РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025Справа № 910/3651/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін матеріали справи

за позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «УКРСПЕЦЕКСПОРТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГЕТ ПРАЙМ»

про стягнення 161 897,92 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «УКРСПЕЦЕКСПОРТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГЕТ ПРАЙМ» про стягнення 161 897,92 грн, з яких: 120 125,91 грн заборгованості із відшкодування витрат за контрактом № USE-17.1-147-К/КІ-22 від 20.05.2022, 9172,35 грн 3% річних та 32 599,66 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо відшкодування фактичних витрат позивача за контрактом № USE-17.1-147-К/КІ-22 від 20.05.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, суд на виконання приписів ГПК України направив засобами поштового зв`язку копію ухвали про відкриття провадження у справі № 910/3651/25 на адресу відповідача, що вказана в позові та значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак конверт із копією вказаної ухвали повернувся до суду не врученим, із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід зазначити, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відмовився», «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Суд зазначає, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та його повернення до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо його належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розумінні ГПК України.

Враховуючи викладене вище, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином, оскільки судом було направлено ухвалу від 31.03.2025 про відкриття провадження у даній справі на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГЕТ ПРАЙМ», яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а іншої адреси свого місцезнаходження відповідач суду не повідомляв.

При цьому, за змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 31.03.2025 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Станом на момент ухвалення даного рішення від відповідача письмового відзиву на позовну заяву до суду не надходило, як і не надходило будь-яких заяв чи клопотань по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2022 між компанією «HS Produkt d.o.o» (продавець), Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (імпортер) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маргет Прайм» (платник) укладено контракт № USE-17.1-147-K/KI-22 (надалі - Контракт), відповідно до п. 1.1. якого продавець продає, імпортер оплачує, імпортує і передає товар кінцевому споживачу, а платник відшкодовує імпортеру вартість товару та його витрати, пов`язані з виконанням Контракту. Кількість, ціна та номенклатура товару, зазначені в Специфікації № 1, яка становить невід`ємну частину Контракту.

У відповідності до пунктів 1.2 та 1.3 Контракту кінцевим споживачем товару є Адміністрація державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Мета використання товару - для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в умовах воєнного стану в Україні та для використання Адміністрацією державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.3 Контракту ціна на товар, що поставляється за Контрактом, зазначена у Специфікації № 1 до Контракту. Загальна сума Контракту зазначена у Додатку № 1 до Контракту.

Валюта цього Контракту - євро (п. 2.4. Контракту).

Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 до Контракту загальна вартість товару складає 7 600,00 євро.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 Контракту товар за Контрактом поставляється продавцем однією партією на умовах СІР-аеропорт Варшави, Республіка Польща та приймається імпортером на умовах FCA - аеропорт Варшави, Республіка Польща (Incoterms-2020). Строк поставки товару Продавцем зазначений у Додатку № 1 до Контракту.

Відповідно до п. 2 Специфікації № 1 до Контракту поставка товару здійснюється впродовж 10 календарних днів після здійснення імпортером (позивачем) оплати за товар згідно з пунктом 4.1.2 Контракту, але не пізніше 01.07.2022.

Згідно з п. 3.5 Контракту імпортер здійснює передачу товару кінцевому споживачу після ввезення в Україну товару та проведення його митного оформлення.

Пунктом 3.6 Контракту передбачено, що датою передачі товару від імпортера де кінцевого споживача вважається дата підписання імпортером та кінцевим споживачем акту приймання-передачі товару за формою, наведеною в Додатку № 2 до Контракту.

Імпортер зобов`язується надати платнику засвідчені копії всіх складених актів приймання-передачі товару протягом 5 календарних днів після передачі товару.

Відповідно до п. 4.1 Контракту оплата за товар здійснюється наступним чином

-100% загальної ціни товару/партії товару сплачуються платником (відповідачем) імпортеру (позивачу) у гривнях, за курсом, встановленим Національний банком України на день переказу, впродовж 3 банківських днів після підписання Контракту на підставі виставленого імпортером інвойсу, після повідомлення імпортером платника про отримання від продавця дозволу на експорт товару (пп. 4.1.1 п. 4.1 Контракту);

- Імпортер протягом 3 робочих днів з дня отримання коштів від платника згідно з підпунктом 4.1.1 Контракту сплачує прямим банківським переказом на рахунок продавця 100% ціни товару/партії товару у якості попередньої оплати на підставі відповідного інвойсу (рахунку-фактури) продавця та письмового повідомлення продавцем імпортера про те, що продавець отримав дозвіл на експорт товару від уповноважених на те державних органів (у разі необхідності в отриманні такого дозволу) (пп. 4.1.2 п. 4.1 Контракту).

Пунктом 4.3 Контракту передбачено, що платник (відповідач) зобов`язується відшкодувати імпортеру (позивачу) всі витрати, пов`язані з виконанням Контракту, впродовж 10 банківських днів після передачі товару кінцевому споживачу на підставі відповідного звіту про фактичні витрати та акту приймання-передачі з кінцевим споживачем. Витрати можуть включати: ввізне мито (у разі необхідності); податок на додану вартість (у разі необхідності); адміністративні послуги за видачу дозволу на імпорт товару (у разі необхідності); митні формальності; транспортування вантажу до місця передачі кінцевому споживачу; витрати на купівлю валюти на міжбанківському ринку України; загально-виробничі та адміністративні витрати у розмірі 3% ціни товару.

Відповідно до п. 9.5 Контракту платник (відповідач), серед іншого, зобов`язався здійснити платежі та оплатити наступні послуги: ввізне мито (у разі необхідності); податок на додану вартість (у разі необхідності); адміністративні послуги за видачу дозволу на імпорт товару (у разі необхідності); митні формальності; транспортування вантажу до місця передачі Кінцевому споживачу; витрати на купівлю валюти на міжбанківському ринку України; загально-виробничі та адміністративні витрати у розмірі 3% ціни товару.

Відповідно до пунктів 14.6 та 14.7 Контракту, цей Контракт набирає з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення правового режиму воєнного стану в Україні, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що він на виконання умов Контракту придбав у продавця та передав кінцевому споживачу товар у повному обсязі на загальну суму 7600,00 євро, що склало еквівалент 225 727,60 грн, а також на виконання умов п. 4.3. Контракту направив відповідачу оригінал примірника Звіту про фактичні витрати за Контракту, які склали 120 125,91 грн, які відповідач зобов`язаний був відшкодувати.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Контрактом щодо відшкодування понесених позивачем витрат, пов`язаних у зв`язку з виконанням вказаного Контракту, позивач звернувся із даним позовом до суду, у якому заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГЕТ ПРАЙМ» 120 125,91 грн заборгованості з відшкодування витрат згідно з умовами Контракту, 9172,35 грн 3% річних та 32 599,66 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, 23.05.2022 позивачем отримано від відповідача кошти для закупівлі товару у продавця за Контрактом у розмірі 234 916,00 грн, що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України на 23.05.2022 у розмірі 30,18 грн. за 1 євро, склало еквівалент 7 508,03 євро, з наступним призначенням платежу - «Сплата згідно контракту № USE-I7.1-147-К/КІ-22 від 20.05.2022, без ПДВ».

У подальшому за рахунок отриманих від Відповідача коштів в сумі 234 916,00 грн позивач здійснив купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України в сумі 7 600,00 євро, що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України на 11.07.2022 у розмірі 29,9552 грн за 1 євро, склало еквівалент 227 659,52 грн.

11.07.2022 на виконання умов пп. 4.1.2 п. 4.1 Контракту позивач сплатив продавцю за поставку товару кошти у загальному розмірі 7 600,00 євро, що становить 100% загальної ціни товару за Контрактом, що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України на 11.07.2022 у розмірі 29,701 грн. за 1 євро, становить еквівалент 225 727,60 грн. (платіжне доручення в іноземній валюті № 283 від 11.07.2022).

Так, позивачем сплачено продавцю суму коштів в євро в розмірі 100% загальної ціни товару за Контрактом (7 600 євро) за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України на день переказів відповідних сум коштів позивачем (імпортером) продавцю, яка склала еквівалент 225 727,60 грн.

Кінцевому споживачу передано товар за Контрактом, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 18.08.2022 на загальну суму 7 600 євро.

23.08.2022, на виконання умов п. 4.3 Контракту, Позивач направив на електронну адресу відповідача Звіт від 19.08.2022 про фактичні витрати за Контрактом, відповідно до якого витрати позивача у зв`язку з виконанням Контракту, які підлягають відшкодуванню відповідачем, складають 120 125,91 грн.

Позивач посилається на те, що зазначений звіт про фактичні витрати позивача, понесені при виконанні Контракту, прийнятий відповідачем, оскільки до позивача не надходили від відповідача будь-які зауваження чи заперечення щодо вказаного звіту.

Як встановлено судом, позивач неодноразово, а саме листами від 13.10.2022 № USE-17.1-6924, від 21.10.2022 № № USE-17.1-7128 та від 28.11.2022 № USE-54.2.1-8362 звертався до відповідача, вимагаючи відшкодувати витрати позивача, визначені у Звіті від 19.08.2022 про фактичні витрати за Контрактом у розмірі 120 125,91 грн.

Однак, усі зазначені вище листи позивача з вимогами про відшкодування витрат позивача, пов`язаних з виконанням Контракту, відповідач залишив без реагування, кошти позивачу не сплатив, що вказує на невиконання відповідачем грошового зобов`язання, передбаченого умовами пунктів 1.1 та 4.3 Контракту.

09.01.2024, у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання з відшкодування витрат позивачу, пов`язаних з виконанням Контракту, позивач направив поштовим зв`язком на адресу відповідача претензію №USE-13.3-199 від 09.01.2024 з вимогою про сплату заборгованості з відшкодування витрат, зроблених позивачем у зв`язку з виконанням Контракту, сплату трьох процентів річних та інфляційного збільшення простроченої суми боргу. Вказана претензія направлена відповідачу через оператора поштового зв`язку AT "Укрпошта", проте її не було вручено відповідачу та повернуто за зворотною адресою у зв`язку з закінчення встановленого строку зберігання.

При цьому, суд встановив, що документи надсилалися Відповідачу на адресу зареєстрованого місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та яка відповідала відомостям, вказаним у Контракті.

Крім того, з метою належного вручення документів відповідачу, позивачем вищезазначену претензію також було надіслано на електронну адресу відповідача, зазначену в Контракті, однак відповідь до позивача не надходила.

Суд, дослідивши подані в матеріали справи документи, встановив, що позивачем належним чином обґрунтовано та підтверджено належними доказами заборгованість відповідача щодо відшкодування витрат у розмірі 120 125,91 грн. в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з порушенням строків виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за даним позовом також 3% річних у розмірі 9172,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 32 599,66 грн за загальний період прострочення з 07.09.2022 по 24.03.2025.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 9172,35 грн та інфляційних втрат у розмірі 32 599,66 грн, суд встановив, що визначений розмір 3% річних є арифметично правильним та обґрунтованим, тоді як за перерахунком суду розмір інфляційних втрат є більшим. Втім, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд при ухваленні рішення не може виходити за межі заявлених позовних вимог, вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме - 32 599,66 грн.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, дослідивши подані в матеріали справи докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «УКРСПЕЦЕКСПОРТ» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГЕТ ПРАЙМ» (вул. Предславинська, 34-Б, офіс 418, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 44276245) на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (вул. Дегтярівська, 36, м. Київ, 04119; ідентифікаційний код 21655998) заборгованість з відшкодування витрат за контрактом у розмірі 120 125,91 грн, 3% річних у розмірі 9 172,35 грн, інфляційні втрати в розмірі 32 599,66 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 10.06.2025.

Суддя Т.Ю. Трофименко