ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1546/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське)

до Акціонерного товариства "ДніпроАзот" (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське)

про стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДніпроАзот" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 302458,19грн, з якої: 298500,00грн основного боргу, 1570,19грн трьох відсотків річних, 2388,00грн інфляційних втрат. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №064/24-ТД(П) від 10.08.2024 в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" залишено без руху на підставі статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

08.04.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, до якої надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, докази направлення на адресу відповідача і докази отримання відповідачем листа вих.№109 від 18.02.2025 та претензії №2 вих.№143 від 13.03.2025, докази направлення відповідачу копії уточненої позовної заяви, та усунуто недоліки позовної заяви.

Зважаючи на те, що справа є незначної складності, враховуючи приписи статті 12, частини першої статті 247, частини сьомої статті 250 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач не надав відзив на позовну заяву.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарським судом направлялась 14.04.2025 ухвала суду від 14.04.2025 (про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі) в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 72 том 1).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи дату доставлення ухвали суду від 14.04.2025 14.04.2025 (о 19:34), відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк до 30.04.2025 включно.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску строку суду також не повідомлено.

Станом на 13.06.2025 відповідач не надав до суду відзив на позов.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, а також обізнаність відповідача про розгляд справи, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Таким чином, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

10.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" (далі виконавець, позивач) та Акціонерним товариством "ДніпроАзот" (далі замовник, відповідач) укладено договір №064/24-ТД(П) (далі договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає і зобов`язується оплатити, а виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: підготовка і проведення технічного діагностування та комплексного технічного огляду ізотермічного сховища рідкого аміаку ємністю 10000 тон корпус 518 цеху №1-Б (далі -роботи). Роботи діляться на етапи:

- підготовка і проведення робіт з технічного діагностування ізотермічного сховища рідкого аміаку згідно з програмою проведення технічного діагностування ізотермічного сховища рідкого аміаку (I етап) (Додаток №1). Вартість етапу без ПДВ 248750,00грн;

- підготовка і проведення робіт з комплексного технічного огляду ізотермічного сховища рідкого аміаку згідно з програмою проведення комплексного технічного огляду сховища рідкого аміаку (II етап) (Додаток №2). Вартість етапу без ПДВ 248750,00грн.

Всього з ПДВ 597000,00грн.

Відповідно до пункту 1.2 договору роботи за договором виконуються поетапно після направлення письмового повідомлення замовника про готовність об`єкта до виконання робіт. Загальний строк виконання робіт (І етап та II етап) складає 60 календарних днів.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна сума договору складає 597000,00грн (п`ятсот дев`яносто сім тисяч гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ (20%) 99500,00грн (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Приписами пункту 2.3 договору встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється по факту виконаних робіт поетапно, після перевірки достовірності результатів робіт і підписання замовником наданого виконавцем відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт. Замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати підписання ним відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт, та надання виконавцем замовнику рахунку та податкової накладної. У випадку неотримання замовником всіх необхідних документів від виконавця за цим договором, строк оплати виконаних робіт продовжується на час прострочення надання відповідних документів.

Згідно з пунктом 4.5 договору датою закінчення робіт (етапу робіт) є дата їх прийняття замовником шляхом підписання відповідного Акта здачі-приймання виконаних робіт.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

За умовами пункту 5.16 договору сторони дійшли згоди, що у випадку несплати виконавцем на вимогу замовника грошових коштів, передбачених пунктом 5.16 договору, зазначені грошові кошти стягуються з виконавця на користь замовника в судовому порядку разом із неустойкою в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення сплати коштів, від суми несплачених у добровільному порядку грошових коштів і за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 8.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами і діє до 31.12.2024 (включно).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір №064/24-ТД(П) від 10.08.2024 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Сторони підписали Додаток №1 (програма з підготовки і проведення технічного діагностування ізотермічного сховища рідкого аміаку ємністю 10000тон корпус 518 цеху №1-Б) та Додаток №2 (програма з підготовки і проведення комплексного технічного огляду ізотермічного сховища рідкого аміаку ємністю 10000тон корпус 518 цеху №1-Б) /а.с. 29-31 том 1/.

Відповідач направив позивачу заявку на виконання робіт за №11 від 21.10.2024 (а.с. 35 том 1).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідачу було надано послуги на загальну суму 298500,00грн, на підтвердження чого надав підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт здачі-приймання робіт №064/24/1 від 29.11.2024 (а.с. 36 том 1).

Як зазначає позивач, відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв`язку з чим заборгованість останнього склала 298500,00грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено претензії за Вих.№109 від 18.02.2025 та Вих.№143 від 13.03.2025, однак, на момент звернення до суду з позовною заявою, вимоги не задоволені та заборгованість відповідачем не погашена (а.с. 60-64 том 1).

Зазначене і стало причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за надані послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Предметом доказування у цій справі є обставини щодо наявності/відсутності настання строку виконання зобов`язань з оплати наданих послуг та виконання/невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань з оплати послуг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 174, 193 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина сьома статті 179 Господарського кодексу України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Приписами пункту 2.3 договору встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється по факту виконаних робіт поетапно, після перевірки достовірності результатів робіт і підписання замовником наданого виконавцем відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт. Замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати підписання ним відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт, та надання виконавцем замовнику рахунку та податкової накладної. У випадку неотримання замовником всіх необхідних документів від виконавця за цим договором, строк оплати виконаних робіт продовжується на час прострочення надання відповідних документів.

Враховуючи визначений контрагентами у пункті 2.3 договору порядок розрахунків за надані послуги, а саме протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати підписання замовником відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав 28.01.2025 за актом здачі-приймання робіт №064/24/1 від 29.11.2024, прострочення з 29.01.2025.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 298500,00грн відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення заборгованості за надання послуг позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 1570,19грн за загальний період з 28.01.2025 по 01.04.2025 та інфляційні втрати 2388,00грн за лютий 2025 року (а.с. 42-зворотній аркуш 42 том 1).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку трьох відсотків річних судом встановлено, що позивачем не враховано наступні положення законодавства.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, з урахуванням дати виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем та меж позовних вимог, правомірними є позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у загальному розмірі 1545,66грн за загальний період з 29.01.2025 по 01.04.2025.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані у загальній сумі 2388,00грн за лютий 2025 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом порушень не встановлено.

На підставі викладеного, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення заборгованості в загальному розмірі 302433,66грн, з якої: 298500,00грн - основного боргу, 1545,66грн - трьох відсотків річних, 2388,00грн інфляційного збільшення. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (стаття 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00грн.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні з позовом до суду через систему "Електронний суд", позивач сплатив судовий збір в розмірі 4536,87грн згідно з квитанцією про сплату №TBS4-QYAR-Y5FE від 01.04.2025, замість 3629,49грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 907,38грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таке клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 907,38грн підлягає поверненню з Державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача у сумі 3629,20грн.

Керуючись статтями. 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю до Акціонерного товариства "ДніпроАзот" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 302458,19грн, з якої: 298500,00грн основного боргу, 1570,19грн трьох відсотків річних, 2388,00грн інфляційного збільшення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДніпроАзот" (51909, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. С. Х. Горобця, буд. 1, ідентифікаційний код: 05761620) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, Прохідний тупик, буд. 10, оф. 4 А, ідентифікаційний код 34704812) 298500,00грн - основного боргу, 1545,66грн - трьох відсотків річних, 2388,00грн - інфляційного збільшення, та 3629,20грн - витрат по сплаті судового збору.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з Акціонерного товариства "ДніпроАзот" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" 24,53грн - трьох відсотків річних.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 13.06.2025.

Суддя В.О. Татарчук