ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2025 р. Справа№ 910/9422/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 08.05.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025

у справі №910/9422/24 (суддя - Блажівська О.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 4 304 534,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" (далі - позивач, ТОВ "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач, ДП "Гарантований покупець", скаржник) про стягнення 4 304 534,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором №1521/01 від 26.12.2019.

Короткий зміст рішень місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/9422/24 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 4 304 534,50 грн., в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 1 089 702, 70 грн. - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" 2 851 396, 25 - основної заборгованості; 25 459, 81 - 3% річних та 97 899, 82 - інфляційні втрати. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" витрати по сплаті судового збору в розмірі 47 804, 26. Видати накази після набрання рішенням законної сили. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановляючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції вказано, що наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені пунктом 10.1 Порядку № 641.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 у справі №910/9422/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання професійної правової допомоги у справі № 910/9422/24 - задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановляючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив із критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача та стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24 000, 00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/9422/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" до Державного підприємства "Гарантований покупець". Ухвалити нове рішення, котрим відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" в задоволенні позовних вимог до Державного підприємства "Гарантований покупець" щодо стягнення заборгованості у розмірі 2 851 396, 25., 3% річних у розмірі 25 459, 81 грн., інфляційних втрат у розмірі 97 899, 82 грн. та судового збору у розмірі 48 804, 26 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- звертаючись до суду позивач не взяв до уваги, що при вирішенні питання щодо розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергію слід керуватись нормативно-правовими актами, які встановлювали та встановлюють регуляторні механізми щодо розміру розподілу грошових коштів у ці періоди, зокрема, наказами Міненерго від 28.03.2022 № 140, який був чинний до 05.07.2022 та № 206 від 16.06.2022; позивач не довів виникнення зобов`язань гарантованого покупця щодо оплати електроенергії за спірні періоди, а відтак відсутні підстави вважати, що наданий розрахунок штрафних санкцій, нарахувань за ст. 625 ЦК України є обґрунтованим;

- позивач, розраховуючи суми, не враховує, що з 26.01.2024 Порядок № 641 діє у новій редакції відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178, яка, з урахуванням часу затвердження НКРЕКП послуги, поширюється на спірні правовідносини. Так, розрахунок платежів та порядок їх здійснення між гарантованим покупцем та продавцями за "зеленим" тарифом, унормований главою 11 Порядку № 641, а не главою 10, як вказує позивач. Оплата за відпущену у спірних розрахункових періодах електричну енергію здійснюється не пізніше: 08.05.2024 - щодо січня, лютого, липня-вересня 2023 року; 17.05.2024 - щодо грудня 2022 року, березня-червня, листопада, грудня 2023 року; 23.05.2024 - щодо вересня-листопада 2022 року, жовтня 2023 року. Отже, позивачем невірно визначено час виникнення зобов`язань Гарантованого покупця щодо здійснення розрахунку за Договором і, тим самим, безпідставно збільшено період прострочення спірних платежів.

- п. 11.4 Порядку № 641 передбачено, що при визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Крім того, відповідач у поданому до суду відзиві заявив клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення сум 3 % річних, інфляційних втрат до 1 гривні.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 у справі №910/9422/24 у частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" про ухвалення додаткового рышення щодо стягення з Державного підприємства "Гарантований покупець" витрат на правову допомогу в сумі 24 000 грн скасувати. Ухвалити нове рішення, котрим в повному обсязі відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" в задоволенні стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" витрат на правову допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат, а також складності справи.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

28.02.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що відповідач на сьогоднішній день не виконав своє зобов`язання з оплати за отриману від позивача електричну енергію за «зеленим» тарифом за період вересень-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року та вересень-жовтень 2023 року попри наявність всіх законодавчо обґрунтованих підстав, які були неодноразово предметом розгляду в Верховному Суді і мають підтвердження настання строку для 100% оплати, а враховуючи тривалість та не єдиний випадок недобросовісної поведінки ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ», вбачається, що нарахування 3% річних та інфляційні втрати на суму заборгованості у відповідності до норм чинного законодавства - є справедливою, об`єктивною, співмірною, законною та відновлюючою баланс інтересів обох сторін мірою відповідальності за невиконання грошових зобов`язань за Договором. Дані обставини та положення норм чинного законодавства були повно та всебічно досліджені та враховані Господарським судом міста Києва під час розгляду даної справи та прийняття відповідного рішення, а відтак рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, об`єктивним та не підлягає скасуванню.

28.02.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що Господарський суд міста Києва при прийнятті додаткового рішення дотримався норм чинного законодавства, надав оцінку доказам, врахував співмірність та реальність понесених судових витрат позивачем, врахував складність справи, участь представника позивача, а також ціну позову, врахував позицію та заперечення відповідача та зменшив розмір витрат на правову допомогу, який вважав обґрунтованим та співмірним, тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 є законним та об`єктивним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 витребовано справу №910/9422/24 з Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2024 у справі №910/9028/24 - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

13.02.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла заява про усунення недоліків із доказами сплати судового збору, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору, з якої вбачається, що апелянтом сплачено судовий збір у визначеному судом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/9422/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/9422/24 у судове засідання 27.03.2025

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 18.02.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 у справі №910/9422/24. Об`єднано апеляційні скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2025 у справі №910/9422/24 в одне апеляційне провадження. Призначено до розгляду апеляційні скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2025 у справі №910/9422/24 у судовому засіданні на 27.03.2025.

У зв`язку із перебуванням бокового судді Суліма В.В., у відпустці, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 розгляд апеляційних скарг Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 у справі №910/9422/24 призначено на 08.05.2025.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання

Учасники апеляційного провадження з`явилися у судове засідання 08.05.2025 та надали свої пояснення по суті апеляційних скарг.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 26.12.2019 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (гарантованим покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» (продавцем за "зеленим" тарифом) було укладено договір №1521/01 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2.1 договору Сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом: України "Про ринок електричної енергії". Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього Договору.

Згідно п. 2.2, 2.3, 2.4 договору купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умови членства виробника за "зеленим" тарифом в балансуючій групі виробників за "зеленим" тарифом. Виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується: купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу. Виробник за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у національній валюті України.

Згідно з п. 2.5 договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Відповідно до пункту 3.2. договору, розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.

Згідно із п. 4.6, 4.7 договору, гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом. Сплата пені та/або штрафу не звільняє гарантованого покупця від зобов`язань по сплаті вартості купленої у виробника за "зеленим" тарифом електричної енергії.

Пунктом 4.8 договору виробник за "зеленим" тарифом несе відповідальність за порушення порядку сплати гарантованому покупцю, що визначений у главі 10 Порядку. Виробнику за "зеленим" тарифом нараховується пеня в розмірі 0,1 % від не оплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день ненадходження таких коштів на рахунок гарантованого покупця. З виробника за "зеленим" тарифом може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок гарантованого покупця залежних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата виробником за "зеленим" тарифом пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків виробника за "зеленим" тарифом на поточні рахунки гарантованого покупця.

У пункті 7.4 договору сторони погодили, що якщо виробник за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і Регулятор вже встановив "зелений" тариф виробнику, Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01 січня 2030 року).

22.04.2020 Постановою НКРЕКП №870 було встановлено ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01.01.2030.

Так, за період вересень 2022 року постановою НКРЕКП від 30 грудня 2021 р. № 3024 розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію та з 01 січня 2022 року встановлено для позивача розмірі 393,03 коп./кВт*год. (без ПДВ).

26.02.2021 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (гарантованим покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» (продавцем за "зеленим" тарифом) було укладено Додаткову угоду № 857/01/21 до договору від 26.12.2019 № 1521/01, відповідно до якої сторони, зокрема, дійшли згоди викласти пункти 3.3. та 4.6. договору в наступній редакції:

"3.3. Оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами."

"4.6. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1 % від не оплаченої згідно з пунктом 10.4. глави 10 Порядку або пунктом 6.3. глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з пунктом 10.4. глави 10 Порядку або пунктом 6.3. глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом."

Відповідно до п. 21 додаткової угоди дана додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками та, згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, її умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 16 січня 2021 року.

Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2022 р. № 1235 розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію з 01 жовтня 2022 року встановлено для позивача розмірі 464,16 коп./кВт*год. (без ПДВ).

При цьому, за період лютий-березень 2023 року постановою НКРЕКП від 30 грудня 2022 р. № 1959 розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію та з 01 січня 2023 року встановлено для позивача розмірі 493,36 коп./кВт*год. (без ПДВ). За період квітень-червень 2023 року постановою НКРЕКП від 31 березня 2023 р. № 592 розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію та з 01 квітня 2023 року встановлено для позивача розмірі 498,70 коп./кВт*год. (без ПДВ).

13.06.2023 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (гарантованим покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» (продавцем за "зеленим" тарифом) було укладено Додаткову угоду № 2002/07/23, до договору від 26.12.2019 № 1521/01, відповідно до якої сторони, зокрема, дійшли згоди викласти пункти 7.6., 7.7., 7.14. договору в наступній редакції:

« 7.6 Дія договору може бути тимчасово призупинена у випадках та відповідно до процедури, передбачених Порядком.";

"7.7. Якщо об`єкт електроенергетики або черга будівництва електричної станції (пусковий, комплекс), щодо яких укладено цей Договір, не введено в експлуатацію протягом періоду, визначеного законодавством, дія цього Договору припиняється.";

"7.14. Припинення або призупинення дії цього Договору не звільняє Сторони від належного виконання зобов`язань, що виникли в період дії цього Договору."

Згідно даної додаткової угоди сторони дійшли згоди доповнити пункт 7.9 Договору доповнити двома новими абзацами в такій редакції:

"У випадку зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, дія цього Договору призупиняється в частині генеруючих одиниць, щодо яких зупинено дію ліцензії на термін такого зупинення.

У такому випадку гарантований покупець повідомляє ОСП про вихід Продавця або виключення генеруючої одиниці Продавця з балансуючої групи гарантованого покупця."

Відповідно до п. 10 додаткової угоди дана додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками та, згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, її умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 28 квітня 2023 року.

За період липень, вересень 2023 року постановою НКРЕКП від 30 червня 2023 р. № 1214 розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію та з 01 липня 2023 року встановлено для позивача розмірі 505,28 коп./кВт*год. (без ПДВ). За період жовтень 2023 року постановою НКРЕКП від 29 вересня 2023 р. № 1765 розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію та з 01 жовтня 2023 року встановлено для позивача розмірі 500,69 коп./кВт*год. (без ПДВ).

На виконання умов Договору від 26.12.2019 № 1521/01 між сторонами складено наступні Акти:

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 348 480,000 кВт*год. електроенергії у вересні 2022 року на суму 1 643 557, 13 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 317 529,000 кВт*год. електроенергії у жовтні 2022 року на суму 1 768 611, 13 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 126099,000 кВт*год. електроенергії у листопаді 2022 року на суму 702 361, 34 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 85920,000 кВт*год. електроенергії у грудні 2022 року на суму 478567, 52 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 217911,000 кВт*год. електроенергії у лютому 2023 року на суму 1 290 102, 85 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 303939,000 кВт*год. електроенергії у березні 2023 року на суму 1 799 416, 14 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 287724,000 кВт*год. електроенергії у квітні 2023 року на суму 1 721 855, 51 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 548637,000 кВт*год. електроенергії у травні 2023 року на суму 3 283 263, 26 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 590382,000 кВт*год. електроенергії у червні 2023 року на суму 3 533 082, 04 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 613119,000 кВт*год. електроенергії у липні 2023 року на суму 3 717 561, 22 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 516372,000 кВт*год. електроенергії у вересні 2023 року на суму 3 130 949, 00 грн. з ПДВ;

- акт купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», згідно якого позивач поставив, а відповідач прийняв 332538,000 кВт*год. електроенергії у жовтні 2023 року на суму 1 997 981,41 грн. з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.09.2022 № 246 985, від 26.09.2022 № 257 955 та від 30.09.2022 № 259 905 за електроенергію, придбану у вересні 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 372 523, 20 грн., у розмірі 425 904, 24 грн. та у розмірі 300 450, 52 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 14.10.2022 № 261 253, від 25.10.2022 № 263 061, від 31.10.2022 № 264 108, від 31.01.2023 № 278 255, від 11.07.2024 № 379 259 за електроенергію, придбану у жовтні 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 473 428, 56 грн., у розмірі 592 836, 96 грн., у розмірі 267 305, 60 грн., у розмірі 85 741, 33 грн., у розмірі 21 865, 51 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 21.11.2022 № 266 249, від 15.11.2022 № 265431, від 25.11.2022 № 267 015, від 30.11.2022 № 268 052 за електроенергію, придбану у листопаді 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 19 128, 47 грн., у розмірі 361 310, 98 грн., у розмірі 222 047,66 грн., у розмірі 25 265, 16 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.12.2022 № 269 710, від 19.12.2022 № 270 516, від 26.12.2022 № 271 300, від 30.12.2022 № 273 451 за електроенергію, придбану у грудні 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 226 388, 77 грн., у розмірі 15 959, 39 грн., у розмірі 115 762, 93 грн., у розмірі 61 805, 17 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.02.2023 № 279 247, від 24.02.2023 № 280 485, від 28.02.2023 № 281 299, від 07.03.2023 № 282 282, від 06.05.2024 № 262 125 за електроенергію, придбану у лютому 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 249 776, 62 грн., у розмірі 172 994, 64 грн., у розмірі 199 049, 02 грн., у розмірі 41 202, 80 грн., у розмірі 561 791, 87 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.03.2023 № 283 020, від 24.03.2024 № 285 049, від 31.03.2023 № 285 947, від 28.06.2024 № 377 601, від 05.04.2023 3 201, за електроенергію, придбану у березні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 215 027, 85 грн., у розмірі 204 651, 13 грн., у розмірі 271 175, 67 грн., у розмірі 300 725, 57 грн., у розмірі 45 232, 08 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 10.04.2024 № 356 571, від 14.04.2023 № 701, від 17.04.2023 № 801, від 25.04.2023 № 701, від 26.04.2023 № 201, від 28.04.2023 № 601, за електроенергію, придбану у квітні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 213 577, 86 грн., у розмірі 215 464, 93 грн., у розмірі 124 956, 78 грн., у розмірі 242 553, 15 грн., у розмірі 87 211, 86 грн., у розмірі 284 468, 04 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 18.05.2023 № 18/05/2023294 267, від 25.05.2023 № 25/05/2023295 190, від 31.05.2023 № 31/05/2023296 337, від 31.05.2023 № 31/05/2023297 167, від 07.02.2024 № 344300, від 15.02.2024 № 346 003, від 11.07.2024 № 380 604, від 15.05.2023 № 15/05/2023293 347, за електроенергію, придбану у травні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 144 432, 47 грн., у розмірі 397 565, 00 грн., у розмірі 393 031, 04 грн., у розмірі 104 289, 45 грн., у розмірі 825 651, 04 грн., у розмірі 353 834, 43 грн., у розмірі 61 732,39 грн., у розмірі 354 650, 10 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.06.2023 № 15/06/2023299 805, від 26.06.2023 № 26/06/2023300 776, від 30.06.2023 № 30/06/2023301 715, від 31.01.2024 № 342 614, від 02.02.2024 № 343 472, від 11.07.2024 № 382 227 за електроенергію, придбану у червні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 530 584, 67 грн., у розмірі 480 049, 92 грн., у розмірі 490 301, 22 грн., у розмірі 662 458, 95 грн., у розмірі 762 820, 44 грн., у розмірі 30 926, 48 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 17.07.2023 № 17/07, від 25.07.2023 № 25/07/2023303 734, від 31.07.2023 № 31/07/2023304 699, від 06.10.2023 № 06/10/2023311 983, від 31.01.2024 № 341 812, від 06.05.2024 № 362 993 за електроенергію, придбану у липні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 509 668, 93 грн., у розмірі 488 966, 91 грн., у розмірі 571 179, 88 грн., у розмірі 23 592, 17 грн., у розмірі 1 405 358, 06 грн., у розмірі 696 584, 13 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.09.2023 № 15/09/2023309 717, від 25.09.2023 № 25/09/2023310 827, від 10.10.2023 № 10/10/2023312 від 10.10.2023, від 10.10.2023 № 10/10/2023313 763, від 06.12.2023 № 327 982, від 29.12.2023 № 334 400, від 29.12.2023 № 335 195, від 31.01.2024 № 340 215, від 06.05.2024 № 364 656 за електроенергію, придбану у вересні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 446 650, 10 грн., у розмірі 389 331, 13 грн., у розмірі 363 085, 22 грн., у розмірі 106 628, 10 грн., у розмірі 332 144, 31 грн., у розмірі 390 187, 45 грн., у розмірі 129 629, 05 грн., у розмірі 256 524, 97 грн., у розмірі 617 587, 89 грн.

09 червня 2023 року сторони склали Акт коригування до Акта приймання частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця від 21.10.2022 за вересень 2022 року до договору 1521/01 від 26.12.2019 між ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» та ДП «Гарантований покупець», яким зменшено частку відшкодування на - 102,05 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 16.10.2023 № 16/10/2023314 516, від 25.10.2023 № 25/10/2023318 665, від 31.10.2023 № 31/10/2023320, від 07.11.2023 № 253 262, 81 грн., від 07.11.2023 № 07/11/2023322 090, від 27.12.2023 № 331 807, від 29.12.2023 № 333 605, від 11.07.2024 № 383 032 за електроенергію, придбану у жовтні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 351 431, 37 грн., у розмірі 331 952, 58 грн., у розмірі 6 448, 92 грн., у розмірі 253 262, 81 грн., у розмірі 265 136, 78 грн., у розмірі 250 140, 90 грн., у розмірі 127 953, 30 грн., у розмірі 41 535, 10 грн.

31.03.2024 між Державним підприємством «Гарантований покупець» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» складено та підписано Акт звірки, згідно якого за Державним підприємством «Гарантований покупець» рахується заборгованість 2 222 094, 61 грн. за отриману за електроенергію.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зазначає, що станом на день подання даного позову заборгованість відповідача за договором від 26.12.2019 №1521/01 за продану за період з вересня - грудень 2023, лютий - липень 2023 та з вересня по жовтень 2023 складає 4 154 676, 81 грн., яка останнім в установлені строки не була сплачена та яку, відповідно, заявлено позивачем до стягнення за цим позовом. Крім того, за прострочення відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував та просить стягнути з відповідача також 3% річних у розмірі 27 821, 58 грн. та інфляційні втрати у розмірі 122 036, 11 грн.

31.10.2024 позивачем подано до суду клопотання, в якому ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» зазначає, що під час подання позовної заяви було допущено технічну помилку та не враховано один платіж, який здійснив відповідач на користь позивача за відпущену електричну енергію за квітень 2023 року, що входить в спірний період. Про це було повідомлено в судовому засіданні 30.10.2024 року. Так, ДП «Гарантований покупець» здійснив платіж на користь ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» на суму 213 577,86 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №356571 від 10 квітня 2024 року.

04.12.2024 відповідачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 1 089 702, 70 грн., додатком до якого додано платіжні інструкції від 23.10.2024 № 409 601, від 14.11.2024 № 419 895, від 30.10.2024 № 415 564, від 25.10.2024 № 411 239, від 27.09.2024 № 401 676, від 30.09.2024 № 404 208, від 07.10.2024 № 406 744, від 27.09.2024 № 402 514. Згідно даних платіжних доручень відповідач у період з 27.09.2024 по 14.11.2024 здійснив оплату заборгованості на суму 1 089 702, 70 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини щодо стягнення боргу за поставлену електричну енергію, регулюються нормами Цивільного Кодексу України та Господарського кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії затвердженого постановою від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок №641).

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Вказані положення кореспондуються з положеннями статті 275 ГК України. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч.1, 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема, забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, включаючи забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за механізмом ринкової премії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 324 "Про утворення державних підприємств "Гарантований покупець" та "Оператор ринку" утворено Державне підприємство "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на базі філії Гарантований покупець Державного підприємства "Енергоринок " шляхом виділу майна, прав та обов`язків стосовно нього відповідно до розподільного балансу для виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 455 затверджено статут "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ", у відповідності до п.5 якого підприємство утворено з метою забезпечення купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використання гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим "зеленим" тарифом відповідно до законодавства, а також отримання прибутку від провадження господарської діяльності.

Гарантований покупець є учасником ринку електричної енергії та здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності зі здійснення функції гарантованого покупця, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 25.06.2019 №1217.

За змістом ч.2 ст.65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено зелений тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленим" тарифом або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим тарифом" (п. 18).

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівля-продаж такої електричної енергії за зеленим тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено зелений тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії зеленого тарифу.

Для здійснення купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом кандидат у виробники за "зеленим" тарифом укладає з гарантованим покупцем договір купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом (п. 2.1 гл. 2 Порядку № 641).

Як зазначено колегією суддів вище між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» та Державним підприємством «Гарантований покупець» укладений договір №1521/01 від 26.12.2019, за умовами укладеного між сторонами договору відповідачем були прийняті на себе зобов`язання із купівлі у позивача електричної енергії, виробленої за "зеленим" тарифом.

Матеріалами справи встановлено наступне:

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за вересень 2022 року за період з 01.09.22 по 30.09.22 було продано 348480,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 1 643 557,13 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.09.2022 № 246 985, від 26.09.2022 № 257 955 та від 30.09.2022 № 259 905 за електроенергію, придбану у вересні 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 372 523, 20 грн., у розмірі 425 904, 24 грн. та у розмірі 300 450, 52 грн. Тобто, на загальну суму 1 098 877,96 грн.

З матеріалів справи вбачається, що розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за вересень 2022 року становить 125 690,00 грн. 09 червня 2023 року сторони склали Акт коригування до Акта приймання частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця від 21.10.2022 за вересень 2022 року до договору 1521/01 від 26.12.2019 між ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» та ДП «Гарантований покупець», яким зменшено частку відшкодування на - 102,05 грн. разом з ПДВ.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 098 877,96 грн., та враховуючи суму небалансу в 125 587,95 грн., на яку відповідно до домовленостей сторін, зменшується рівень розрахунків відповідача, вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за вересень 2022 року становить 419 091,22 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за жовтень 2022 року за жовтень 2022 було продано 317529,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 1 768 611,13 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 14.10.2022 № 261 253, від 25.10.2022 № 263 061, від 31.10.2022 № 264 108, від 31.01.2023 № 278 255, від 11.07.2024 № 379 259 за електроенергію, придбану у жовтні 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 473 428, 56 грн., у розмірі 592 836, 96 грн., у розмірі 267 305, 60 грн., у розмірі 85 741, 33 грн., у розмірі 21 865, 51 грн. Тобто, на загальну суму 1 441 177,96 грн

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 441 177,96 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за жовтень 2022 року становить 327 433,17 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за листопад 2022 року за листопад 2022 було продано 126099,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 702 361,34 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 21.11.2022 № 266 249, від 15.11.2022 № 265431, від 25.11.2022 № 267 015, від 30.11.2022 № 268 052 за електроенергію, придбану у листопаді 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 19 128, 47 грн., у розмірі 361 310, 98 грн., у розмірі 222 047,66 грн., у розмірі 25 265, 16 грн. Тобто, на загальну суму 627 752,27 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 627 752,27 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за листопад 2022 року становить 74 609,07 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за грудень 2022 року за грудень 2022 було продано 85920,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 478 567,52 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.12.2022 № 269 710, від 19.12.2022 № 270 516, від 26.12.2022 № 271 300, від 30.12.2022 № 273 451 за електроенергію, придбану у грудні 2022 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 226 388, 77 грн., у розмірі 15 959, 39 грн., у розмірі 115 762, 93 грн., у розмірі 61 805, 17 грн. Тобто, на загальну суму 419 916,26 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 419 916,26 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за грудень 2022 року становить 58 651,26 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за лютий 2023 було продано 217911,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 1 290 102,85 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.02.2023 № 279 247, від 24.02.2023 № 280 485, від 28.02.2023 № 281 299, від 07.03.2023 № 282 282, від 06.05.2024 № 262 125 за електроенергію, придбану у лютому 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 249 776, 62 грн., у розмірі 172 994, 64 грн., у розмірі 199 049, 02 грн., у розмірі 41 202, 80 грн., у розмірі 561 791, 87 грн. Тобто, на загальну суму 1 224 814,95 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 224 814,95 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за лютий 2023 року становить 65 287,90 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за березень 2023 року за березень 2023 було продано 303939,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 1 799 416,14 грн. разом з ПДВ

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.03.2023 № 283 020, від 24.03.2024 № 285 049, від 31.03.2023 № 285 947, від 28.06.2024 № 377 601, від 05.04.2023 3 201, за електроенергію, придбану у березні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 215 027, 85 грн., у розмірі 204 651, 13 грн., у розмірі 271 175, 67 грн., у розмірі 300 725, 57 грн., у розмірі 45 232, 08 грн. Тобто, на загальну суму 1 072 812, 30 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 072 812,3 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за березень 2023 року становить 726 603,84 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за квітень 2023 року за квітень 2023 було продано 287724,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 1 721 855,51 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 10.04.2024 № 356 571, від 14.04.2023 № 701, від 17.04.2023 № 801, від 25.04.2023 № 701, від 26.04.2023 № 201, від 28.04.2023 № 601, за електроенергію, придбану у квітні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 213 577, 86 грн., у розмірі 215 464, 93 грн., у розмірі 124 956, 78 грн., у розмірі 242 553, 15 грн., у розмірі 87 211, 86 грн., у розмірі 284 468, 04 грн. Тобто, на загальну суму 1 168 232,62 грн., а не 954 654,76 грн., як зазначає позивач у позовній заяві.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 168 232,62 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за квітень 2023 року становить 553 622, 89 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за травень 2023 року за травень 2023 було продано 548637,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 3 283 263,26 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 18.05.2023 № 18/05/2023294 267, від 25.05.2023 № 25/05/2023295 190, від 31.05.2023 № 31/05/2023296 337, від 31.05.2023 № 31/05/2023297 167, від 07.02.2024 № 344300, від 15.02.2024 № 346 003, від 11.07.2024 № 380 604, від 15.05.2023 № 15/05/2023293 347, за електроенергію, придбану у травні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 144 432, 47 грн., у розмірі 397 565, 00 грн., у розмірі 393 031, 04 грн., у розмірі 104 289, 45 грн., у розмірі 825 651, 04 грн., у розмірі 353 834, 43 грн., у розмірі 61 732,39 грн., у розмірі 354 650, 10 грн. Тобто, на загальну суму 2 635 185,92 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 2 635 185,92 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за травень 2023 року становить 648 077,34 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за червень 2023 року за червня 2023 було продано 590382,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 3 533 082,04 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.06.2023 № 15/06/2023299 805, від 26.06.2023 № 26/06/2023300 776, від 30.06.2023 № 30/06/2023301 715, від 31.01.2024 № 342 614, від 02.02.2024 № 343 472, від 11.07.2024 № 382 227 за електроенергію, придбану у червні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 530 584, 67 грн., у розмірі 480 049, 92 грн., у розмірі 490 301, 22 грн., у розмірі 662 458, 95 грн., у розмірі 762 820, 44 грн., у розмірі 30 926, 48 грн. Тобто, на загальну суму 2 2 957 141,68 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 2 957 141,68 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за червень 2023 року становить 575 940,36 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за липень 2023 року за липень 2023 було продано 613119,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 3 717 561,22 грн. разом з ПДВ

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 17.07.2023 № 17/07, від 25.07.2023 № 25/07/2023303 734, від 31.07.2023 № 31/07/2023304 699, від 06.10.2023 № 06/10/2023311 983, від 31.01.2024 № 341 812, від 06.05.2024 № 362 993 за електроенергію, придбану у липні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 509 668, 93 грн., у розмірі 488 966, 91 грн., у розмірі 571 179, 88 грн., у розмірі 23 592, 17 грн., у розмірі 1 405 358, 06 грн., у розмірі 696 584, 13 грн. Тобто, на загальну суму 3 695 350,08 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 3 695 350,08 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за липень 2023 року становить 22 211,14 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за вересень 2023 року за вересень 2023 було продано 516372,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 3 130 949,33 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 15.09.2023 № 15/09/2023309 717, від 25.09.2023 № 25/09/2023310 827, від 10.10.2023 № 10/10/2023312 від 10.10.2023, від 10.10.2023 № 10/10/2023313 763, від 06.12.2023 № 327 982, від 29.12.2023 № 334 400, від 29.12.2023 № 335 195, від 31.01.2024 № 340 215, від 06.05.2024 № 364 656 за електроенергію, придбану у вересні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 446 650, 10 грн., у розмірі 389 331, 13 грн., у розмірі 363 085, 22 грн., у розмірі 106 628, 10 грн., у розмірі 332 144, 31 грн., у розмірі 390 187, 45 грн., у розмірі 129 629, 05 грн., у розмірі 256 524, 97 грн., у розмірі 617 587, 89 грн. Тобто, на загальну суму 3 031 498,22 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 3 031 498,22 грн., вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за вересень 2023 року становить 99 451,11 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» за жовтень 2023 року за жовтень 2023 було продано 332538,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 1 997 981,41 грн. разом з ПДВ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій від 16.10.2023 № 16/10/2023314 516, від 25.10.2023 № 25/10/2023318 665, від 31.10.2023 № 31/10/2023320, від 07.11.2023 № 253 262, 81 грн., від 07.11.2023 № 07/11/2023322 090, від 27.12.2023 № 331 807, від 29.12.2023 № 333 605, від 11.07.2024 № 383 032 за електроенергію, придбану у жовтні 2023 року, відповідач здійснив наступні оплати у розмірі 351 431, 37 грн., у розмірі 331 952, 58 грн., у розмірі 6 448, 92 грн., у розмірі 253 262, 81 грн., у розмірі 265 136, 78 грн., у розмірі 250 140, 90 грн., у розмірі 127 953, 30 грн., у розмірі 41 535, 10 грн. Тобто, на загальну суму 1 627 861,76 грн.

Враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 627 861,76 грн вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за жовтень 2023 року становить 370 119,65 грн.

Отже, матеріалами справи встановлено, що за позивачем рахується заборгованість відповідача за періоди вересень-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року та вересень-жовтень 2023 року в сумі 3 941 098, 95 грн.

Суд зазначає, що акти купівлі-продажу електроенергії підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 ГК України).

Згідно з п. 10.1 Порядку №641 (в редакції чинній до 26.01.2024) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п. 10.2 Порядку №641 (в редакції чинній до 26.01.2024) з урахуванням положень глав 7 та 8 цього Порядку гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок відповідної вартості електричної енергії та направляє продавцю акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.

Згідно з п.10.3 Порядку №641 (в редакції чинній до 26.01.2024) після отримання від гарантованого покупця на електронну адресу акта купівлі-продажу продавець надає у триденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу гарантованому покупцю два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони. Гарантований покупець у п`ятиденний строк з дати отримання актів купівлі-продажу підписує їх зі своєї сторони та надсилає продавцю один примірник поштою. У разі наявності у продавця зауважень до акта купівлі-продажу, наданого гарантованим покупцем, продавець письмово повідомляє про це гарантованого покупця.

За наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання продавцем акта купівлі-продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок за відпущену продавцем електричну енергію здійснюється в розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.

Відповідно до п.10.4 Порядку №641 (в редакції чинній до 26.01.2024) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Виходячи з наведених положень, оплату ДП «Гарантований покупець» зобов`язаний здійснювати у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом у три етапи: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом трьох робочих днів після отримання акту та оприлюднення рішення НКРЕКП про затвердження розміру вартості послуги.

У пункті 3.3. договору міститься відсильна норма, відповідно до якої вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку № 641.

Отже, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП) з посиланням на пункт 10.4 Порядку № 641(в редакції чинній до 26.01.2024) .

Аналогічна правова позиція щодо остаточного розрахунку за електричну енергію з виробником за "зеленим" тарифом викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.

У той же час, з 26.01.2024 Порядок № 641 діє у новій редакції, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178.

Щодо застосування до спірних правовідносин сторін приписів п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024), колегія суддів зазначає таке.

Суд зазначає, під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.

Як зазначено вище, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП)

Суд зазначає, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо остаточного розрахунку виникають не з моменту підписання між сторонами акта купівлі-продажу, електроенергії, а саме з події, яка має неминуче настати - затвердження вартості послуги НКРЕКП.

До затвердження рішення регулятора щодо розміру вартості послуги у відповідному місяці у гарантованого покупця не виникає зобов`язання з остаточного розрахунку за електроенергію.

З урахуванням викладеного, у даному випадку підлягають застосуванню норми права, що діяли на момент затвердження відповідною постановою НКРЕКП вартості послуг.

Оскільки постанови НКРЕКП № 858, № 896, № 946 затверджені після 26.01.2024, то розрахунки за електричну енергію, відпущену в лютому 2023, липні-вересні 2023, грудні 2022, березні червні 2023, листопаді-грудні 2023, вересні листопаді 2022, жовтні 2023 мали здійснюватись у строки, встановлені п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024).

Так, відповідно до п. 11.4 Порядку № 641 (в редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.04.2024 № 858 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у січні, лютому та липні - вересні 2023 року (дата оприлюднення 01.05.2024).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 08.05.2024 № 896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року, у листопаді та грудні 2023 року (дата оприлюднення 10.05.2024).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.05.2024 № 946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у вересні - листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року (дата оприлюднення 16.05.2024).

Отже, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у вересні - листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року - у строк до 22.05.2024 (включно); у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року, у листопаді та грудні 2023 року - у строк до 16.05.2024 (включно); у січні, лютому та липні - вересні 2023 року - до 07.05.2024 (включно).

Такий порядок визначення кінцевої дати остаточного розрахунку за поставку електричної енергії узгоджується із позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2024 по справі № 910/4439/23.

Отже, приймаючи до уваги умови укладеного сторонами договору та п. 10.4 Порядку №641, колегія суддів, відхиляючи доводи апеляційної скарги, констатує, що строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

З урахуванням часткових оплат заборгованість відповідача перед позивачем за придбану відповідачем за період з вересня - грудень 2023, лютий - липень 2023 та з вересня по жовтень 2023 електроенергію становила 3 941 098, 95 грн.

Водночас під час розгляду справи в суді першої інстанції у період з 27.09.2024 по 14.11.2024 відповідач сплатив частину вищевказаного боргу на суму 1 089 702, 70 грн., що підтверджується наданими відповідачем у матеріали справи платіжними інструкціями від 23.10.2024 № 409 601, від 14.11.2024 № 419 895, від 30.10.2024 № 415 564, від 25.10.2024 № 411 239, від 27.09.2024 № 401 676, від 30.09.2024 № 404 208, від 07.10.2024 № 406 744, від 27.09.2024 № 402 514.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено припинення існування предмету спору після відкриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1 089 702, 70 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Суд зазначає, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20).

З огляду на наведене вище, оскільки на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції предмет спору в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 1 089 702, 70 грн припинив своє існування, а тому суд пршої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 1 089 702, 70 грн., згідно із п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Також, суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 910/23359/15, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 18.07.2019 у справі № 916/3147/16, від 26.11.2019 у справі № 920/240/18, від 18.07.2023 у справі № 906/1357/20, від 16.08.2023 у справі № 910/5571/22.

Водночас особа, яка звертається до суду з позовом повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, та підтвердити, що її права та законні інтереси буде захищено та відновлено з допомогою певного способу захисту, визначеного у позові.

При цьому порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Суд зазначає, що, вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі № 906/1175/18, від 20.06.2023 у справі № 910/5529/19, від 12.04.2023 у справі № 916/156/22, від 22.02.2022 у справі № 910/2330/21, від 06.09.2022 у справі № 910/9228/21, від 29.11.2022 у справі № 910/745/20, від 04.11.2021 у справі № 910/18029/16, від 15.06.2021 у справі № 910/10440/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18, від 18.08.2020 у справі № 910/7631/18, від 16.06.2020 у справі № 922/3371/19, від 10.12.2019 у справі № 906/43/19, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 05.11.2019 у справі № 926/746/19, від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20, 22.03.2023 у справі № 509/5080/18 та від 06 серпня 2024 року у cправі № 924/362/21.

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору на момент звернення з позовом до суду свідчить про відсутність порушеного права позивача, а тому є підставою для відмови у позові.

У контексті вищевикладеного колегія суддів зазначає, що позивачем 31.10.2024 подано до суду клопотання, в якому ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» зазначає, що під час подання позовної заяви було допущено технічну помилку та не враховано один платіж, який здійснив відповідач на користь позивача за відпущену електричну енергію за квітень 2023 року, що входить в спірний період. Так, ДП «Гарантований покупець» здійснив платіж на користь ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» на суму 213 577,86 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №356571 від 10 квітня 2024 року.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що предмет спору про стягнення з відповідача 213 577,86 грн. був відсутній до порушення провадження у справі (відкриття провадження в справі), а тому судом вірно відмовлено в стягненні заборгованості з відповідача в цій частині.

Решта позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2 851 396, 25 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо посилання скаржника на здійснення ним розрахунків за 2021-2023 роки з повним урахуванням положень наказів Міністерства енергетики України від 28.03.2022 № 140 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" та від 15.06.2022 № 206 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом", то колегія суддів відхиляє такі твердження з огляду на те, що на час настання строку оплати вартості електроенергії за заявлений Товариством період (жовтень 2021 року, лютий 2022 року - червень 2023 року) наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 №140 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" втратив чинність. У свою чергу, наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 № 206 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом", як і попередній наказ, жодним чином не обмежує право позивача на отримання повної вартості проданої енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку. Цим наказом лише обмежено розмір виплат, які передбачені пунктом 10.1 Порядку. Проте даний нормативно-правовий акт не обмежує розмір виплат, які підлягають перерахуванню продавцям енергії за "зеленим тарифом" при здійсненні ними остаточних розрахунків згідно з пунктом 10.4 Порядку.

У постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погодилася з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.03.2024 у справі №910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 щодо застосування положень частини 8 статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.4 Порядку № 641, наказу № 206. Згідно з цими висновками, положення наказу №206 не змінюють і не припиняють обов`язок ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку № 641.

Відтак, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування положень частини восьмої статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.4 Порядку № 641, наказу № 206, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/6185/23, від 11.04.2024 у справі №910/9100/22, з урахуванням уточнення такого змісту:

- Накази №140 та №206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань Гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641.

- накази не звільняють ДП «Гарантований покупець» від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар. Відтак, вказані вище накази не є підставою для Гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору.

Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені пунктом 10.1 Порядку № 641. Відтак, відповідні заперечення скаржника суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані.

Щодо вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунки позивача, з урахуванням встановлених вище оплат, колегія суддів зазначає, що нарахування 3% річних, інфляційних втрат має здійснюватися:

на заборгованість за вересень 2022 року: на суму 419 091, 22 грн за період з 23.05.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за жовтень 2022 року: на суму 349 298, 68 грн за період з 23.05.2024 по 11.07.2024; на суму 327 433, 17 грн. за період з 12.07.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за листопад 2022 року: на суму 74 609, 07 грн за період з 23.05.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за грудень 2022 року: на суму 58651, 26 грн. за період з 17.05.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за лютий 2023 року: на суму 65287, 90 грн. за період з 08.05.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за березень 2023 року: на суму 1027329, 41 грн. за період з 17.05.2024 по 28.06.2024; на суму 726603, 84 за період з 29.06.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за квітень 2023 року: на суму 553 622, 89 грн. з 17.05.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за травень 2023 року: на суму 709 809, 73 грн. за період з 17.05.2024 по 11.07.2024; на суму 648 077, 34 за період з 12.07.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за червень 2023 року: на суму 606 866, 84 грн. за період з 17.05.2024 по 11.07.2024; на суму 575 940, 36 за період з 12.07.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за липень 2023 року: на суму 22 211, 14 грн. за період з 08.05.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за вересень 2023 року: на суму 99 451, 11 грн. за період з 08.05.2024 по 29.07.2024;

на заборгованість за жовтень 2023 року: на суму 411 654, 75 грн. за період з 23.05.2024 по 11.07.2024; на суму 370 119, 65 грн. за з 12.07.2024 по 29.07.2024.

Перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних, колегія суддів звертає увагу, що визначена позивачем дата початку періоду прострочення є помилковою, оскільки визначена із урахування строку оплати відповідно до п. 10.1 Порядку № 641 (в редакції чинній до 26.01.2024), а не п. 11.4. вказаного Порядку, в редакції, яка діяла з 26.01.2024 та яка, як встановлено вище, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Колія суддів, здійснивши власний перерахунок заявлених позивачем нарахувань, не виходячи за межі визначених позивачем кінцевих періодів, встановила, що обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача є 3% річних у розмірі 25 459, 81 грн та інфляційні втрати у розмірі 97 899, 82 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, інфляційні втрати та відсотки річні не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 22.02.2022 у справі № 924/441/20).

Так, у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зокрема зазначено, що стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. А тому судами правильно враховано вказаний правовий висновок Верховного Суду у справі № 910/4590/19.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №924/441/20 суд звертав увагу на необхідність врахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та зазначав, що "виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання."

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17).

Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (аналогічний висновок викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

У справі, яка розглядається, позивачем заявлено до стягнення 3% річних, тобто розмір передбачений законодавством (ч.2 ст.625 ЦК України), отже, в даному випадку, оцінюючи наявні матеріали справи, доводи відповідача щодо підстав зменшення 3% річних, відсутні підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру 3% річних (аналогічний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 921/94/21).

У постанові від 08.06.2022 у справі №910/6636/21 Верховний Суд зазначив, що "наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №903/918/19)".

Враховуючи встановлені у цій справі обставини та судову практику, що склалася в аналогічних правовідносинах, колегія суддів погоджується щодо необгрунтованості клопотання відповідача, оскільки, обставини очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних відсутні, розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом, та окрім того, відповідачем, у свою чергу, не доведено наявність будь-яких виключних (надзвичайних) обставин, які вплинули на несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2 851 396, 25 грн, інфляційних втрат у сумі 97 899, 82 грн, 3% річних у сумі 25 202, 18 грн є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

13.12.2024 в системі "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» сформована клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій спросить прийняти додаткове рішення по справі № 910/9422/24, яким стягнути з відповідача - Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» суму витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» на професійну правничу допомогу (витрати на послуги адвоката за договором з АО «КД-ГРУП») в розмірі 48 000,00 гривень.

30.12.2024 через систему «Електронний суд» від Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» надійшли заперечення клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу. В поданих запереченнях представник відповідача зазначає, що розмір судових витрат в сумі 48 000, 00 грн, що заявлені Позивачем, не підтверджено належними доказами не відповідають принципу розумності, є необґрунтованим та явно завищеним. Відповідач наголошує, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Також представником відповідача зазначається, що представником позивача, окрім позовної заяви, не подавалося жодних заяв по суті справи або якихось додаткових пояснень. Крім того, в проваджені Господарського суду м. Києва вже знаходилися справи, супровід яких здійснювала Левковська Катерина Юріївна, а саме: № 910/2251/22, № 910/9098/22, № 910/13735/22, № 910/3071/23, №910/11254/23, №910/4514/24, 910/5809/24 - за позовом ТОВ "ЕСІ" про стягнення боргу. Дані справи є аналогічними, предметом яких є стягнення заборгованості з ДП «Гарантований Покупець» на користь підприємств - виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом. Зазначені вище обставини справи свідчать, що підготовка справи до розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. Відповідач просить суд врахувати, що ціна позову могла бути розрахована простим математичним шляхом або шляхом застосування онлайн-калькуляторів які є у відкритому доступі та не потребують спеціальних знань для застосування, а тому стягнення заявленої суми витрат на правничу допомогу не відповідають критерію розумності, справедливості та співмірності. Однак, навіть за вищевказаних умов, розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, поданий Позивачем, був арифметично неправильним, що підтверджується матеріалами справи. Окремо слід акцентувати увагу на тій обставині, що після виявлення неврахованого платежу від 10.04.2024 в сумі 213 577,86 грн. (платіжна інструкція №356 571), зробленого Відповідачем до подачі позовної заяви - представником позивача не було актуалізовано розрахунок заборгованості. Отже, з огляду на очевидно надмірний розмір витрат на правничу допомогу, що заявляються Позивачем до стягнення, неспіврозмірність розміру таких вимог категорії справи, очевидне завищення наведеної Позивачем в заяві кількості часу витраченого адвокатами на правничу допомогу, складання документів що не були необхідними для розгляду даної справи, невідповідність заявленої тривалості судових засідань, та як наслідок необґрунтованість їх вартості, просимо відмовити в покладенні витрат на правничу допомогу, заявлених Позивачем в повному обсязі. Також відповідач просить суд, у разі задоволення заяви, обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача до 1 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною другою ст. 244 ГПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачється із матеріалів справи, що ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» подаючи до суду 30.07.2024 позовну заяву вказало, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи становить 112 568,02 грн. та складається з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 64 568,02 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 48 000,00 грн.

У відповідності до приписів ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України відповідну заяву 13.12.2024 було подано ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ».

У своїй заяві про розподіл судових витрат відповідач просить суд стягнути на його користь 48 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 48 000, 00 грн. до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу було додано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги від 22.07.2024 № 22/07; Акту прийому-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 22.07.2024 № 22/07; платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 22.07.2024 № 6; платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 26.07.2024 № 1172; рахунку № 1 від 22.07.2024; рахунку № 2 від 26.07.2024.

Матеріалами справи встановлено, що 22.07.2024 між Адвокатським об`єднанням «КД-ГРУП» (далі - Адвокатське об`єднання) та ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» (далі - Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 22/07 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого на умовах даного Договору, Адвокатське об`єднання зобов`язується відповідно до умов даного Договору надати Клієнту правову допомогу, зокрема. Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання:

- розробити правову позицію захисту прав та інтересів Клієнта, пов`язану із стягненням заборгованості та нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за договором №1521/01 від 26 грудня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» та Державним підприємством «Гарантований покупець»;

- підготувати (скласти) та подати до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення заборгованості та нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за договором №1521/01 від 26 грудня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» та Державним підприємством «Гарантований покупець»;

- забезпечити участь представника Клієнта під час розгляду Господарським судом міста Києва справи за позовною заявою Клієнта про стягнення заборгованості та нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за договором №1521/01 від 26 грудня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» та Державним підприємством «Гарантований покупець»;

- забезпечити повний супровід, складення процесуальних документів та ведення справи у Господарському суді міста Києва за позовною заявою Клієнта про стягнення заборгованості та нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за договором №1521/01 від 26 грудня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» та Державним підприємством «Гарантований покупець».

Відповідно до п. 1.2 Договору на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається Акт прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 4 Договору Вартість послуг, передбачених пунктом 1.1 цього Договору складає 48 000 (сорок вісім тисяч) гри. 00 коп. без ПДВ. За послуги, передбачені пунктом 1.1 Договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню грошові кошти в розмірі 100% вартості послуг, визначеної п. 4.1 цього Договору протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту підписання Сторонами даного Договору.

Згідно встановленого Адвокатським об`єднанням рахунку № 1 від 22.07.2024 ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» сплачено відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 22.07.2024 № 6 кошти в розмірі 24 000, 00 грн.

Згідно встановленого Адвокатським об`єднанням рахунку № 2 від 26.07.2024 ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» сплачено відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 22.07.2024 № 1172 кошти в розмірі 24 000, 00 грн.

На виконання п. 1.2 Договору між Адвокатським об`єднанням «КД-ГРУП» (далі - Адвокатське об`єднання) та ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ» (далі - Клієнт) складено та підписано Акт № 1 від 12.12.2024 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 22.07.2024.

Згідно з абз. 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).

У свою чергу, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, №823/2638/18.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині 4 статті 126 ГПК України, так і в частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши правовий аналіз норм статей 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, згідно з яким подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Враховуючи, що спір у справі №910/9422/24 не є складним, що виключає значні витрати часу спеціаліста в галузі права на підготовку позову у справах даної категорії, за своєю суттю надані адвокатським об`єднанням послуги фактично складають послугу щодо складання позовної заяви, більш того відповідачем не заперечувався факт існування заборгованості, дана справа не становить складності для підготовки правової позиції у даній справі враховуючи сталу судову практику щодо аналогічних спорів, а тому колегія суддів зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу у розмірі 48000, 00 грн. є явно завищеним.

Колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат, а також складності справи.

Таким чином, зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, беручи до уваги, зокрема, викладені відповідачем/скаржником заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на те, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, не відповідає критеріям співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24 000,00 грн.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, дотримуючись процесуальних норм, принципу змагальності, пропорційності, розумності, прийняв до уваги заперечення ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ», надав оцінку письмовим доказам та фактичним обставинам, виходячи з чого задовольнив клопотання позивача лише частково, значно зменшивши суму витрат на професійну правничу допомогу, яку фактично понесло ТОВ «ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ», а відтак аргументи відповідача в апеляційній скарзі є недоречними та необґрунтованими.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваним рішеннях, оскаржувані рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 по справі №910/9422/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 по справі №910/9422/24- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 по справі №910/9422/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Державним підприємством "Гарантований покупець".

4. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 по справі №910/9422/24- залишити без задоволення.

5 Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 по справі №910/9422/24 - залишити без змін.

6. Матеріали справи №910/9422/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 09.06.2025. (після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім