ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2025 р. Справа № 911/1317/25

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс»

до Броварської районної державної адміністрації Київської області

про стягнення 28 899, 24 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.04.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» (далі - ТОВ «Енерго Збут Транс» / позивач) до Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Броварська райдержадміністрація / відповідач) про стягнення 28 899, 24 грн, з яких: 26 955, 50 грн основного боргу, 1 570, 80 грн пені, 157, 30 грн 3 % річних та 215, 64 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Енерго Збут Транс» посилається на обставини неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 01Д-2024 від 28.12.2023 про постачання електричної енергії споживачу (далі - спірний договір) щодо здійснення розрахунку за спожиту електричну енергію у грудні 2024 року.

Господарський суд Київської області ухвалою від 18.04.2025 у справі № 911/1317/25, зокрема, прийняв позовну заяву ТОВ «Енерго Збут Транс» до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання; встановив строк Броварській райдержадміністрації - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання у письмовій формі відзиву на позов та додаткових доказів по справі (за наявності) разом з доказами направлення копій відзиву і вказаних доказів іншій стороні; встановив строк ТОВ «Енерго Збут Транс» - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, однак не пізніше 19.05.2025, для надання суду в письмовій формі відповіді на відзив та додаткових доказів у справі (за наявності) разом з доказами направлення копій відповіді та вказаних доказів іншій стороні.

Копію ухвали Господарського суду Київської області про відкриття провадження в означеній справі суд направив відповідачу до його персонального кабінету у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

З огляду вказаного, судом вчинено залежні від нього дії з повідомлення відповідача про розгляд цієї справи.

Крім того всі постановлені у цій справі ухвали суд офіційно оприлюднив у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua (далі - Реєстр), як наслідок, відповідні рішення суду знаходяться у вільному доступі, оскільки за змістом ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі «Судова влада України».

Відтак відповідачу надано право бути обізнаним про прийняте у цій справі судове рішення також через доступ до Реєстру, а отже, й надано можливість реалізувати своє право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку.

Однак у встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх у сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

Як випливає з наявної в матеріалах справи копії договору, 28.12.2023 між Броварською райдержадміністрацією як споживачем і замовником та ТОВ «Енерго Збут Транс» як постачальником (далі - сторони) укладено договір № 01Д-2024 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір постачання), згідно змісту якого зазначено, що ТОВ «Енерго Збут Транс» здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1539 від 27.11.2018.

Також положеннями пп. 2.1, 2.2, 2.5, 2.6, 3.1-3.3, п.п. 5.1.1, 5.1.4-5.1.6 п. 5.1, пп. 5.2, 5.4-5.7, п.п. 6.1.3, 6.1.9 п. 6.1, п.п. 6.2.1 п. 6.2, п.п. 7.1.1, 7.1.5, 7.1.6 п. 7.1, п.п. 7.2.2 п. 7.2, пп. 9.1, 9.2, 14.1, 14.5, 14.9 договору постачання визначено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію (код за ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія) (далі - товар або електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Очікуваний обсяг постачання електричної енергії: 136 600 кВт*год.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу (далі - ОСР) договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Підписанням цього договору постачальник підтверджує, що має всі необхідні ліцензії та дозволи на постачання товару за цим договором, а також зобов`язується забезпечити дійсність таких ліцензій (дозволів) на весь строк дії договору.

Постачальник зобов`язується поставляти споживачу електричну енергію в строк з 01.01.2024 по 31.12.2024 (включно).

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником на підставі поданої споживачем заяви-приєднання, що є додатком № 4 до цього договору, яка має містити: інформацію щодо об`єкта (об`єктів) постачання електричної енергії, в тому числі найменування об`єкта (за наявності), адреси, їх ЕІС коди, відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії (в тому числі дату початку постачання) за кожним об`єктом споживача, відомості щодо погодинного споживання електричної енергії її об`єктами споживча (за наявності).

Споживач має право здійснювати коригування обсягів купівлі товару, визначених у поданій заяві-приєднання, шляхом подання відповідної коригуючої заявки.

Загальна ціна цього договору становить 797 856, 73 грн, в тому числі ПДВ 132 976, 12 грн.

Ціна за одиницю товару визначається у додатку № 2 до договору «Комерційна пропозиція постачальника (договірна ціна)». Ціна поставки товару за розрахунковий період визначається з урахуванням ПДВ, який нараховується за ставкою 20 %.

Спосіб оплати: безготівковий розрахунок па поточний рахунок постачальника.

Умови оплати - післяплата.

Обсяги закупівлі електричної енергії визначені у додатку № 1 до договору та можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреб споживача.

Сторони домовились, що фактична ціна за одиницю товару визначається щомісяця (розрахунковий період) після завершення місяця постачання та змінюється порівняно з ціною за одиницю товару, встановленою на момент укладення договору або за попередній місяць постачання, шляхом внесення змін до цього договору у письмовій формі, а саме шляхом підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі товару згідно з п. 5.4 договору або шляхом укладення додаткових угод до договору.

Зміна ціни за одиницю товару згідно з п. 5.3 договору здійснюється в письмовій формі. Сторони погодили що зміна ціни за одиницю товару відбувається шляхом підписання сторонами акта приймання-передачі товару, що підтверджує поставку товару за розрахунковий період постачання товару. В такому випадку датою внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару відповідно до умов договору є дата погодження та підписання обома сторонами відповідного акта приймання-передачі за розрахунковий період постачання товару. Датою внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару відповідно до умов договору є дата погодження та підписання обома сторонами відповідного акта приймання-передачі на партію товару за розрахунковий період, а у випадку, якщо відповідний акт підписується сторонами в різні дні, датою підписання акта є дата підпису сторони, яка підписала наведений акт останньою. Наведений порядок внесення змін до договору є для сторін належним, допустимим та прийнятним щодо зміни ціни за договором, та не потребує обов`язкового оформлення таких змін шляхом укладення додаткової угоди.

Сторони домовилися, що визначена і змінена за результатами розрахункового періоду (місяця постачання) ціна за одиницю постачання товару, застосовується до відносин між сторонами, які виникли до укладення акта приймання-передачі або додаткової угоди, а саме з першого дня постачання товару в такому розрахунковому періоді.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

По закінченні розрахункового періоду, у термін до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник зобов`язаний надати для підписання споживачу акт приймання-передачі товару. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту у цей же строк.

В разі відсутності мотивованої відмови споживача від підписання акта приймання-передачі та / або непідписання ним акта приймання-передачі у вказаний строк, такий акт вважається підписаним. В такому випадку сторони вирішують спір у встановленому законодавством порядку.

Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на рахунок постачальника, зазначений в договорі. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі товару (електричної енергії), протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання акта приймання-передачі товару, примірна форма якого визначена в додатку № 3 до цього договору.

Датою виконання зобов`язань споживача щодо оплати за спожиту електричну енергію вважається дата перерахування споживачем на рахунок постачальника грошових коштів.

Споживач має право, зокрема: отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих актів і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та / або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Постачальник має право, зокрема: отримувати від споживача плату за електричну енергію; проводити разом зі споживачем звіряння фактично використаних обсягів електричної енергії з підписанням відповідного акта; отримувати відшкодування збитків від споживача, що понесені постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, відповідно до умов цього договору та чинного законодавства, у тому числі отримувати відшкодування збитків від споживача за дострокове розірвання договору у випадках, не передбачених договором.

Постачальник зобов`язується, зокрема, нараховувати і виставляти рахунки / акти споживачу за електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) та цим договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником у разі порушення споживачем строків розрахунків з постачальником. Споживач не несе відповідальності за прострочення платежів за поставлений товар (спожиту електроенергію) у разі затримки та / або непроведення платежів органом Державної казначейської служби України, відсутності коштів на єдиному казначейському рахунку на здійснення оплати електричної енергії, тимчасового зупинення операцій з бюджетними коштами у межах поточного бюджетного періоду.

Договір набуває чинності з дати підписання сторонами / підписання шляхом накладання електронних цифрових підписів уповноважених представників сторін та діє до 31.12.2024 включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Інформування споживача, з яким укладено договір про зміни в умовах договору, про закінчення терміну його дії, зміну тарифів, виставлення актів, попередження про припинення постачання електричної енергії за невиконання умов оплати за електричну енергію, іншу інформацію, яка стосується взаємовідносин сторін або може бути корисною для споживача, може здійснюватися шляхом направлення відповідної інформації:

- на поштову адресу споживача, вказану у заяві-приєднання (додаток № 4);

- засобами електронного зв`язку на електронну адресу споживача, вказану у заяві-приєднання.

Листування за цим договором (у т.ч. надсилання рахунків) здійснюється за допомогою поштового або електронного зв`язку з подальшим наданням оригіналів документів у тижневий строк.

У додатку № 1 до договору постачання сторони погодили планові обсяги постачання електроенергії споживачу на 2024 рік, згідно з якими визначено обсяг належної до поставки електричної енергії, зокрема, у грудні 2024 року - 11 700 кВт*год.

Додатком № 2 до договору постачання сторони встановили договірну ціну електричної енергії - 4, 86735438 грн (за одиницю товару, без податку на додану вартість).

Додатком № 3 до договору постачання сторони визначили примірну форму акта приймання-передачі товару.

Копії додатків № 1, № 2, № 3 до договору постачання наявні в матеріалах справи.

Також матеріали означеної справи містять копію заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, що є додатком № 4 до договору постачання, згідно змісту якої визначено:

- назву споживача - Броварська райдержадміністрація;

- найменування об`єктів постачання електричної енергії - адміністративні будівлі;

- дату початку постачання електричної енергії - з 01.01.2024;

- дату підписання заяви-приєднання споживачем - 28.12.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору постачання у грудні 2024 року відповідачу поставлено електричну енергію в обсязі 7 354 кВт*год на загальну суму 57 522, 56 грн, в підтвердження чого надав суду копії: скріпленого підписами та печатками обох сторін акта приймання-передачі товару № 4148 від 25.12.2024 на суму 30 567, 06 грн, із визначеними у ньому обсягом поставленої електричної енергії - 3 902 кВт*год та вартістю за одиницю товару (без податку на додану вартість) - 6, 52807438 грн; скріпленого підписом та печаткою позивача акта коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 від 31.12.2024 на суму 57 522, 56 грн, із визначеними у ньому обсягом поставленої електричної енергії - 7 354 кВт*год та вартістю за одиницю товару (без податку на додану вартість) - 6, 5182844 грн.

В розрізі обставин належного виконання ТОВ «Енерго Збут Транс» свого обов`язку щодо виставлення відповідачу рахунків та / або актів за використану ним електричну енергію позивач зауважив, що надсилав такі документи на адресу Броварської райдержадміністрації засобами як електронного, так і поштового зв`язку для їх підписання, та, відповідно, оплати, що підтверджується доданими до позовної заяви роздруківками з поштового програмного забезпечення ТОВ «Енерго Збут Транс», а також копіями сформованих на вебсайті поштового оператора «Нова Пошта» експрес-накладних № 4135 від 26.12.2024 та № 6134 від 17.01.2025.

Утім, за доводами позивача, відповідач лише частково розрахувався за поставлену електричну енергію, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія виписки Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» за період з 27.12.2024 по 09.04.2025, виданої на контрагента за ідентифікаційним кодом 04054820, як наслідок, у Броварської райдержадміністрації перед ТОВ «Енерго Збут Транс» виникла заборгованість у розмірі 26 955, 50 грн.

Отже, посилаючись на те, що відповідач повного розрахунку за спожиту у грудні 2024 року електричну енергію не провів, позивач просить суд стягнути з Броварської райдержадміністрації, зокрема, 26 955, 50 грн основного боргу.

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення цього спору по суті, суд відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України здійснював розгляд означеної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, і з договорів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, ст. 629 ЦК України закріплено фундаментальний принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

З огляду зазначеного, суд дійшов висновку, що підписання як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача договору постачання, без будь-яких заперечень щодо вказаних у ньому умов, свідчить про погодження останніх з таким правочином та породжує для них обов`язок із його виконання.

Водночас укладений сторонами у справі спірний договір за своєю правовою природою та істотними умовами є договором поставки, який підпадає під правове регулювання, зокрема, норм ст. 265 ГК України та ст. 712 ЦК України.

Приписами ч. 1 ст. 193, ч. 1 ст. 265 ГК України унормовано, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 655, ч. 1, 2 ст. 692, ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Поряд з тим відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 1, ч. 1, 2, 6 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) електрична енергія є товаром та призначена для купівлі-продажу.

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Пунктами 1.1.1, 1.1.2 глави 1.1 розділу І, пунктами 4.7, 4.12 розділу IV ПРРЕЕ (чинних станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила), встановлено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, ОСР, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Постачання електричної енергії здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу, що передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку: 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку: 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Пунктом 5.2.1 глави 5.2 розділу V ПРРЕЕ передбачено такі права електропостачальника, зокрема: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.

Зі свого боку споживач електричної енергії відповідно до п. 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно із п. 4.14 розділу IV ПРРЕЕ платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Як було зазначено судом раніше, пп. 14.5, 14.9 договору постачання передбачено, що інформування споживача, з яким укладено договір про зміни в умовах договору, про закінчення терміну його дії, зміну тарифів, виставлення актів, попередження про припинення постачання електричної енергії за невиконання умов оплати за електричну енергію, іншу інформацію, яка стосується взаємовідносин сторін або може бути корисною для споживача, може здійснюватися шляхом направлення відповідної інформації:

- на поштову адресу споживача, вказану у заяві-приєднання (додаток № 4);

- засобами електронного зв`язку на електронну адресу споживача, вказану у заяві-приєднання.

Листування за цим договором здійснюється за допомогою поштового або електронного зв`язку з подальшим наданням оригіналів документів у тижневий строк.

Як випливає із наявної в матеріалах справи копії сформованої на вебсайті поштового оператора «Нова Пошта» експрес-накладної № 6134 від 17.01.2025, акт коригування № 1 разом із листом № 64 від 14.01.2025 направлені одержувачу - «Дрижирук Лідії Анатоліївні Броварська-Рда» на адресу: вул. Шевченка, 4-А, м. Бровари (відділення № 5) 17.01.2025 та, відповідно, отримані останнім 19.01.2025.

Також в матеріалах означеної справи наявна роздруківка з поштового програмного забезпечення позивача, що підтверджує обставини направлення 14.01.2025 з електронної адреси ТОВ «Енерго Збут Транс» () на електронну адресу Броварської райдержадміністрації (), яка, зі свого боку, відповідає визначеній умовами спірного договору електронній адресі споживача, електронного листа із додаванням до останнього сканкопії документа під назвою «лист 64 від 14.01…».

Водночас, оцінюючи перелічені вище докази на предмет наявності у останніх інформації про отримання відповідачем акта коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 від 31.12.2024 на суму 57 522, 56 грн, судом враховано таке.

Приписи ч. 1, 3 ст. 13, ст. 73, ч. 1 ст. 74, ст. 76-79, ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) презюмують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

В розрізі зазначених норм процесуального права суд вважає за необхідне вказати, що:

- надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання про їх прийнятність, суд виходить з критеріїв їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідні обставини, на які посилаються сторони, мають бути підтверджені належними доказами;

- судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, тоді як належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини, тобто під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання;

- обов`язок доказування треба розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи;

- позивач, стверджуючи про існування певної обставини, подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, а суд, зі свого боку, під час судового провадження оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, і, оскільки оптимальним стандартом доказування є аргументи, викладені сторонами, то через призму наданих доказів суд приймає рішення;

- передбачений ст. 79 ГПК України стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, та презюмує, що ним покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були;

- надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду, а принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення;

- повноту дослідження обставин справи забезпечує принцип змагальності, який не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує, тоді як така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний;

- обов`язок з доказування в силу вимог процесуального законодавства покладено безпосередньо на сторони, а процедура доказування містить достатньо широкий обсяг можливостей та прав сторін стосовно доведення обставин, покладених в основу обґрунтування власних доводів та заперечень, якими сторони не були позбавлені можливості скористатися.

Отже, з огляду на викладені положення чинного законодавства та зазначені правові висновки Верховного Суду, враховуючи наявність в матеріалах справи копії листа № 64 від 14.01.2025 із зазначеним у ньому посиланням на додаток - акт коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 за грудень 2024 року, а також обставини неподання відповідачем більш вірогідних доказів у розумінні ст. 79 ГПК України на спростування обставин отримання Броварською райдержадміністрацією такого акта, - надані позивачем докази, зокрема копія експрес-накладної № 6134 від 17.01.2025 та роздруківка з поштового програмного забезпечення ТОВ «Енерго Збут Транс», визнаються судом належними, відтак такими, що підтверджують отримання акта коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 від 31.12.2024 на суму 57 522, 56 грн відповідачем 19.01.2025.

За таких обставин, беручи до уваги положення п. 5.5 договору постачання та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів мотивованої відмови Броварської райдержадміністрації від підписання нею акта коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 від 31.12.2024 на суму 57 522, 56 грн, - означений акт вважається погодженим та підписаним відповідачем.

Приписами ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України унормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду зазначеного, суд дійшов висновку, що про передачу та прийняття поставленої позивачем у грудні 2024 року за спірним договором електричної енергії свідчать підписані відповідачем без будь-яких заперечень щодо кількості та / або вартості товару акт приймання-передачі товару № 4148 від 25.12.2024 та акт коригування № 1 до цього акта, що, відповідно, породжує для Броварської райдержадміністрації обов`язок по сплаті вартості такої електричної енергії у визначений п. 5.6 договору постачання строк - протягом 10 робочих днів з дати отримання акта, зокрема, коригування № 1 - до 31.01.2025.

Згідно із ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно викладених ТОВ «Енерго Збут Транс» доводів та доданої до матеріалів справи копії виписки Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» за період з 27.12.2024 по 09.04.2025 випливає, що відповідачем було здійснено оплату за поставлену у грудні 2024 року електричну енергію частково, а саме:

- 27.12.2024 на суму 19 357, 21 грн з призначенням платежу: часткова оплата за постачання електричної енергії акт 4148 від 25.12.2024, договір 01Д-2024 від 28.12.2023, в т.ч. ПДВ - 3 226, 20 грн;

- 27.12.2024 на суму 11 209, 85 грн з призначенням платежу: оплата за постачання електричної енергії акт 4148 від 25.12.2024, договір 01Д-2024 від 28.12.2023, в т.ч. ПДВ - 1 868, 31 грн.

Відтак спожита відповідачем у грудні 2024 року електрична енергія в обсязі 7 354 кВт*год на загальну суму 57 522, 56 грн оплачена Броварською райдержадміністрацією лише у розмірі 30 567, 06 грн, а отже, різниця між обсягами фактично спожитої та оплаченої відповідачем електроенергії у період з 01.12.2024 по 31.12.2024 становить 3 452 кВт*год на загальну суму 26 955, 50 грн.

Водночас належних та допустимих доказів сплати позивачу вартості поставленої згідного спірного договору за актом приймання-передачі товару № 4148 від 25.12.2024, з урахуванням коригувань показників спожитої Броварською райдержадміністрацією електроенергії, наведених у акті коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 від 31.12.2024, електричної енергії у сумі 26 955, 50 грн суду не надано, як і не надано жодних доказів на спростування обставин прийняття відповідачем такої енергії у відповідних обсягах та по вказаній у актах ціні, що свідчить про те, що відповідач покладений на нього договором постачання обов`язок щодо сплати у передбачені ним строки вартості поставленої позивачем електричної енергії у грудні 2024 року на загальну суму 26 955, 50 грн не виконав.

До того ж згідно наявної в матеріалах справи копії листа № 04/530/2745 від 10.04.2025, надісланого на запит ТОВ «Енерго Збут Транс» № 4092 від 07.04.2025, оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські регіональні електромережі» надано дані щодо фактичного обсягу розподіленої за грудень 2024 року електричної енергії по споживачу - Броварській райдержадміністрації, відповідно до яких відповідний обсяг становить 7 354 кВт*год, що відповідає обсягу електричної енергії, вказаному у долученій до позовної заяви копії акта коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 від 31.12.2024 на суму 57 522, 56 грн.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач лише частково виконав грошові зобов`язання за договором постачання, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача 26 955, 50 грн основного боргу як таку, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

В розрізі викладеного вище висновку судом також враховано, що згідно із ст. 204, ч. 3 ст. 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 643/17966/14-ц.

Так, матеріали означеної справи не містять доказів, які б свідчили про визнання недійсним укладеного між Броварською райдержадміністрацією та ТОВ «Енерго Збут Транс» договору постачання, відтак такий договір в силу презумпції правомірності правочину є дійсним, а отже, повинен виконуватися його сторонами.

Поряд з тим у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором постачання, позивач просить суд стягнути з Броварської райдержадміністрації 157, 30 грн 3 % річних та 215, 64 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 29.01.2025 по 09.04.2025 на суму боргу 26 955, 50 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті поставленої електричної енергії у грудні 2024 року, з урахуванням коригувань показників спожитої Броварською райдержадміністрацією електроенергії згідно акта коригування № 1 до акта приймання-передачі товару № 4148 від 31.12.2024, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до періоду розрахунку сум 3 % річних та інфляційних втрат дні, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання, а тому обрахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат суд здійснював в межах визначених позивачем періодів та сум, - з 01.02.2025 по 09.04.2025 на суму боргу 26 955, 50 грн.

Оскільки арифметично правильний розмір 3 % річних, перерахованих судом в межах зазначеного вище періоду, визначеного з урахуванням законодавчих приписів та встановлених судом обставин, складає 150, 66 грн, вимогу позивача про стягнення з відповідача 157, 30 грн 3 % річних належить задовольнити частково - у розмірі 150, 66 грн.

Поряд з тим оскільки арифметично правильний розмір інфляційних втрат, обрахованих судом з урахуванням умов договору постачання, складає 623, 21 грн, вимогу позивача про стягнення з відповідача 215, 64 грн інфляційних втрат належить задовольнити повністю - у розмірі 215, 64 грн.

До того ж у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором постачання, позивач просить суд стягнути з Броварської райдержадміністрації 1 570, 80 грн пені, нарахованої за період з 29.01.2025 по 09.04.2025 на суму боргу 26 955, 50 грн.

Щодо заявленої ТОВ «Енерго Збут Транс» вимоги про стягнення з Броварської райдержадміністрації пені суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549, ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

25.02.2022 НКРЕКП прийнято постанову № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану».

26.04.2022 означену постанову НКРЕКП доповнено п.п. 16 п.1, яким передбачено, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин аналогічні положення містилися у п.п. 15 п. 1 вказаної постанови.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 зауважила, що:

- постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі п.п. 16 п. 1, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності;

- рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами ЦК України та ГК України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії;

- п.п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 має обов`язковий характер як норма щодо правового регулювання договірних відносин учасників ринку електроенергії щодо відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії; зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії є обов`язковим з урахуванням імперативного характеру п.п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332.

Отже, враховуючи наведене вище, на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення нарахування та стягнення штрафних санкцій за договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, зупиняється.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України указом Президента України № 64/2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжено згідно зі змінами, внесеними указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025 та № 235/2025 від 15.04.2025, та який триває і досі.

За таких обставин, з огляду на те, що спірний договір регулює відносини між сторонами спору як учасниками ринку електричної енергії і такий правочин розроблено, зокрема, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення за період з 29.01.2025 по 09.04.2025 сума пені в розмірі 1 570, 80 грн нарахована в період дії воєнного стану в Україні, - суд, беручи до уваги положення п.п. 15 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог ТОВ «Енерго Збут Транс» в частині стягнення з Броварської райдержадміністрації пені.

Щодо судових витрат суд вважає за доцільне зазначити таке.

Згідно із ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені частково, витрати по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також в розрізі наведеного судом враховано, що з огляду на ціну позову - 28 899, 24 грн, за яку передбачена сплата судового збору у мінімальному встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі (з урахуванням подання позовної заяви в електронній формі через підсистему «Електронний суд», внаслідок чого має застосовуватись коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) - 2 422, 40 грн, - з Броварської райдержадміністрації на користь ТОВ «Енерго Збут Транс», з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, належить стягнути судовий збір у розмірі 2 290, 18 грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позовні вимоги.

2. Стягнути з Броварської районної державної адміністрації Київської області (вул. Героїв України, буд. 15, м. Бровари, Броварський р-н, Київська обл., 07400, ідентифікаційний код 04054820) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» (вул. Златоустівська, буд. 23-А літ. «М», м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 42588390):

- 26 955 (двадцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 50 коп. основного боргу;

- 150 (сто п`ятдесят) грн 66 коп. 3 % річних;

- 215 (двісті п`ятнадцять) грн 64 коп. інфляційних втрат;

- 2 290 (дві тисячі двісті дев`яносто) грн 18 коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 13.06.2025.

Суддя П.В.Горбасенко