ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2025 р. Cправа № 902/378/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Звягельської міської ради "Звягельтепло", 11700, Житомирська область, Звягельський район, місто Звягель, вулиця Франка Івана, будинок 15-А, ідентифікаційний код юридичної особи 35824365

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл", 21001, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вулиця Привокзальна, будинок, 3Б, ідентифікаційний код юридичної особи 44618933

про стягнення 60 243,30 гривень

за участю представників:

від позивача Кармазіна Г.А., згідно довіреності

від відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 28.03.2025 надійшла позовна заява № 261 від 25.03.2025 (вх. № 406/25 від 28.03.2025) Комунального підприємства Звягельської міської ради "Звягельтепло" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" про зобов`язання відповідача виконати перед позивачем зобов`язання згідно з договором поставки № СК03/00415 від 19.09.2024 щодо поставки бензину А-95 (Євро-5) по талонах у кількості 780 л за ціною 51,99 грн/л та дизельного пального (Євро-5) по талонах по кількості 390 л за ціною 50,49 грн/л шляхом заправки автотранспорту Комунального підприємства Звягельської міської ради "Звягельтепло" на АЗС Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (власних та/або орендованих/партнерських) при пред`явленні талону (скретч-картки).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 02.04.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/378/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 01 травня 2025 року о 12:00.

01.05.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову № б/н від 01.05.2025 (вх. № 01-34/4622/25 від 01.05.2025).

У судовому засіданні 01.05.2025 за наслідком розгляду заяви представника позивача про зміну предмету позову № б/н від 01.05.2025 (вх. № 01-34/4622/25 від 01.05.2025) суд постановив ухвалу про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову та здійснення подальшого розгляду справи № 902/378/25 з урахуванням цієї заяви, яку занесено до протоколу судового засідання.

З урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову № б/н від 01.05.2025 (вх. № 01-34/4622/25 від 01.05.2025), позовними вимогами у справі № 902/378/25 є вимога Комунального підприємства Звягельської міської ради "Звягельтепло" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" про стягнення з відповідача на користь позивача 60 243,30 гривень коштів за непоставлений товар згідно з договором поставки № СК03/00415 від 19.09.2024.

За наслідком судового засідання 01.05.2025 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 902/378/25 до 09:30 15.05.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 15.05.2025 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу № 902/378/25 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 12.06.2025 року о 09:30 год.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений ухвалою від 15.05.2025, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України учасників справи було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

За наслідками розгляду справи, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Комунальне підприємство Звягельської міської ради "Звягельтепло" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову) про стягнення з відповідача на користь позивача 60 243,30 гривень коштів за непоставлений товар згідно з договором поставки № СК03/00415 від 19.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № СК03/00415 від 19.09.2024 в частині відпуску позивачу на АЗС бензину А-95 (Євро-5) та дизельного палива (Євро-5) з використанням скретч-карток оплачених позивачем.

Позивач зазначив, що на умовах визначених договором, відповідачем товар було поставлено частково, проте при зверненні на АЗС постачальника впродовж грудня 2024 року - лютого 2025 року представникам покупця відмовляли у видачі товару, вказаного у скретч-картках (талонах), мотивуючи фізичною відсутністю товару на АЗС.

Позивач зауважив, що станом на 25.03.2025 КП ЗМР "Звягельтепло" має непогашених (неотоварених) талонів (скретч-карток):

- бензин А-95 (Євро-5) по талонах - 780 л х 51,99 грн./л. = 40552,20 грн.;

- дизельне паливо (Євро-5) по талонах -390 л - 50,49 грн./л. = 19691,10 грн.

Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за непоставлений товар становить 60 243,30 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань або заперечень щодо заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв, у зв`язку з чим розгляд справи здійснено за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

19.09.2024 між Комунальним підприємством Звягельської міської ради "Звягельтепло" (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір поставки № СК03/00415 (далі - договір), пунктом 1.1. якого визначено, що постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказані товари. Найменування товарів: бензин А-95 (Євро-5) та дизельне паливо (Євро-5) по талонах код за ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти (т.1 а.с. 15-18).

Згідно пунктів 1.2., 1.3. договору одиниця вимірювання: літр. Кількість: бензин А-95 (Євро-5) по талонах 1000 л 51,99 грн./л; дизельне паливо (Євро-5) по талонах 3000 л 50,49 грн./л.

За змістом пункту 1.5. договору відпуск товару з АЗС здійснюється партіями за довірчими документами (талони номіналом по 10 та 20 літрів) на отримання товару в м. Звягель Житомирської обл. відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496, та Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04 червня 2007 року № 271/121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04 липня 2007 року за № 762/14029.

Положеннями пункту 2.1. сторони погодили, що товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору загальна сума договору складає 203 460,00 гривень, у т.ч. ПДВ 33910,00 гривень. До ціни товару включено всі податки, збори, необхідні платежі, що сплачуються або мають бути сплачені згідно із законодавством України, а також вартість відповідального зберігання товару постачальником в резервуарах автозаправних станціях ( далі АЗС) до моменту відпуску товару автотранспорту покупця, а також будь-які інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням цього договору.

За умовами пункту 4.1. договору оплата за поставлені товари здійснюється покупцем впродовж 7 (семи) банківських днів з моменту фактичного отримання товару та підписання сторонами видаткової накладної на товари.

Згідно з пунктом 4.4. договору право власності на товари переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товари.

Відповідно до пункту 4.5.1. договору після підписання цього договору, постачальник зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів передати покупцю, а покупець зобов`язаний отримати від постачальника довірчі документи (талони та видаткові накладні) на вказану у партії кількість товарів.

Пунктом 4.5.2. договору передбачено, що постачальник зобов`язується видати довірчі документи представнику покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікація підпису; номенклатура та кількість товару, що скріплена підписом керівника покупця та печаткою (за умови її наявності у сторони) покупця та при наявності в нього документу, що посвідчує особу.

За умовами пункту 4.6.1. договору після підписання цього договору, постачальник впродовж двох робочих днів відправляє покупцю талони на вказану кількість у партії, видаткові накладні, сертифікат відповідності та паспорт якості на товари. Номер експрес-накладної (ТТН) покупець отримує по електронній пошті та/або СМС.

Відповідно до пункту 4.6.3. договору отримавши талони покупець підписує видаткові накладні та специфікації та по одному екземпляру повертає постачальнику службою доставки (послуга "Зворотна доставка документів").

Згідно з пунктом 5.1. договору строк поставки товарів до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до пункту 5.2. договору товари поставляються постачальником покупцю партіями шляхом передачі/надсилання талонів. Під партією товарів розуміється його частина від загальної кількості, що зазначена у п.1.3. договору.

Даний договір укладений терміном до 31 грудня 2024 року включно (пункт 10.2. договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками сторін.

Відповідно до видаткової накладної № 0003/0000971 від 19.09.2024 та специфікації № 0003/0000971-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної відповідачем передано, а позивачем прийнято товар (дизельне паливо, бензин А-95) у вигляді скретч-карток на загальну суму 203 460,00 гривень з ПДВ (т.1 а.с. 19, зворот 19).

Видаткова накладна та специфікація до неї підписані сторонами та скріплені печатками без будь-яких зауважень та заперечень.

На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачу за бензин та дизельне паливо 203 460,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 1113 від 19.09.2024 (т. 1 а.с. 67 зворот).

Згідно довідки Комунального підприємства Звягельської міської ради "Звягельтепло" № 547 від 12.06.2025 станом на 11.06.2025 залишок невикористаних скретч-карток пального придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" на підставі договору поставки №СК03/00415 від 19.09.2024 становить: дизпаливо - номіналом 30 л - 13 шт., всього 390 л на суму 19 691,10 гривень з ПДВ; бензин А-95 - номіналом 20 л - 18 шт., номіналом 15 л - 28 шт., всього 780 л на суму 40 552,20 гривень з ПДВ. Загальна сума непоставленого товару (пального) за договором поставки №СК03/00415 від 19.09.2024 складає 60 243,30 гривень з ПДВ (т. 1 а.с. 67).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою від 03.03.2025 № 157 про повернення коштів за непоставлений товар, яку 07.03.2025 року було вручено відповідачу, що підтверджує трекінг відстеження Укрпошти (т. 1 а.с. 24-29).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача 60 243,30 гривень попередньої оплати за непоставлений відповідачем товар - бензин А-95 (Євро-5) та дизельне паливо (Євро-5) з використанням скретч-карток (талонів) оплачених позивачем за договором поставки № СК03/00415 від 19.09.2024.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні спору суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. З`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження N 12-15гс19). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження N 61-18064св18).

Здійснюючи правову кваліфікацію спірних правовідносин та вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог, судом враховано таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (стаття 632 ЦК України).

Відповідно до статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, правовідносини за яким врегульовано положеннями ЦК України та ГК України.

За змістом частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 зазначено, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

Оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у частині першій статті 655 ЦК України, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Положеннями пункту 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 передбачено, що торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів. Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом із продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Згідно пункту 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Судом установлено, що відповідно до видаткової накладної № 0003/0000971 від 19.09.2024 та специфікації № 0003/0000971-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної відповідачем передано, а позивачем прийнято товар (дизельне паливо, бензин А-95) у вигляді скретч-карток (талонів) на загальну суму 203 460,00 гривень з ПДВ.

На виконання умов договору, позивачем сплачено відповідачу за бензин та дизельне паливо 203 460,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 1113 від 19.09.2024.

За змістом пункту 5.4.1. договору передача покупцю товарів за цим договором здійснюється на АЗС постачальника (власних та/або орендованих/партнерських), шляхом заправки автотранспорту покупця при пред`явленні довіреними особами покупця талону.

Згідно з пунктом 5.4.2. договору талон є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товарів, після чого всі обов`язки сторін по погашених талонах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товари іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в талоні.

Пунктом 5.5. договору сторони передбачили, що умовами постачання товарів є самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товари на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Відповідно до пункту 5.7. договору термін дії талонів на отримання товарів безстрокові.

Судом установлено, що предметом договору поставки є поставка товару - паливно-мастильних матеріалів шляхом їх відпуску на АЗС при пред`явленні уповноваженою особою покупця виданих постачальником скретч-карток.

Водночас скретч картка (талон) за змістом договору поставки та чинного законодавства є документом, який лише підтверджує право його власника/пред`явника отримати паливно-мастильні матеріали на АЗС у кількості та марки, зазначеної у талоні.

Таким чином, підписані сторонами специфікація та видаткова накладна підтверджують обставину передачі відповідачем позивачу скретч - карток на зазначену у накладних кількість бензину А-95 та дизельного палива.

Разом з тим, зобов`язання постачальника з поставки товару є виконаним належним чином лише після відпуску позивачу пального на підставі скретч - карток на АЗС зазначеній у договорі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, водночас відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково.

За твердженням позивача при зверненні на АЗС постачальника впродовж грудня 2024 року - лютого 2025 року представникам покупця було відмовлено у відпуску товару, вказаного у скретч-картках з посиланням на фізичну відсутність товару на АЗС.

Судом установлено, що залишок непоставленого відповідачем товару становить 780 літрів бензину А-95 (неотоварені скретч-картки номіналом 20 л - 18 шт., номіналом 15 л - 28 шт) та 390 літрів дизельного палива (неотоварені скретч-картки номіналом 30 л - 13 шт.) на загальну суму 60 243,30 гривень (т. 1 а.с. 20-23 (зворот), 67).

Доказів відпуску відповідачем позивачу пального за скретч-картками матеріали справи не містять, водночас до позовної заяви додано копії непогашених (неотоварених) скретч карток відповідного номіналу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із вимогою повернення сплачених коштів за непоставлений товар.

Відповіді на вимогу, доказів поставки решти пального або повернення позивачу грошових коштів за оплачений та не переданий товар матеріали справи не містять.

Обставин, на які посилається позивач у позові, відповідач під час розгляду справи не спростував.

Приписами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГК України, статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 670 ЦК України визначено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

За змістом частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар.

Згідно з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17, від 19.03.2024 року у cправі № 910/3016/23 умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17).

Судом установлено, що позивач скористався правом, передбаченим частиною 1 статті 670 та частиною 2 статті 693 ЦК України шляхом звернення до відповідача із вимогою (позовом) щодо повернення грошових коштів за непоставлений товар (попередньої оплати) у розмірі 60 243,30 гривень.

Доказів сплати відповідачем вказаної суми боргу на користь позивача матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором щодо поставки товару у кількості 780 літрів бензину А-95 (Євро-5) та 390 літрів дизельного палива (Євро-5), суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору поставки в частині повної та своєчасної поставки оплаченого покупцем товару, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за непоставлений товар у сумі 60 243,30 гривень.

Здійснивши перевірку заявленої позивачем до стягнення суми боргу за договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 60 243,30 гривень за непоставлений товар є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Під час розгляду справи, судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 60 243,30 гривень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції №293 від 24.03.2025 сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028,00 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (21001, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вулиця Привокзальна, будинок, 3Б, ідентифікаційний код юридичної особи 44618933) на користь Комунального підприємства Звягельської міської ради "Звягельтепло" (11700, Житомирська область, Звягельський район, місто Звягель, вулиця Франка Івана, будинок 15-А, ідентифікаційний код юридичної особи 35824365) 60 243,30 гривень за непоставлений товар за договором поставки № СК03/00415 від 19.09.2024 та 3 028,00 гривень судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення направити сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 13 червня 2025 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.