинених збитків, позивач долучив до матеріалів справи, а саме:

- копію договору про переведення боргу від 08.06.2021, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА»;

- копію договору про переведення боргу від 02.07.2021, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» та ОСОБА_1

- копію службовою записки щодо фінансування будівництва СЕС потужністю 13,3 МВт у ТОВ «Підстепне сонце», з якої вбачається, що Основними кредиторами ТОВ «ПДСТЕПНЕ СОНЦЕ» станом на вересень 2023 є: ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА» в загальній сумі 31,5 млн.грн. по договорам безвідсоткової поворотної фіндопомоги, укладеним в 2022-2023 роках, кінцевий бенефіціар в сумі 6, млн.грн по договору безвідсоткової поворотної фіндопомоги, який укладено у 2022 році, учасник, кінцевий бенефіціар в загальній сумі 80 млн.гри. по договорам безвідсоткової поворотної фіндопомоги, укладеним в 2021-2022 роках, а також 84 млн.грн. по договору безвідсоткової поворотної фіндопомоги від 2019 року, укладеному з ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА», а в липні 2021 року переведеному на ТОВ «ПІДСТЕЛНЕ СОНЦЕ». Загальна сума заборгованості зазначеним кредиторам складає 201,5 млн.грн;

- податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2023 рік та фінансова звітність малого підприємства, відповідно до якого чистий прибуток за звітний період за 1 півріччя 2023 - 3 729 129,02 грн;

- копія генерального кредитного договору № 1/2019/КОД-КД-ГКД, який укладено між АБ «УКРГАЗБАНК» та ТОВ «Підстепне сонце» від 05.02.2019 року, загальний ліміт- 5 250 000,00 Євро;

- копію листа АТ «Херсонобленего» № 001321 від 05.06.2023 про технічний стан повітряних ліній 35 кВ «Цюрупинська-К.Лагері-1,2» та терміни включення в роботу ФЕС «Підстепне сонце»;

- копію листа ТОВ «Підстепне сонце», з якої вбачається, що Земельна ділянка з кадастровим номером :03:020:0002 є власністю ТОВ «Підстепне сонце» і складає 25,4 га. Потужність сонячної електричної станції складає 13,03 МВт: перша черга будівництва 9,995 МВт (панельна) - 7,5 МВт (інверторна); друга черга будівництва 3,035 МВ (панельна) - 2,475 МВт (інверторна). Повідомлення про початок будівельних робіт отримано: перша черга - грудень 2018 року; друга черга - жовтень 2019 року. Декларації про готовність електростанції до експлуатації отримано: перша черга 28.03.2019 року (декларація №XC 07); друга черга 20.12.2019 року (декларація №XC 54). Ліцензії на виробництво електроенергії отримано: перша черга будівництва 28.12.2018 року (Постанова НКРЕКП Nє2099); друга черга будівництва 01.04.2020 року (Постанова НКРЕКП №741). «Зелений» тариф на продаж електроенергії отримано: перша черга будівництва 26.04.2019 року (Постанова НКРЕКП №629); друга черга будівництва 03.04.2020 року (Постанова НКРЕКП №761). Загальна вартість будівництва сонячної станції складає 262 414,2 тис.грн. без ПДВ, в т.ч.: перша черга будівництва - 220 868,7 тис.грн.; друга черга будівництва - 41 545,5 тис.грн. Початок продажу електроенергії: перша черга будівництва 02.05.2019 року; друга черга будівництва 24.04.2020 року. Виробіток сонячної електричної станції ТОВ «Підстепне сонце» протягом всього строку роботи станції складав: 2019 рік (3 02 травня 2019 р.) - 8 183,3 МВт*од (виручка 41 207,7 тис.грн. 3 ДВ) 2020 рік - 16 112,2 МВ*год (виручка 79 927,0 тис.грн. з ПДВ) 2021 рік - 15 288,5 МВт*год (виручка 77 300,8 тис.грн. з ПДВ) 2022 рік (до 15 грудня 2022 р.) - 16 205,8 МВт*год (виручка 78 519,9 тис.грн. з ПДВ). Через пошкодження ПЛ-35 кв АТ «Херсонобленерго» сонячна станція ТОВ «Підстепне сонце» припинила виробництво електричної енергії з 15 грудня 2022 року. Крім того, внаслідок підриву в червні 2023 року російськими терористами Каховської ГЕС, станція, найвірогідніше, була пошкоджена. У 2023 році працююча станція могла б виробити приблизно 12 100 МВ7*год за вісім місяців (з 01.01.2023 по 31.08.2023), і при цьому отримати виручку близько 72 620 тис.грн. за «зеленим» тарифом 2023-го року. Залишкова вартість будівництва сонячної станції станом на 31.08.2023 року складає 201 083,2 тис.грн. без ПДВ, в т. ч.: перша черга будівництва - 166 892,1 тис.грн.; друга черга будівництва - 34 191,1 тис.грн.;

- копію службової записки щодо вартості сонячної електричної станції потужності 13,03 МВт станом на 30.09.2023, з якої вбачається, що балансова вартість (первісна) 262 414 177,19 грн, амортизовано (знос) - 61 330 998,02 грн, балансова вартість (залишкова) - 201 083 179,17 грн;

- копію акту службового розслідування від 20.10.2023, відповідно до якого збитки внаслідок військової агресії російської федерації, внаслідок незаконної окупації і захоплення майна ТОВ «Підстепне сонце» становлять: вартість пошкодженого, розграбованого та підтопленого майна - 261 533 709,34 грн, або 9 682 723,52 доларів США; вартість збитків по недовиробленій електроенергії у період з 15.12.2022 до 20.10.2023 р. становить 14 498 000 кВт/год, або 87 062 758 грн, еквівалент 2 380 806,43 доларів США, вартість заборгованості по договорах поворотної фінансової допомоги (на будівництво та запуск Станції, які мали погашатися за звичайних умов її роботи) - 201,5 млн грн, за станом на 23.02.2022 року, еквівалент 6 956 023 доларів США. Всього завдано прямих збитків на суму 550 096 467 грн, еквівалент 18 947 553 доларів США;

- копію звіту про незалежну оцінку майна (сонячна електростанція), встановленою потужністю 9,995 МВт, ринкова вартість якої становить - 227 342 600,00 грн;

- копію технічного паспорта на сонячну електростанцію, місцезнаходження якої Херсонська область, Олешківський район, с/рада Підстепненська;

- копія договору надання поворотної фінансової допомоги № 20/09-22 від 20.09.2022, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА»;

- копія договору надання поворотної фінансової допомоги № 21/08-23 від 21.08.2023, який укладено між ТОВ «Підстепне сонце» та ТОВ «КАЛИНІВКА-ТЕРРА».

Враховуючи військову агресію відповідача та окупацію території Олешківської міської територіальної громади Херсонської області, позивачу заподіяні збитки внаслідок порушення права власності на об`єкти рухомого майна, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми майнової шкоди у розмірі 531 186 932,62грн. (261 533 709,34 грн+269 653 223,28 грн.), що становить 14 283 058 16 доларів США є законною, обґрунтованою та документально доведеною; крім того є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відповідного відшкодування.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позов позивача до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 531 186 932,62 грн. (261 533 709,34 грн+269 653 223,28 грн.), що становить 14 283 058, 16 доларів США є обґрунтованим, доведеним і таким, що ґрунтується на нормах українського і міжнародного права, а отже підлягає задоволенню судом.

Також позивач просить стягнути упущену вигоду, у зв`язку із недоотриманою виручкою - 216 210 679,20 грн. з ПДВ, що дорівнює 5 132 597,73 доларів США.

Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Майном може бути як існуюче майно, так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні легітимні сподівання на реалізацію майнового права. Легітимні сподівання за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті.

Водночас аналіз змісту положень чинного законодавства свідчить про відсутність в них закріплених норм, що детально регламентують методику розрахунку критерії визначення (обчислення) збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.

Тож у з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суд зважає на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків та завдання - компенсацію дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

Відтак, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.

Відмова у стягненні упущеної вигоди з огляду не доведення позивачем чіткого розміру заподіяних йому збитків не узгоджується із наведеним принципами та засадами цивільного законодавства, які є керівними ідеями, з яких мають виходити у своїй діяльності усі без винятку учасники цивільних (господарських) відносин та призводить до втрати захисної і відновлювальної функції відшкодування збитків.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди як форма цивільно-правової відповідальності застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів, та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнових вигод, які потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним).

Тобто така міра відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди перше за все є спрямованою на захист (відновлення) порушеного права потерпілого.

Тому справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав позивача.

Отже, суд зазначає, що упущена вигода як правова категорія за своєю суттю є не отриманим доходом (майновими втратами), який з урахуванням розумних витрат на його отримання міг реально отримати позивач за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а відповідач додержувався правил здійснення господарської діяльності.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18.

Таким чином, розрахунок упущеної вигоди має бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

В обґрунтування наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування упущеної вигоди позивач посилається на ті ж обставини та доводи, що викладені ним в обґрунтування понесення реальних збитків.

Доводи позивача про розмір упущеної вигоди ґрунтуються на висновку експерта №323/12.2023-Е від 21.12.2023 та додаткових розрахунків недоотриманої виручки ТОВ «Підстепне сонце» за продаж електроенергії ПД «Гарантований покупець».

За наведених обставин, матеріалами справи підтверджується, що саме через збройну агресію Російської Федерації позивач втратив майно, яким він користувався при здійсненні господарської діяльності, у зв`язку з чим не отримав прибутку та був позбавлений можливості здійснювати звичайну господарську діяльність, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з винної особи упущеної вигоди в розмірі 216 210 679,20 грн. з ПДВ, що дорівнює 5 132 597,73 доларів США, а тому зазначена позовна вимога також підлягає задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 (що набрала чинності для України 24.08.1991) договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Відтак, стягнення відповідної шкоди має здійснюватися із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції, незважаючи, який конкретно її підрозділ заподіяв шкоду.

За таких умов, пред`явлення позовних вимоги до Російської Федерації як до держави в цілому не лише відповідає положенням матеріального закону, але являє собою ефективний спосіб захисту права позивача.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" в розмірі 747 397 611 грн. 82 коп (261 533 709,34 грн+269 653 223,28 грн + 216 210 679,20 грн), що еквівалентно 17 742 376 доларів США 54 центів.

При зверненні з позовом позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від його сплати в силу приписів п. 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", які визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки 1,5% від суми позову перевищує суму 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судовий збір за розгляд даної справи складає максимальну встановлену законом суму 1 059 800,00 грн, яка належить до стягнення з відповідача до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 331, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" задовольнити частково.

2. Стягнути з тягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підстепне сонце" (61002, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Сумська, будинок, 88; ) 747 397 611 грн. (сімсот чотириста сорок мільйонів триста дев`яносто сім тисяч шістсот одинадцять) 82 коп, що еквівалентно 17 742 376 доларів США (сімнадцять мільйонів сімсот сорок дві тисячі триста сімдесят шість) 54 центів.

3. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119991) в дохід держави України судовий збір у розмірі 1 059 800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) грн 00 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано: 03.06.2025.

Суддя М.Є. Літвінова