ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Справа № 925/120/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від позивача - Григорчук І.О. - адвокат,

від відповідача - Середа Р.С. - адвокат,

від третіх осіб:

від приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленського Сергія Миколайовича - представник не з`явився,

від Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 , с. Стецівка, Звенигородського

району, Черкаської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА", смт Ладан, Прилуцького району, Чернігівської області

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального

округу Чернігівської області Зеленського Сергія Миколайовича, м. Прилуки, Чернігівської області

2. Звенигородського відділу державної виконавчої служби у

Звенигородському районі Черкаської області Центрального

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

м. Звенигородка, Черкаської області

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає

виконанню.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулась ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Зеленським Сергієм Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за №407 від 08 березня 2024 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА".

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 25 березня 2025 року.

Залучено приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленського Сергія Миколайовича та Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи в підготовчому засіданні на 11 год. 30 хв. 17 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 00 хв. 15 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 15 травня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 10 год. 00 хв. 23 травня 2025 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис не на оригіналі нотаріально посвідченого договору, а лише на нотаріально завіреній копії договору поруки №220423 від 08 травня 2022 року;

оспорюваний виконавчий напис не відповідає вимогам встановленим для виконавчого документу;

при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві та вказував, що приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленський Сергій вчинив виконавчий напис на оригіналі договору поруки №220423 від 08 травня 2023 року, перевіривши при цьому безспірність боргу позивача, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи №407 від 08 березня 2024 року, про солідарне стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 13 071 000,00 грн.

Відповідачем не порушено вимоги ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" в частині зазначення одного або декількох боржників, оскільки стягнення здійснюється солідарно.

Стосовно доводів позивача про те, що ТОВ "Ренкет" взагалі не може виступати боржником за договором поруки, та як наслідок і за виконавчим написом, оскільки між ТОВ "Ренкет" та ТОВ "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" виникли зобов`язання за іншим правочином відповідач стверджував, що боржник ТОВ "Ренкет" та позивач несуть відповідальність за зобов`язаннями перед кредитором ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" відповідно до договору поруки №220423 від 08 травня 2023 року, оскільки за зазначеним договором позивач є поручителем за несвоєчасне виконання ТОВ "Ренкет" зобов`язань перед кредитором ТОВ "ПК ПОЖМАШИНА". При цьому у договорі поруки ТОВ "Ренкет" вже визначений сторонами договору поруки, як боржник.

Виконавчий напис виданий на трьох боржників є таким, що відповідає вимогам законодавства, оскільки вчинення посвідчувальних написів та видача свідоцтв здійснюється нотаріусом за формами відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року №3253/5.

Нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, викладає його у довільній формі, але з додержанням при цьому вимог ст. 89 Закону України "Про нотаріат", ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", що відповідає вимогам законодавства.

Відповідач надав приватному нотаріусу Зеленському С.М. докази надіслання вимог-претензій про добровільне виконання зобов`язань позивачем, які надіслані були відповідачем відповідно до вимог законодавства та судової практики.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того відповідач зазначав, що орієнтовний розрахунок суми витрат на правничу допомогу складає 45 000 грн. 00 коп.

У відповіді на відзив позивач вказував, що між ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" (постачальник) та ТОВ "Тако-Агро Інвест" (покупець) укладений договір №25/404/22 від 07 грудня 2022 року за умовами якого постачальник повинен поставити, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до Специфікації №1 (додаток до договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року) - напівпричіп-самоскид НПС 2650 (новий) у кількості 4 одиниці на загальну суму 7 200 000,00 грн., з умовами поставки - протягом 10 календарних днів від дати зарахування передплати, але не пізніше 16 грудня 2022 року, відповідно до п. 2 Специфікації.

За умовами Специфікації №1 покупець сплатив постачальнику передплату у розмірі 3 744 000,00 грн. та зобов`язувався відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року до договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року оплатити залишкову вартість товару у розмірі 3 466 000,00 грн. рівними частинами починаючи з 05 липня 2023 року по 567 666,67 грн. рівними частинами шістьма платежами протягом півроку до 05 грудня 2023 року.

Відповідач зазначає, що у покупця перед постачальником обліковується заборгованість у розмірі 2 826 000,00 грн.

Відповідно до п. 5.3 договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року, пеня повинна нараховуватись та складатись з 2 826 000,00 грн. (загальна вартість несвоєчасно оплаченого товару) * 0,1 (відсотки за кожен день) * 148 (кількість днів прострочення з 06.07.2023 по 31.12.2023): 100 = 418 248,00 грн.

Тобто, сума нарахованої пені становить 418 248,00 грн., а не 1 065 600,00 грн., як зазначено відповідачем.

Також, постачальник нарахував покупцю 10% штрафу від загальної суми договору 7 200 000,00 грн., а не від вартості неоплаченого/несвоєчасно оплаченого товару, а саме 2 826 000,00 грн.

Таким чином, постачальник повинен був застосувати визначений у п. 5.4 договору штраф з таким розрахунком: 2 826 000,00 грн. (загальна вартість несвоєчасно оплаченого товару) *10% (штрафна санкція) = 282 600,00 грн.

Отже, за договором №25/404/22 від 07 грудня 2022 року у покупця перед постачальником виникла загальна сума заборгованості у розмірі 3 526 848,00 грн., яка складається з 2 826 000,00 грн. - загальна заборгованість за договором, 418 248,00 грн. - пеня, 282 600,00 грн. - штраф.

Водночас, між ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" (постачальник) та ТОВ "Тако-Агро Інвест" (покупець) укладений договір №27/404/22 від 19 грудня 2022 року, за умовами якого постачальник повинен поставити, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до Специфікації №1 (додаток до договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року) - напівпричіп-самоскид НПС 2650 (новий) у кількості 5 одиниць на загальну суму 8 750 000,00 грн., з умовами поставки - протягом 10 календарних днів від дати зарахування передоплати, але не пізніше 31 грудня 2022 року, відповідно до п. 2 Специфікації.

За умовами Специфікації №1 покупець сплатив постачальнику передплату у розмірі 1 960 000,00 грн. та зобов`язувався відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року до договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року оплатити остаточну вартість товару у розмірі 6 850 000,00 грн. рівними частинами починаючи з 05 липня 2023 року по 1 118 333,33 грн. рівними частинами шістьма платежами протягом півроку до 05 грудня 2023 року.

Відповідач зазначає, що у покупця перед постачальником обліковується заборгованість у розмірі 6 790 000,00 грн.

Відповідно до п. 5.3. договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року за порушення строків оплати, визначених в п. 2.2. Розділу 2 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від загальної вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожен календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення.

Отже, постачальник повинен був нараховувати пеню, яка складається з 6 790 000,00 грн. (загальна вартість несвоєчасно оплаченого товару) * 0,1 (відсотки за кожен день) * 148 (кількість днів прострочення з 06.07.2023 по 31.12.2023): 100 = 1 004 920,00 грн.

Тобто, сума нарахованої пені становить 1 004 920,00 грн., а не 1 295 000,00 грн.

Крім того, постачальник нарахував 10% штрафу від загальної суми договору - 8 750 000,00 грн., а не від вартості неоплаченого/несвоєчасно оплаченого товару, всупереч п. 5.4 договору.

Отже штраф повинен був розраховуватися: 6 790 000,00 грн. (загальна вартість несвоєчасно оплаченого товару) *10% (штрафна санкція) = 679 000,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, за договором №27/404/22 від 19 грудня 2022 року у покупця перед постачальником виникла загальна сума заборгованості у розмірі 7 794 920,00 грн., яка складається з 6 790 000,00 грн. - загальна заборгованість за договором, 1 295 000,00 грн. - пеня, 875 000,00 грн. - штраф.

Відповідач зазначає, що на травень 2023 року ТОВ "Тако-Агро Інвест" вже мав заборгованість у розмірі 10 316 000,00 грн. і тому передав цей борг новому боржнику, який відповідно до умов цього договору зобов`язався його виконати та забезпечити таке виконання договором поруки укладеним між кредитором (ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА") та фізичними особами, які є учасниками нового боржника (ТОВ "Ренкет").

При цьому, відповідач зазначає, що у ТОВ "Ренкет", поручителем та поручителем 1 обліковується заборгованість з пенею і штрафом перед кредитором у розмірі 13 571 600,00 грн.

Однак, відповідно до п. 1.3 договору про переведення боргу № 21/04/23 від 08 травня 2023 року, первісний боржник переводить борг на нового боржника в повному обсязі в сумі 10 316 000,00 грн. без нарахування додаткових відсотків та будь-яких оплат за виконання даного договору.

Договір про переведення боргу №21/04/23 від 08 травня 2023 року не передбачає нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Відповідно до виписки з рахунку ТОВ "Ренкет" за період з 02.04.2023 по 01.04.2024, останні здійснили 6 транзакцій на рахунок ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" в рахунок оплати згідно з договором №25/404/22 від 07.12.2022 та № 27/404/22 від 19.12.2022 грошові кошти на загальну суму 1 200 000,00 грн.

Заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, оскільки відповідач не зазначає як саме виникла, та за який проміжок часу нараховано заборгованість у розмірі 13 571 600,00 з врахуванням пені та штрафу.

Отже, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідач до відзиву додав виконавчий напис №407 від 08.03.2024, виданий приватним нотаріусом Зеленським С.М., який вчинений дійсно на оригіналі договору поруки №220423 від 08.05.2022 року.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України №1290 від 09 грудня 2021 року про опис і зразок спеціального бланка нотаріального документа, зазначено, що у нижньому правому куті лицьового боку бланка міститься QR-код розміром 13,2 х 13,2 міліметра, під яким міститься серія, яка складається з трьох літер, і номер із шести цифр заввишки 2,9 міліметра.

Відповідно до доданого ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" до відзиву виконавчого напису №407 від 08.03.2024 встановлено, що він вчинений на бланку з серією та номером НТВ906002.

Проте виконавче провадження №74510096 відкрите на підставі виконавчого напису №407 від 08.03.2024, який вчинений на бланку з серією та номером НТВ908004.

Крім того, на примусовому виконанні у державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Негайчуком Миколою Володимировичем перебуває виконавче провадження №74510814 з примусового виконання виконавчого напису №407 від 08.03.2024, виданого приватним нотаріусом ПРНО Чернігівської області Зеленським С.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПК "ПОЖМАШИНА" заборгованості у розмірі 13 071 000,00 грн.

Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження №74510814 встановлено, що виконавчий напис № 407 виданий 08.03.2024 вчинений на бланку з серією та номером НТВ908005.

Позивач стверджує, що приватним нотаріусом Зеленським Сергієм Миколайовичем видано два виконавчих написи за одним реєстровим номером, з яких два вчинено на нотаріально завірених копіях та один на оригіналі договору.

Отже, приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису всупереч нормам чинного законодавства вчинив виконавчий напис №407 від 08.03.2024 не на оригіналі нотаріального посвідченого договору, а лише на нотаріально посвідченій копії договору, у зв`язку з чим безспірність заборгованості не підтверджена.

Всупереч ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому написі №407 від 08.03.2024, виданому приватним нотаріусом ПРНО Чернігівської області Зеленським С.М. зазначено троє боржників, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та товариство з обмеженою відповідальністю "Ренкет".

Отже, виконавчий напис не відповідає обов`язковим вимогам виконавчого документа.

Відповідно до договору поруки №220423 від 08.05.2022, сторонами цього договору є ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" - кредитор, ОСОБА_1 - поручитель, ОСОБА_2 - поручитель 1.

Відповідно до п. 2.1 цього договору, порукою за договором забезпечується виконання зобов`язання боржника (ТОВ "Ренкет") перед кредитором, що випливають з договору про переведення боргу №21/04/23 від 08.05.2023.

Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником у зобов`язанні, забезпеченому порукою.

Обов`язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки.

Даного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/4567/18 від 03.09.2019 року.

Тобто, за договором поруки № 220423 від 08.05.2022 несуть відповідальність поручителі перед кредитором, а боржник в даному випадку несе відповідальність за договором про переведення боргу № 21/04/23 від 08.05.2023.

У запереченні відповідач зазначав, що позивач не вірно трактує умови договорів від 07.12.2022 № 25/404/22 та від 19.12.2022 №27/404/22, а саме пункти 5.3. та 5.4., які є однаковими.

Керуючись умовами даних договорів, а саме п. 5.3 - за порушення строків оплати, визначених в п. 2.2. Розділу 2 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від загальної вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожен календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення.

В даному пункті у вище визначених договорах сторонами не визначено - від суми заборгованості, як це вважає позивач. Даною умовою цих договорів встановлена сума для нарахування пені саме від загальної вартості несвоєчасно оплаченого товару, а тому даний перерахунок у відповіді на відзив не може бути прийнятий судом, так як не відповідає умовам п. 5.3. зазначених договорів.

Керуючись умовами вказаних договорів, а саме п. 5.4. - у разі порушення строків оплати, визначених в п. 2.2. цього договору, більш як на 10 календарних днів, постачальник має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого/несвоєчасно оплаченого товару.

В даному пункті у вище визначених договорах сторонами не визначено - від суми заборгованості неоплаченого/ несвоєчасно оплаченого товару, як це вважає позивач. Даною умовою цих договорів встановлена сума для нарахування штрафу саме від вартості неоплаченого/несвоєчасно оплаченого товару, а тому перерахунок у відповіді на відзив не може бути прийнятий судом, так як не відповідає умовам п. 5.4. зазначених договорів.

Позивач вказував, що договір про переведення боргу №21/04/23 від 08.05.2023 не передбачає нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Дане твердження позивача, на думку відповідача, є вірним, але не з підстав нарахування пені та штрафів, а з підстав, які сторони визначили у цьому договорі про переведення боргу п. 1.3, що новий боржник приймає виконання боргу первісного боржника - без нарахування додаткових відсотків за таке виконання та будь-яких оплат за виконання та повну оплату по договору/договорам (основного зобов`язання), в цьому п. 1.3. взагалі не йде мова про підстави нарахування пені та штрафів.

Відповідач зазначав, що всі виконавчі провадження відкриті ДВС на підставі виконавчого напису №407 без будь яких нормативних застережень, помилок, або повернень державними виконавцями стягувачу на підставі порушень Закону України "Про виконавче провадження", значить виконавчий напис відповідає вказаному Закону, тому таке твердження позивача не знаходить свого правового регулювання, а тому не може бути прийняте судом як відповідний та допустимий доказ, тим більше, що не відноситься до предмету спору.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

В матеріалах справи міститься клопотання Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 87).

В судовому засіданні, яке відбулося 23 травня 2025 року згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/120/25.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді з 26 травня 2025 року по 06 червня 2025 року, повний текст судового рішення було складено 10 червня 2025 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 07 грудня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТАКО-Агро Інвест" (покупець) було укладено договір №25/404/22.

Згідно умов вищевказаного договору постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар відповідно до додатку №1 (Специфікація №1) та додатку №2 - напівпричіп-самоскид НПС 2650 (новий) у кількості 4 одиниці на загальну суму 7 200 000,00 грн., з умовами поставки - протягом 10 календарних днів від дати зарахування передплати, але не пізніше 16 грудня 2022 року, відповідно до п. 2 Специфікації.

За умовами Специфікації № 1 покупець сплатив постачальнику передплату у розмірі 3 774 000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та зобов`язувався відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 25.02.2023 до договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року оплатити остаточну вартість товару у розмірі 3 466 000,00 грн. рівними частинами починаючи з 05.05.2023 по 30 000 грн., та з 05.07.2023 по 567 666,67 грн. рівними частинами шістьма платежами протягом півроку до 05.12.2023.

Постачальник поставив товар покупцю за цим договором - 13.12.2022 у кількості 4 одиниці на загальну суму 7 200 000,00 грн.

У покупця перед постачальником на дату складання вимоги-претензії №2 від 07.02.2024 року (а.с.65) обліковувалася заборгованість у розмірі 2 826 000,00 грн.

Згідно п. 5.3 договору за порушення строків оплати, визначених в п. 2.2. розділу 2 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від загальної вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожен календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення.

Постачальник застосував визначений у п. 5.3. цього договору вид відповідальності та нарахував пеню в розмірі 1 065 600,00 грн., яка складається з 7 200 000,00 грн. (прострочена заборгованість) * 0,1 (відсотки за кожен день) * 148 (кількість днів прострочення з 06.07.2023 по 31.12.2023) : 100 = 1 065 600,00 грн.

Згідно п. 5.4. договору у разі порушення строків оплати, визначених в п. 2.2. цього договору, більш як на 10 календарних днів, постачальник має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого/несвоєчасно оплаченого товару.

Постачальник застосував визначений у п. 5.4. договору відсоток 10% - і розрахунок відповідно такого штрафу складається з 7 200 000,00 грн. (прострочена заборгованість) * 10% (штрафна санкція) = 720 000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач вважає, що за договором №25/404/22 від 07 грудня 2022 року у покупця перед постачальником виникла загальна сума заборгованості у розмірі 4 611 600,00 грн., яка складається з 2 826 000,00 грн. - основний борг, 1 065 600,00 грн. - пеня, 720 000,00 грн. - штраф.

В подальшому 19 грудня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТАКО-Агро Інвест" (покупець) було укладено договір № 27/404/22.

За умовами вищевказаного договору постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар відповідно до Специфікації №1 (додаток до договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року) - напівпричіп-самоскид НПС 2650 (новий) у кількості 5 одиниць на загальну суму 8 750 000,00 грн., з умовами поставки першої партії товару в кількості 3 шт. протягом 10 календарних днів від дати зарахування передплати, але не пізніше 31 грудня 2022 року.

Строк поставки другої партії товару в кількості 2 одиниці протягом 20 календарних днів від дати зарахування передплати, але не пізніше 20 січня 2022 року, відповідно до п. 4 Специфікації.

За умовами Специфікації №1 покупець сплатив постачальнику передплату у розмірі 1 960 000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та зобов`язувався відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди №1від 25 лютого 2023 року до договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року оплатити залишкову вартість товару у розмірі 6 850 000,00 грн. рівними частинами починаючи з 05.05.2023 по 05.06.2023 в розмірі 70 000 грн. та з 05.07.2023 по 1 118 333,33 грн. рівними частинами шістьма платежами протягом півроку до 05.12.2023.

Постачальник поставив товар покупцю за цим договором - 29.12.2022 у кількості 5 одиниць на загальну суму 8 750 000,00 грн.

У покупця перед постачальником на дату складання вимоги-претензії №2 від 07.02.2024 року (а.с.65) обліковувалася заборгованість у розмірі 6 790 000,00 грн.

Керуючись умовами даного договору, а саме п. 5.3 (який є аналогічним, що й в договорі від 07 грудня 2022 року) - постачальник застосував визначений у п. 5.3. цього договору вид відповідальності та нарахував пеню, яка складається з 8 750 000,00 грн. (прострочена заборгованість) * 0,1 (відсотки за кожен день)* 148 (кількість днів прострочення з 06.07.2023 по 31.12.2023) : 100 = 1 295 000,00 грн.

Також керуючись п. 5.4. договору (який є аналогічним, що й в договорі від 07 грудня 2022 року) постачальник застосував визначений у п. 5.4. цього договору відсоток 10% - і розрахунок відповідно такого штрафу складається з 8 750 000,00 грн. (прострочена заборгованість) * 10% (штрафна санкція) = 875 000,00 грн.

Враховуючи викладене, відповідач вказував, що за договором №27/404/22 від 19 грудня 2022 року у покупця перед постачальником виникла загальна сума заборгованості у розмірі 8 960 000,00 грн., яка складається з 6 790 000,00 грн. - основний борг, 1 295 000,00 грн. - пеня, 875 000,00 грн. - штраф.

Отже, підставами для нарахування пені та штрафу стали саме пункти 5.3. та 5.4. в договорах від 07.12.2022 № 25/404/22 та від 19.12.2022 № 27/404/22.

Тобто, станом на 07.02.2024 року основний борг становив 2 826 000,00 грн. по договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року та 6 790 000,00 грн. по договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року.

Покупець не виконував взяті за обома договорами зобов`язання щодо оплати за товар частинами і сторони надали згоду про переведення боргу на нового боржника, яким стало ТОВ "Ренкет".

08 травня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТАКО-Агро Інвест" (первісний боржник), товариством з обмеженою відповідальністю "Ренкет" (новий боржник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" (кредитор) було укладено договір про переведення боргу №21/04/23.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору первісний боржник має заборгованість перед кредитором на суму 10 316 000,00 грн., що виникла на підставі договору поставки №25/404/22 від 07 грудня 2022 року (Специфікація №1), додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року та договору поставки №27/404/22 від 19 грудня 2022 року (Специфікація №1), додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року.

Первісний боржник переводить борг на нового боржника в повному обсязі, в сумі 10 316 000,00 грн. без нарахування додаткових відсотків та будь-яких оплат за виконання даного договору (п. 1.3. договору).

Тобто, станом на 08 травня 2023 року загальний розмір основного боргу був 10 316 000,00 грн., а саме: 3 466 000 грн. по договору поставки №25/404/22 від 07 грудня 2022 року та 6 850 000 грн. по договору поставки №27/404/22 від 19 грудня 2022 року .

08 травня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" (кредитор), ОСОБА_1 (поручитель) та ОСОБА_2 було укладено та нотаріально посвідчено договір поруки №220423.

За умовами договору поруки - поручитель та поручитель 1 поручаються всім належним їм на праві власності майном (рухоме, нерухоме) та грошовими коштами перед кредитором за виконання зобов`язання боржником (товариство з обмеженою відповідальністю "Ренкет") зобов`язань, суть, розмір та строки виконання яких передбачені у ст. 2 цього договору.

Згідно п. 2.1. та п. 2.1.1. договору поруки порукою за договором забезпечується виконання зобов`язань боржником (товариство з обмеженою відповідальністю "Ренкет") за договором про переведення боргу №21/04/23 від 08 травня 2023 року на загальну суму 10 316 000 грн. по 05 грудня 2023 року.

Оскільки товариством з обмеженою відповідальністю "Ренкет" не виконувалися умови договору про переведення боргу №21/04/23 від 08 травня 2023 року, ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" надсилало 27 вересня 2023 року за №Юв-13 новому боржнику, поручителю та поручителю 1 - вимогу-претензію про оплату суми боргу з штрафними санкціями.

21 жовтня 2023 року позивачем вищевказану вимогу було отримано, що підтверджується трекером відстеження листів "Укрпошти" (а.с. 64).

07 лютого 2024 року відповідачем було надіслано засобами Укрпошти з описом вкладення вимогу-претензію №2 від 07 лютого 2024 року за вих. № ЮВ-02 (а.с. 65-68).

Також 08 лютого 2024 року з офіційної електронної адреси ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" - було надіслано електронного листа за електронним цифровим підписом генерального директора кредитора на електронну адресу нового боржника та поручителя - ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.69)

На час звернення до нотаріуса вимога-претензія №2 новим кредитором та поручителями не отримана, що підтверджується трекером відстеження листів Укрпошти за відповідними номерами накладних (а.с. 67-68).

Доводи позивача, що жодних вимог від відповідача щодо усунення порушень за зобов`язанням на адресу ОСОБА_1 не надходило спростовується вищенаведеним.

Відповідач вказував, що новим боржником 26 лютого 2024 року було сплачено частину від основної суми заборгованості у розмірі 500 000,00 грн. за договором №25/404/22, і станом на 27 лютого 2024 року та до цього часу основна сума заборгованості за зазначеним договором складає 2 326 000,00 грн.

Враховуючи своє порушене право боржником та поручителями, відповідачем було надіслано приватному нотаріусу Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленському Сергію Миколайовичу заяву про вчинення виконавчого напису від 27 лютого 2024 року вих. № ЮВ-04 (а.с. 70-72).

08 березня 2024 року приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем вчинено виконавчий напис на договорі поруки №220423 від 08 травня 2023 року, зареєстровано в реєстрі за №407.

За змістом виконавчого напису цей виконавчий напис вчинено Зеленським С. М., приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області, на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, про солідарне стягнення з: Боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренкет", , адреса місцезнаходження: 04060, місто Київ, вулиця Берлінського Максима, будинок № 9, р/р НОМЕР_1 АТ КБ "Приватбанк"; Боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце народження: Україна, Чернігівська область, місто Бобровиця, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не відоме; Боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце народження: Україна, Черкаська область, Звенигородський район, село Чичиркозівка, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи не відоме, на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Пожмашина" , адреса місцезнаходження: Україна, Чернігівська область, Прилуцький район, смт Ладан, вулиця Миру, будинок № 100 "А", невиплачені в строк на підставі Договору поруки №220423, посвідченого Зеленським С. М., приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області "8" травня 2023 року за реєстровим № 514, грошові кошти у сумі 9 116 000 (Дев`ять мільйонів сто шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок, строк повернення яких настав "5" грудня 2023 (п`ятого грудня дві тисячі двадцять третього) року, пеня у сумі 2 360 000 (Два мільйони триста шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, штраф у сумі 1 595 000 (Один мільйон п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч) гривень 00 копійок, разом 13 071 000 (Тринадцять мільйонів сімдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Суд під час дослідження письмових доказів встановив, що спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено на оригіналі договору поруки. При цьому в додатках до заяви про вчинення виконавчого напису міститься посилання на оригінал договору поруки, який відповідач надав нотаріусу.

Щодо твердження позивача про те, що у виконавчому документі зазначається один боржник та один стягувач, слід зазначити наступне:

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Оскільки обов`язок боржників товариства з обмеженою відповідальністю "Ренкет", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є солідарним, то виконавчий напис не суперечить нормам ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Водночас, 20 березня 2024 року старшим державним виконавцем Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Донець Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження №74510096 щодо примусового виконання виконавчого напису №407 від 08 березня 2024 року, виданого приватним нотаріусом Зеленським С.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" заборгованості в розмірі 13 071 000 грн.

Твердження позивача про те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Ренкет" взагалі не може виступати боржником за договором поруки, та як наслідок і за виконавчим написом, оскільки між ТОВ "Ренкет" та ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" виникли зобов`язання за іншим правочином є безпідставними.

Боржник ТОВ "Ренкет" і позивач несуть відповідальність за грошовими зобов`язаннями, що виникли перед кредитором ТОВ "ПК "ПОЖМАШИНА" на підставі договорів поставки №25/404/22 від 07 грудня 2022 року та №27/404/22 від 19 грудня 2022 року, відповідно до умов договору поруки №220423 від 08 травня 2023 року та договору про переведення боргу №21/04/23 від 08 травня 2023 року.

Водночас судом враховано, що вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону Україна "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат").

Підпунктами 3.1. та 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року зі справи №916/3006/17 зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року зі справи №320/8269/15-ц наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підставі п. 5.3. договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року нараховано пеню, на загальну вартість поставленого товару в розмірі 7 200 000,00 грн. * 0,1 (відсотки за кожен день) * 148 (кількість днів прострочення з 06.07.2023 по 31.12.2023) : 100, що складає 1 065 600,00 грн.

Також на підставі п. 5.4. договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року штраф у розмірі 10% із суми 7 200 000,00 грн. (загальна вартість поставленого товару) , що складає 720 000,00 грн.

Крім того на підставі п. 5.3 договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року відповідач нарахував пеню, на загальну вартість поставленого товару у розмірі 8 750 000,00 грн. * 0,1 (відсотки за кожен день)* 148 (кількість днів прострочення з 06.07.2023 по 31.12.2023) : 100, що складає 1 295 000,00 грн.

Керуючись п. 5.4. договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року відповідач нарахував штраф у розмірі 10% від загальної вартості поставленого товару у розмірі 8 750 000,00 грн., що складає 875 000,00 грн.

Однак розмір пені та штрафу нараховано не вірно, оскільки умовами додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року до договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року оплата залишку вартості товару у розмірі 3 466 000,00 грн. виплачується по наступному графіку:

30 000 грн. - до 05 травня 2023 року;

30 000 грн. - до 05 червня 2023 року;

567 666,67 грн. - до 05 липня 2023 року;

567 666,67 грн. - до 05 серпня 2023 року;

567 666,67 грн. - до 05 вересня 2023 року;

567 666,67 грн. - до 05 жовтня 2023 року;

567 666,67 грн. - до 05 листопада 2023 року;

567 666,67 грн. - до 05 грудня 2023 року.

Отже розмір пені (з урахуванням графіку сплати вартості поставленого товару згідно умов додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року до договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року) нарахований за період з:

з 06.07.2023 по 05.08.2023 на суму боргу 627 666,67 грн. (30 000 грн. + 30 000 грн. + 567 666,67 грн.) складає 19 457,67 грн.;

з 06.08.2023 по 14.08.2023 (15.08.2023 сплачено 70 000 грн.) на суму боргу 1 195 333,34 грн. (627 666,67 грн. + 567 666,67 грн.) складає 10 758,00 грн.;

з 15.08.2023 по 05.09.2023 на суму боргу 1 125 333,34 грн. (1 195 333,34 грн. - 70 000 грн.) складає 24 757,33 грн.;

з 06.09.2023 по 05.10.2023 на суму боргу 1 693 000,01 грн. (1 125 333,34 грн. + 567 666,67 грн.) складає 50 790 грн.;

з 06.10.2023 по 05.11.2023 на суму боргу 2 260 666,68 грн. (1 693 000,01 грн. + 567 666,67 грн.) складає 70 080,67 грн.;

з 06.11.2023 по 05.12.2023 на суму боргу 2 828 333,35 грн. (2 260 666,68 грн. + 567 666,67 грн.) складає 84 850 грн.;

з 06.12.2023 по 31.12.2023 на суму боргу 3 396 000,02 грн. (2 828 333,35 грн. + 567 666,67 грн.) складає 88 296 грн.

Отже, з урахуванням вищенаведеного розрахунку загальний розмір пені складає 348 989 грн. 67 коп.

Згідно п. 2.1. договору про переведення боргу №21/04/23 від 08 травня 2023 року сума заборгованості, відповідно до договору поставки №25/404/22 від 07 грудня 2022 року (Специфікація №1) та додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року, визначена в гривнях і становить 3 466 000,00 грн.

Отже, з урахуванням умов п. 5.4. договору №25/404/22 від 07 грудня 2022 року штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого/несвоєчасно оплаченого товару у розмірі 3 466 000,00 грн. складає 346 600 грн.

Згідно додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року до договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року залишок вартості товару у розмірі 6 850 000,00 грн. виплачується по наступному графіку:

70 000 грн. - до 05 травня 2023 року;

70 000 грн. - до 05 червня 2023 року;

1 118 333,33 грн. - до 05 липня 2023 року;

1 118 333,33 грн. - до 05 серпня 2023 року;

1 118 333,33 грн. - до 05 вересня 2023 року;

1 118 333,33 грн. - до 05 жовтня 2023 року;

1 118 333,33 грн. - до 05 листопада 2023 року;

1 118 333,33 грн. - до 05 грудня 2023 року.

Отже, розмір пені (з урахуванням графіку сплати вартості поставленого товару згідно умов додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року до договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року) нарахований за період з:

з 06.07.2023 по 05.08.2023 на суму боргу 1 228 333,33 грн. (70 000 грн. + 70 000 грн. + 1 118 333,33 грн. - 30 000 грн. сплачених 26.05.2023) складає 38 078.33 грн.;

з 06.08.2023 по 14.08.2023 (15.08.2023 сплачено 30 000 грн.) на суму боргу 2 346 666,66 грн. (1 228 333,33 + 1 118 333,33 грн.) складає 21 120 грн.;

з 15.08.2023 по 05.09.2023 на суму боргу 2 316 666,66 грн. (2 346 666,66 грн. - 30 000 грн.) складає 50 966,67 грн.;

з 06.09.2023 по 05.10.2023 на суму боргу 3 434 999,99 грн. (2 316 666,66 грн. + 1 118 333,33 грн.) складає 103 050 грн.;

з 06.10.2023 по 05.11.2023 на суму боргу 4 553 333,32 грн. (3 434 999,99 грн. + 1 118 333,33 грн.) складає 141 153,33 грн.;

з 06.11.2023 по 05.12.2023 на суму боргу 5 671 666,65 грн. (4 553 333,32 грн. + 1 118 333,33 грн.) складає 170 150 грн.;

з 06.12.2023 по 31.12.2023 на суму боргу 6 789 999,98 грн. (5 671 666,65 грн. + 1 118 333,33 грн.) складає 176 540 грн.

Отже, з урахуванням вищенаведеного розрахунку загальний розмір пені складає 701 058 грн. 33 коп.

Згідно п. 2.2. договору про переведення боргу №21/04/23 від 08 травня 2023 року сума заборгованості, відповідно до договору поставки №27/404/22 від 19 грудня 2022 року (Специфікація №1) та додаткової угоди №1 від 25 лютого 2023 року, визначена в гривнях і становить 6 850 000,00 грн.

Отже, з урахуванням умов п. 5.4. договору №27/404/22 від 19 грудня 2022 року штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого/несвоєчасно оплаченого товару у розмірі 6 850 000,00 грн. складає 685 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, стягувач безпідставно при зверненні до нотаріуса вказав, що боржник - позивач має заборгованість зі сплати 13 071 000 грн. (9 116 000 грн., строк повернення яких настав 05 грудня 2023 року, а також пені у сумі 2 360 000 грн. та штрафу у сумі 1 595 000 грн.).

Вказані вимоги не були безспірними.

Суд встановив, що розмір дійсної заборгованості, що підлягав стягненню з поручителя з урахуванням штрафу та пені не відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі та виконавчому написі нотаріуса, що є самостійною підставою для задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується наступне:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

При цьому судом враховано правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.

У позовній заяві позивач вказував, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 20 000 грн. та поштові витрати в розмірі 500 грн.

Водночас, позивачем не надано суду договору, в якому було досягнуто домовленості між адвокатом та клієнтом щодо встановлення вартості послуг адвоката, а також відповідних доказів, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу та інших витрат пов`язаних з розглядом даної справи.

В зв`язку з чим підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу немає.

Судом було також враховано, що згідно ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Заяви з урахуванням положень ч. 1 ст. 221 ГПК України (з наведенням поважності причин неможливості надання стороною доказів суду до закінчення судових дебатів) позивач суду не подавав, а тому підстав для призначення судового засідання для ухвалення додаткового рішення з цього питання також немає.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Зеленським Сергієм Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за №407 від 08 березня 2024 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА".

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА", вул. Миру, 100 А, смт Ладан, Прилуцького району, Чернігівської області, ідентифікаційний код 33742637 на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 - 3 028 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 10 червня 2025 року.

Суддя А.В.Васянович