ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

12.06.2025 м. Ужгород Справа № 907/1069/24
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Худенка А.А.,
за участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.
розглянувши заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сечені 29» про ухвалення додаткового рішення у справі №907/1069/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сечені 29», м. Ужгород Закарпатської області до відповідача Приватного підприємства «Науково-виробниче підприємство ТЕЛ», м. Ужгород Закарпатської області про стягнення 31 522 грн безпідставно отриманих коштів,
Позивача не з`явився
Відповідача не з`явився
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.03.2025 у справі №907/1069/24 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного підприємства «Науково-виробниче підприємство ТЕЛ», вул. Шухевича Романа, будинок 2А, квартира 69, м. Ужгород, Закарпатська область, 88006 () на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « 29 Сечені», вул. Сечені, будинок 29, квартира 67, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018 () суму 31 522 грн (Тридцять одна тисяча п`ятсот двадцять дві гривні) безпідставно отриманих коштів, а також 3028 грн (Три тисячі двадцять вісім гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Представником позивача через засоби поштового зв`язку подано заяву б/н від 25.03.2023 (вх. №02.3.1-02/3026/25 від 31.03.2025) про винесення додаткового рішення та стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та виготовлення експертизи, а саме щодо стягнення 10 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу та 7000 грн витрат за проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.05.2025 заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « 29 Сечені» про ухвалення додаткового рішення у справі №907/1069/24 призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.06.2025.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Приписами ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача дотримані вимоги, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України. До матеріалів справи додано копію Договору про надання правової допомоги №15/2024/Ю від 08.10.2024, Акт виконаних робіт (наданих послуг) б/н від 16.12.2024, копію рахунку-фактури №1/24 від 16.12.2024, копію рахунку №01/18/09/24 від 18.09.2024, а також платіжну інструкцію №28 від 19.09.2024.

Як встановлено судом, між позивачем (клієнтом) та адвокатським бюро «Коваленка «Ковалекс» (об`єднанням) укладено Договір про надання правової допомоги №15/2024/Ю від 08.10.2024, відповідно до п. 1.1. якого, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Так відповідно до п. 2.1. вказаного Договору, адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги щодо стягнення безпідставно отриманих коштів з ПП «Науково-виробниче підприємство ТЕЛ» та вирішенні супутніх питань.

Відповідно до п. 3.1.6. Договору, клієнт зобов`язується оплатити викопану адвокатським бюро роботу у розмірі та в строки, що визначені Розділом 4 даного договору.

Вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на падання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок. Вартість розраховується у відповідності до годин роботи адвоката за згодою або за обсяг робіт по кожній окремій справі, що визначається додатком до вказаного договору. За результатами падання юридичної допомоги складається акт, що підписується представником адвокатського бюро. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість, надсилається клієнту адвокатським бюро. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 20-ти днів з моменту отримання клієнтом акту виконаних робіт та рахунку від адвокатського бюро. такий акт та рахунок за вибором адвокатського бюро може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або електронним листом на електронну поштову скриньку клієнта, Рахунок та акт вважається отриманим клієнтом з моменту його надходження до поштового відділення, яке обслуговує адресу місця проживання (реєстрації) клієнта та/або з моменту надходження електронного листа на електронну поштову скриньку клієнта. (п. 4.1. - 4.4. Договору).

Відповідно до Додатку №1-ц/а від 08.10.2024 до договору про надання правової допомоги, сторонами договору обумовлено наступне: вартість та термін роботи представника обмежується стадіями судового провадження (розгляд в суді 1-ї інстанції, розгляд в суді апеляційної інстанції, розгляд в суді касаційної інстанції), а також до позовною - претензійною роботою; вартість роботи представника є погодинною; погодинна вартість однієї години роботи адвоката розраховується з розрахунку 2000 гривень за кожну годину роботи (суд 1-ї інстанції), 3000 гривень - суд апеляційної інстанції, 4000 гривень суд касаційної інстанції; також додатковій оплаті підлягають витрати на проїзд до місця судового засідання або проведення відповідної слідчої дії розраховується з розрахунку 10 гривень за кілометр (за умови виїзду за межі м. Ужгород); замовник оплачує отримані послуги після отримання виставленого рахунку та акту виконаних робіт, згідно передбачених умов договору.

16.12.2024 сторонами підписано остаточний акт виконаних робіт (наданих послуг) б/н від 16.12.2024, за змістом якого сторони посвідчили, що адвокатським бюро були проведені такі роботи, як:

* 08.10.2024 - надання консультації щодо повернення коштів договором №9 на виконання робіт (підряду), а саме ремонтних робіт у під`їзді №3 за адресою Україна, 88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Сечені, буд. 29, на суму 1000 грн (кількість годин 30 хв.)

* 11.10.2024 - виготовлення претензії до ПП «Науково-виробниче підприємство «ТЕЛ» щодо повернення коштів, на суму 2000 грн (кількість годин 1 год.)

* 13.12.2024, 16.12.2024 - виготовлення, формування та направлення позовної заяви до Господарського суду Закарпатської області до ПП «Науково-виробниче підприємство «ТЕЛ», на суму 7000 грн (кількість годин 3 год. 30 хв.)

Відтак, загальна вартість виконаних робіт згідно означеного акту становить 10 000 грн за 5 год роботи адвокатського бюро.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим, відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині 4 статті 126 ГПК України, так і в частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши правовий аналіз норм статей 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Така позиція випливає із правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

Отже під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про часткову необґрунтованість заяви представника позивача про стягнення з відповідача суми 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи, що знайшла свій вияв у наступному.

Щодо виконаної роботи з «надання консультації щодо повернення коштів договором №9 на виконання робіт (підряду), а саме ремонтних робіт у під`їзді №3 за адресою Україна, 88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Сечені, буд. 29, на суму 1000 грн (кількість годин 30 хв.)» суд зазначає, що надання консультацій є складовими частинами єдиного процесу щодо підготовки, складання та подання позовної заяви, таким чином, суд дійшов висновку, що витрати в цій частині не підлягають відшкодуванню окремо, та повинні оцінюватися в контексті підготовки та подання позовної заяви.

Крім цього, щодо «виготовлення претензії до ПП «Науково-виробниче підприємство «ТЕЛ» щодо повернення коштів, на суму 2000 грн (кількість годин 1 год.)», суд відмічає, що вимога (претензія) це форма досудового врегулювання спорів між контрагентами, котра надсилається стороною, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє розв`язання спору, а відтак, витрати з написання останньої, в розумінні ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути віднесені до судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Більше того, спірні правовідносини не вимагають та не передбачають обов`язкового досудового врегулювання спору шляхом проведення претензійної роботи; фактично, звернення до боржника із вимогою (претензією) є правом, а не обов`язком потерпілої сторони.

Між тим, судом звертається увага, що спір у справі №907/1069/24 не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. З огляду на предмет спору і характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу, обставини, які підлягають з`ясуванню, докази, що підлягають оцінці, суд також відмічає, що така, не належить до категорії складних.

Відтак з огляду на вищенаведене, враховуючи положення ст. 126, 129 ГПК України та оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи із критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення вартості витрат на професійну правничу допомогу на 50% від попередньо заявленої суми (із 10 000 грн до 5000 грн).

Крім цього, заявник просить стягнути з відповідача 7000 грн на відшкодування витрат по виготовленню експертизи.

На підтвердження означеного, представником заявника долучено копію рахунку №01/18/09/24 від 18.09.2024, а також платіжну інструкцію №28 від 19.09.2024. Крім цього, в матеріалах позовної заяви міститься висновок судового експерта Павлич О.В. №Д29/2024 від 01.10.2024 за результатом проведеного будівельно-технічного дослідження.

Суд відмічає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, "підриває" конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22.

Так, відповідно до рахунку №01/18/09/24 від 18.09.2024, ОСББ «Сечені 29» за проведення будівельно-технічного дослідження на користь ФОП Палич О.В. повинно сплатити 7000 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №28 від 19.09.2024, ОСББ «Сечені 29» сплатило ФОП Палич О.В. 7000 грн за проведення будівельно-технічного дослідження, згідно рахунку №01/18/09/24 від 18.09.2024 без ПДВ.

Відтак, суд доходить до висновку про задоволення заявлених до відшкодування витрат за проведення експертизи в розмірі 7000 грн.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сечені 29» про ухвалення додаткового рішення у справі №907/1069/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Науково-виробниче підприємство ТЕЛ», вул. Шухевича Романа, будинок 2А, квартира 69, м. Ужгород, Закарпатська область, 88006 () на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « 29 Сечені», вул. Сечені, будинок 29, квартира 67, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018 () суму 5000 грн (П`ять тисяч гривень) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також 7000 грн (Сім тисяч гривень) на відшкодування витрат за проведення експертизи.

3. В іншій частині заявленої до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12.06.2025.

Суддя А.А. Худенко