РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2025Справа № 910/2706/25
За позовом Фізичної особи-підприємця Мельника Миколи Зіновійовича

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 86789,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Мельник Микола Зіновійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 86789,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ним для здійснення господарської діяльності та проведення розрахунків в безготівковій формі в АТ КБ "ПриватБанк" було відкрито 10 різних (поточні, транзитні, рахунок для соціальних виплат тощо), внаслідок чого він став клієнтом АТ КБ "ПриватБанк". Після відкриття вказаних вище рахунків позивач нікому не розголошувала ПІН-коди та іншу конфіденційну інформацію, включаючи дані свого акаунту в "Приват24" і жодним чином, як клієнт АТ КБ "ПриватБанк" своїми діями та/або бездіяльністю не сприяв втраті чи незаконному використанню власних ПІН-кодів або іншої інформації, яка дає змогу проводити платіжні банківській операції. 17.09.2024 в період з 13:12 по 17:25 год. невстановленими особами здійснено несанкціонований доступ до системи дистанційного банківського обслуговування "Приват24Бізнес", внаслідок чого з його поточного рахунку № НОМЕР_1 , валюта UAH/980, здійснено безпідставне списання грошових коштів у сумі 86789,00 грн, на рахунок не належного отримувача. Про здійснення вказаної банківської операції позивачу стало відомо 18.09.2024 при перевірці залишку коштів, розміщених на банківському рахунку. Позивач одразу звернувся на гарячу лінію АТ "ПриватБанк" за номером 3700 та персонального менеджера Банку і консьєрж_сервісу, і безпосередньо до співробітників АТ "ПриватБанк" з проханням зупинити проведення платіжної операції, оскільки її здійснено шахрайським способом невстановленими особами. Жодної допомоги у вирішення вказаного питання з блокування банківських операцій по перерахуванню коштів з банківського рахунку позивача співробітником відповідача здійснено не було. 19.09.2024 за результатами розгляду поданої заяви про кримінальне правопорушення, слідчим ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України та розпочато досудове розслідування, котре не завершено до цього часу. Позивач на адресу відповідача направив претензію про повернення безпідставно списаних коштів з банківського рахунку. Банк у відповідь повідомив про відсутність правових підстав для задоволення вказаних вимог. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.03.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.03.2025 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 12.03.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду було встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі суду відзиву на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та доказів направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.03.2025 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд". Ухвала отримана відповідачем 24.03.2025 о 20:35 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Отже відповідач має подати відзив на позов у строк до 10.04.2025 включно.

31.03.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому він просить суд розглянути справу в порядку загального позовного провадження, а також надати додатковий час для детального з`ясування обставин за фактами зазначеними в позовній заяві і підготовки відзиву.

Ухвалою суду від 08.04.2025 суд відмовив відповідачу у розгляді справи за правилами загального позовного провадження та відмовив у задоволенні клопотання про надання додаткового строку на подання відзиву.

17.04.2025 від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судового засідання, оскільки, справа не відноситься до справ не значної складності, а для всебічного з`ясування і об`єктивного встановлення всіх обставин справи є необхідність дослідити пояснення і докази, на які сторони посилаються і обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідач просить поновити строк на подання клопотання про призначення у справі судового засідання, оскільки, на думку відповідача, суд самостійно мав дійти висновку про необхідність призначення у справі судового засідання, після відмови у клопотанні відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідач також просить визнати причини неподання відповідачем відзиву на позовну заяву і доказів, які обґрунтовують заперечення проти позовних вимог у встановлений строк, поважними та встановити додатковий строк на подання відзиву та доказів. Клопотання мотивовано тим, що для підготовки обґрунтованого відзиву і пояснень по справі, а також необхідністю надати суду інформацію, що має значення для повного і всебічного розгляду справи за фактами зазначеними у позовній заяві (висновок службової перевірки). Проведення додаткових перевірок, пошук необхідних документів, відомостей і доказів безумовно потребує отримання додаткового часу.

Ухвалою суду від 24.04.2025 відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про призначення у справі судового засідання; відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про встановлення додаткового строку на подання відзиву; встановлено відповідачу додатковий строк на подання доказів - 10 днів з моменту постановлення даної ухвали.

05.05.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення щодо спору з долученими до них доказами, зокрема результатами службової перевірки. В поясненнях відповідач просить поновити йому строк на подання пояснень та доказів.

05.05.2025 від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить витребувати від органу досудового розслідування Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області інформацію про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001129 від 19.09.2024. Зупинити провадження у справі № 910/2706/25 до набуття законної сили судовим рішенням за результатами кримінального провадження № 0001129 від 19.09.2024р.

Ухвалою суду від 12.05.2025 для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи поновлено відповідачу строк на подання частини доказів та долучені до матеріалів справи подані відповідачем пояснення та докази. Також судом відмолено відповідачу у витребуванні доказів та зупиненні провадження у справі.

19.05.2025 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить: визнати причини пропуску строку для подання цього клопотання поважними і поновити цей строк; витребувати від органу досудового розслідування Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області інформацію: 1) про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001129 від 19.09.2024р., з наданням суду належним чином завірених копій матеріалів кримінальної справи, висновків експертів, протоколів допитів учасників кримінальної справи та повідомлень про підозру певним особам про вчинення кримінального правопорушення, а також інші процесуальні документи щодо актуального стану і руху кримінальної справи; 2) відомості про те: чи встановлено підозрюваних осіб за фактом незаконного заволодіння належними Позивачу грошовими коштами в сумі 86789,00 грн. з банківського рахунку № НОМЕР_2 ; - яким чином і за допомогою яких дій було здійснено доступ до рахунків Мельника Миколи Зіновійовича 17.09.2024р. і проведено переказ коштів на рахунки інших осіб; - чи передано справу до суду і чи ухвалено на теперішній час судове рішення за результатами кримінального провадження № 0001129 від 19.09.2024р. В клопотанні відповідач вказує, що оскільки, він не є стороною кримінального провадження № 0001129, він не має можливості отримати матеріали, які містяться в означеному кримінальному провадженні. В ході службової перевірки було встановлено, що на комп`ютерній техніці позивача було встановлено шкідливе програмне забезпечення, що надало можливість стороннім особам отримати віддалений доступ до акаунту позивача та ініціювати списання коштів з рахунку. На думку відповідача, матеріали кримінального провадження № 0001129 можуть підтвердити обставини використання шкідливого програмного забезпечення. По даній категорії справ, встановлення даних обставин має вирішальне значення, оскільки при розголошенні особистої інформації внаслідок недбалості клієнта, відповідальність за списання грошових коштів має нести саме клієнт. Клопотання про поновлення строку мотивовано тим, що попереднє клопотання, в задоволенні якого судом було відмовлено, було подано в межах процесуальних строків, що є підставою для поновлення відповідачу строку на звернення з даним клопотанням.

Суд розглядає клопотання відповідача про витребування доказів.

Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд поновлює відповідачу строк на подання клопотання про витребування доказів.

Проте, на думку суду, клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки, воно ґрунтується на припущеннях відповідача про наявність в матеріалах кримінального провадження доказів вини позивача у несанкціонованому доступі до його акаунту. Однак. Кримінальне провадження № 0001129 стосується не дій потерпілої особи, а шахрайських дій, вчинених у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки не встановленими особами.

Відповідачем не доведено обґрунтованість його клопотання. Оскільки, з заявлених до витребування доказів та інформації не вбачається, які саме обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, можуть підтвердити або спростувати витребувані докази.

Суд відмовляє відповідачу у задоволенні його клопотання про витребування доказів, в зв`язку необґрунтованістю.

05.06.2025 від позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Мельник Микола Зіновійович (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) зареєстрований як фізична особа - підприємець 22.10.2003, номер запису: 0035080 та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Видами економічної діяльності Позивача за КВЕД є: 31.09 Виробництво інших меблів (основний); 31.02 виробництво кухонних меблів; 31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі; 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; 43.32 Установлення столярних виробів.

Для здійснення господарської діяльності та проведення розрахунків в безготівковій формі ФОП Мельник М.З. в АТ КБ «ПриватБанк» Березинське відділення за адресою: 49125, м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 19-А відкрито 18 рахунків (поточні, транзитні, рахунок для соціальних виплат тощо). Тобто позивач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк».

Як зазначено у позові, після відкриття вказаних вище рахунків ФОП Мельник М.З. нікому не розголошував ПІН-коди та іншу конфіденційну інформацію, включаючи дані свого акаунту в «Приват24» і жодним чином, як клієнт АТ «КБ «ПриватБанк» своїми діями та / або бездіяльністю не сприяв втраті чи незаконному використанню власних ПІНкодів або іншої інформації, яка дає змогу проводити платіжні банківській операції. Також позивачем систематично здійснюються заходи для захисту своїх банківських рахунків і акаунту «Приват24» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг АТ «КБ «ПриватБанк».

17.09.2024 о 17:25 невстановленими особами здійснено несанкціонований доступ до системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24Бізнес» внаслідок чого з належного Позивачу поточного рахунку № НОМЕР_2 , валюта UAH/980, здійснено безпідставне списання грошових коштів сумі 86789,00 грн., неналежному отримувачу.

Наведені обставини підтверджуються заключною випискою за період з 17.09.2024 по 17.09.2024, виданою АТ КБ «ПриватБанк». З виписки вбачається формування платіжної інструкції №1025, дата та час операції 17.09.2024, 17:25 год. на суму 86789,00 грн., з призначенням платежу: Оплата за рахунком № 00278 від 12.09.2024 за надання послуг без ПДВ, отримувачем яких вказано Фізичну особу-підприємця Шамало Назарія Ігоровича, ЄДРПОУ НОМЕР_4 на рахунок № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Як зазначає позивач, про здійснення вказаних несанкціонованих, неналежних банківських операцій (транзакцій) йому стало відомо 18.09.2024 при перевірці залишку коштів, розміщених на банківському рахунку. При цьому будь-яких повідомлень від Банку щодо автентифікації (ідентифікації) особи платника та проведених операцій не надходило.

Також позивач зазначає, що він одразу звернувся на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» за номером 3700 та консьєрж-сервісу, і одразу безпосередньо прибув до відділення АТ КБ «ПриватБанк», де попросив зупинити проведення цих платіжних операцій, оскільки їх здійснено шахрайським способом невстановленими, невідомими йому особами. Жодної допомоги у вирішення вказаного питання з блокування банківських операцій по перерахуванню коштів з банківського рахунку Позивача співробітника Відповідача здійснено не було.

За фактом незаконного заволодіння належними ФОП Мельник М. З. грошовими коштами в сумі 86789,00 грн., з банківського рахунку № НОМЕР_2 позивач звернувся 18.09.2024 до чергової частини відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, орган досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

19.09.2024 за результатами розгляду вищеозначеної заяви про кримінальне правопорушення, слідчим ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 з правовою кваліфікацією частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України.

08.10.2024 ФОП Мельник Микола Зіновійович звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з претензію, в якій запропонував у встановлений статтею 222 Господарського кодексу України місячний строк з дня одержання цієї претензії, переказати на його рахунок як неналежного платника суму несанкціонованих підозрілих платіжних операцій в загальному розмірі 86789,00 грн, проведених 17.09.2024 о 17:25, з поточного рахунку № НОМЕР_2 , що обслуговується АТ КБ «ПриватБанк», попередньо узгодивши банківські реквізити для здійснення такого переказу. Докази направлення долучені до матеріалів справи. Претензія отримана відповідачем 10.10.2024.

Відповідач відповіді на претензію не надав, грошові кошти не перерахував.

Відповідачем до матеріалів справи долучено витяг з висновку службової перевірки за фактом шахрайських дій у відношенні клієнтів ФОП Мельник Е.В. та Мельник М.З.

У висновку зазначено, що в ході перевірки було подано заявку вибірка Web (IPADYL - IP - адрес юридичних осіб, реф. заявки 250404RQ55). Відповідно до наданих даних, 17.09.2024 о 11:28:54 вхід в акаунт клієнта ФОП Мельника М.З. здійснено з типового для клієнта пристрою Mozilla/5.0 (Windows NT 10.0; Win64; x64) AppleWebKit/537.36 (KHTML, like Gecko) Chrome/109.0.0.0 Safari/537.36, через сайт/віджет фізичних осіб, з типової для клієнта ФОП Мельника М.З. ІР-адреси НОМЕР_6 (ІСП " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", Дніпро). Крім того, у ході перевірки було подано заявку вибірка Web (AMKUIP - IP адреси платежів, реф. заявки 250401RQ085654)). Відповідно до наданих даних, зазначений платіж сформований з типової для клієнта ФОП Мельника М.З. ІР-адреси НОМЕР_6 (ІСП " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", Дніпро), з використанням КЕП НОМЕР_7 (згенерованого 17.04.2024), дійсного на момент проведення шахрайських операцій (відкликаний 18.09.2024). До матеріалів справи долучено копії вибірок, зазначених у висновку та копію відомостей про КЕП (скриншот з ПК банку).

У ході перевірки було отримано інформацію, що через поштову електронну скриньку 17.09.2024 на ПК клієнтів ФОП Мельник Е.В. та Мельника М.З. було завантажено та встановлено файл, який є шкідливим програмним забезпеченням типу «RAT». Останнє дозволяє віддалено переглядати робочий стіл користувача, здійснювати перегляд та спостерігати за його діями, мати доступ до файлової системи, здійснювати віддалено зміни налаштувань, завантажувати певні файли без відома такого користувача. Для цього віддаленого доступу, на ПК створено нового користувача, який отримував доступ до файлів та каталогів.

Отже відповідачем зроблено висновок, що з використанням шкідливого програмного забезпечення, встановленого на ПК клієнтів ФОП Мельник Е.В. та Мельника М.З. під час таргетованої фішингової атаки, шляхом віддаленого доступу до типового пристрою клієнта, через типову ІРадресу, використовуючи відкриту сесію, невстановленими особами 17.09.2024 отримано доступ до акаунтів Приват24 для бізнесу клієнтів ФОП Мельник Е.В. та Мельника М.З. Маючи під контролем акаунти клієнтів, невстановлені особи отримали доступ до даних по рахункам, і використовуючи діючі ключі КЕП, які використовувалися на ПК, 17.09.2024 та 18.09.2024 ініціювали платежі з їх рахунків.

Докази, що підтверджують зазначену вище інформацію відповідачем не надані.

У поданих до суду поясненнях відповідач робить висновок, що в результаті шахрайських дій, зловмисники заволоділи грошовими коштами ФОП Мельника М.З. на суму 86789,00 грн. Шахрайські дії, через здійснення яких клієнту ФОП Мельнику М.З. завдано збиток, були скоєні шахраями завдяки отриманню доступу до пристрою з встановленим програмним забезпеченням Банк-Клієнт, яке надає доступ до акаунтів клієнтів в Банку, а також отримання конфіденційної інформації клієнтів, зберігання яких перебуває у зоні відповідальності клієнтів. В діях клієнта ФОП Мельника М.З. наявні порушення п.п. 3.1.3.7.2, 3.1.3.7.3 "Умов і правил надання банківських послуг", яким передбачено, що Банк не несе відповідальність за збереження коштів Клієнта у разі розголошення уповноваженими / довіреними особами Клієнта відомостей про логін та пароль та / або передачі КЕП третім особам. Банк не несе відповідальності за несанкціонований доступ до сховища ключів Клієнта під час реєстрації/ авторизації в Системі "Приват24 для бізнесу" в разі відсутності ліцензійного програмного забезпечення, відсутність антивірусних та антишпигунських програм, що забезпечують захист від несанкціонованого доступу до інформації Клієнта на персональному комп`ютері Користувача, з якого здійснюється реєстрація.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо збереження грошових коштів, розміщених позивачем на рахунку, відкритому в АТ КБ "ПриватБанк", тому має повернути позивачу безпідставно списані кошти в сумі 86789,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст.. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073 ЦК України).

Пунктами 2-5 ч. 20 ст. 38 Закону України "Про платіжні послуги" користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні послуги" електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом.

Статтею 68 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів. Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій). Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації. Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача. Надавачі платіжних послуг з обслуговування рахунку зобов`язані застосовувати вимоги частин третьої і п`ятої цієї статті у разі надходження запиту з ініціювання платіжної операції від надавача послуг з ініціювання платіжної операції або запиту від надавача послуг з надання інформації за рахунками.

Пунктом 3.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг закріплено обов`язки Клієнта: під час використання Системи "Приват24 для бізнесу" Клієнт зобов`язаний дотримуватися всіх вимог безпеки оброблення платіжних інструкцій, встановлених Банком та законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2, п. 3 ч. 8 статті 86 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання: платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг.

Частиною 12 ст. 86 Закону України "Про платіжні послуги" обумовлено, що надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Згідно ч. 4 ст. 87 Закону України "Про платіжні послуги" платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією. Платник має право вимагати відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією, за умови повідомлення про це надавача платіжних послуг протягом 90 календарних днів з дати списання коштів за такою операцією з його рахунку. Зазначений у цій частині строк не застосовується, якщо надавач платіжних послуг не дотримався свого обов`язку щодо інформування платника про виконані платіжні операції згідно з вимогами цього Закону.

Постановою Національного банку України № 164 від 29.07.2022 затверджено Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, яким зокрема встановлено:

надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди (пункт 143));

надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача (пункт 144);

власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 146);

власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункт 147).

Позивач (фізична особа-підприємець) та АТ КБ "ПриватБанк", який є одним із найбільших банків України, мають вочевидь різні технічні та фінансові можливості у сфері забезпечення кібербезпеки та захисту від кіберзлочинів. Крім того, саме Банк є фінансовою установою, професійним учасником ринку фінансових послуг, на яку покладається організація та забезпечення безпеки платежів.

Клієнт банку є споживачем банківських послуг, а тому не має тих рівня знань і засобів, які можуть забезпечити безпеку (схоронність) грошових коштів на своєму рахунку, що обслуговує банк.

Банк зі свого боку, надаючи такі фінансові послуги, зобов`язаний забезпечити такий рівень безпеки фінансових активів клієнта, довірених банку, аби убезпечити їх від безпідставного зменшення, зокрема за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування (Інтернет-банкінгу), відповідальним за які є банк. З цією метою банк має постійно впроваджувати у своїй діяльності технологічні процеси (алгоритми), що відповідають актуальним викликам безпеки та спрямовані на запобігання помилковому переказу грошових коштів клієнтів, а також здійснювати контроль за їх дотриманням і виконанням.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 дійшов висновку, що Банк має довести, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитись переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною в таких цивільних відносинах, оскільки правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Правові позиції аналогічного змісту також викладені у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №751/6050/18, від 20.07.2022 у справі №521/20764/20.

Також судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 922/4091/19 стосовно того, що Закон "Про основні засади забезпечення кібербезпеки України" покладає на банки обов`язок з забезпечення кібербезпеки. Саме Банк відповідає за безпеку здійснення електронних платежів. Несанкціоноване списання коштів поза волею клієнта, свідчить про несанкціоноване втручання в систему здійснення банківських платежів, яка належить Банку, з боку третіх осіб. Несанкціоноване списання коштів з рахунку позивача є не просто помилковим платежем, а інцидентом кібербезпеки, який мав бути зафіксований та розслідуваний Банком відповідно до приписів Закону "Про основні засади забезпечення кібербезпеки України".

Суд відзначає, що відповідач визнав у заявах по суті спору та в результатах службової перевірки факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку позивача, однак послався на ту обставину, що саме позивач порушив Умови та правила надання банківських послуг, а саме використання системи дистанційного обслуговування "Приват24 для бізнесу" та правил дистанційного управління рахунком, що сприяло використанню коштів третіми особами, проте такі твердження не заслуговують на увагу суду, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача та не довів, що позивач, як володілець та користувач рахунку, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до нього чи надав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

Судом враховано факт звернення позивача до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій, що додатково підтверджує відсутність у позивача волевиявлення на вчинення такого перерахування коштів. Також судом враховано, що відповідач не надав суду доказів того, що він відреагував (шляхом надання відповіді чи вчинення будь-яких дій) на неодноразове повідомлення позивача про безпідставне списання грошових коштів з його рахунку. Оскільки, рішення у справі має бути в тому числі об`єктивне та справедливе, суд вважає докази, подані позивачем, в підтвердження своїх позовних вимог вірогідними, належними та допустимими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Фізичної особи-підприємця Мельника Миколи Зіновійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) безпідставно списані кошти в розмірі 86789 (вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн 00 коп., судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко