ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/3765/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Фермерського господарства "Губа Валентин Григорович"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 (колегія суддів у складі: Дармін М. О. - головуючий, Чус О. В., Кощеєв І. М.)

за заявою Фермерського господарства "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі

за позовом Фермерського господарства "Губа Валентин Григорович"

до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фермерського господарства "ЮКАН - 2005",

про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи, що передували постановленню оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду

1.1. У серпні 2024 року Фермерське господарство "Губа Валентин Григорович" (далі - ФГ "Губа Валентин Григорович") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області (далі - Губиниська селищна рада), в якому просив:

- визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки загальною площею 30,0 га, з яких: 7,50 га - рілля (кадастровий номер :02:152:0001), 22,50 га - сіножаті (кадастровий номер :02:153:0001), яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 13.01.2004 між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і Губою Валентином Григоровичем та зареєстрований 20.03.2008 за № 04:08:126:001706 Новомосковським районним відділом Державного земельного кадастру;

- визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.01.2004;

- визнати незаконним та скасувати рішення Губиниської селищної ради від 30.04.2024 № 61-31/VIII "Про надання дозволу на поділ земельної ділянки та розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності на території Губиниської селищної ради";

- визнати незаконним та скасувати рішення Губиниської селищної ради від 08.07.2024 № 5-33/VIII "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (кадастровий номер :02:153:0001) для ведення фермерського господарства";

- визнати недійсними та скасувати земельні торги (у формі електронного аукціону) з продажу права оренди на земельну ділянку площею 7,5 га з кадастровим номером :02:152:0001 (лот № 04338457/2), що відбулися 05.03.2024.

1.2. Позовні вимоги ФГ "Губа Валентин Григорович" обґрунтовані тим, що Губиниська селищна рада безпідставно відмовила позивачу у продовженні строку дії договору оренди земельної ділянки від 13.01.2004. Крім того, ФГ "Губа Валентин Григорович" вважало, що відповідач незаконно відмовив позивачу в наданні дозволу на поділ земельних ділянок та в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :02:152:0001, :02:153:0001.

1.3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі № 904/3765/24 залишено без задоволення позов ФГ "Губа Валентин Григорович" до Губиниської селищної ради.

1.4. Не погоджуючись із наведеним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі № 904/3765/24, до Центрального апеляційного господарського суду звернулося ФГ "Губа Валентин Григорович" із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ФГ "Губа Валентин Григорович".

1.5. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФГ "Губа Валентин Григорович" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі № 904/3765/24.

1.6. У березні 2025 року до Центрального апеляційного господарського суду від ФГ "Губа Валентин Григорович" надійшла заява про забезпечення позову у справі № 904/3765/24, в якій заявник просив забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з поділом, об`єднанням, передачею в оренду або інше користування, передачею на земельні аукціони, у власність, а також інше відчуження щодо земельних ділянок: площею 13,9504 га з кадастровим номером :02:061:0005; площею 8,5496 га з кадастровим номером :02:061:0006; площею 7,5 га з кадастровим номером :02:152:0001.

1.7. Заява ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24 мотивована наявністю підстав вважати, що земельні ділянки, на які претендує позивач, можуть бути передані в користування третім особам без його згоди. Наведене, за доводами позивача, призведе до виникнення нових правовідносин та фактичної втрати позивачем можливості відновити свої права на користування земельними ділянками. На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки нові користувачі можуть набувати додаткові права на земельні ділянки, а також здійснювати на них господарську діяльність, що призведе до незворотних наслідків. При цьому ФГ "Губа Валентин Григорович" вважало, що Губиниська селищна рада незаконно виставила земельну ділянку на аукціон, незважаючи на наявність судового спору щодо поновлення договору оренди земельної ділянки. За доводами позивача, Губиниська селищна рада протягом тривалого часу ігнорувала його запити і лише після цього позивач був змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Однак, попри існування судового процесу, Губиниська селищна рада все одно провела аукціон. За таких обставин ФГ "Губа Валентин Григорович" вважало, що Губиниська селищна рада порушила переважне право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки.

2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали

2.1. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 відмовлено в задоволенні заяви ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24.

2.2. Апеляційний господарський суд, розглядаючи заяву ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24, встановив, що на розгляді Центрального апеляційного господарського суду перебувають апеляційні скарги ФГ "Губа Валентин Григорович" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 (про відмову в забезпеченні позову у справі № 904/3765/24) та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі № 904/3765/24.

2.3. Апеляційний господарський суд, відмовляючи в задоволенні заяви ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24, виходив із того, що позивач намагається вжити заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними заявленим позовним вимогам у справі № 904/3765/24 та є предметом дослідження при розгляді апеляційної скарги ФГ "Губа Валентин Григорович" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 про відмову в забезпеченні позову № 904/3765/24.

2.4. На підставі викладеного апеляційний господарський суд, оцінивши обґрунтованість доводів позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у справі № 904/3765/24, зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи, дійшов висновку про те, що позивач не довів наявності фактичних обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі. Крім того, за висновком апеляційного господарського суду, подання ФГ "Губа Валентин Григорович" до апеляційного господарського суду заяви про забезпечення позову у справі № 904/3765/24 є спробою заявника вирішити питання щодо законності ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 про відмову в забезпеченні позову у справі № 904/3765/24 поза способом, встановленим процесуальним законом.

3. Короткий зміст касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 904/3765/24, до Верховного Суду звернулося ФГ "Губа Валентин Григорович" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ФГ "Губа Валентин Григорович" зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме: приписів статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Крім того, ФГ "Губа Валентин Григорович" вважає, що апеляційний господарський суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.06.2020 у справі № 922/989/18, від 17.03.2021 у справі № 910/13674/20, від 13.04.2020 у справі № 913/495/19, від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі № 915/373/20, від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 21.12.2021 у справі № 910/10598/21.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

4.2. За змістом частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

4.3. Переглянувши оскаржувану ухвалу, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

4.4. Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

4.5. Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

4.6. Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

4.7. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 916/1804/24, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 14.08.2023 у справі № 904/1329/23, від 11.07.2023 у справі № 917/322/23, від 28.07.2023 у справі № 911/2797/22.

4.8. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 916/1804/24, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

4.9. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 та постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, постановах Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 916/1804/24, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23.

4.10. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 916/1804/24, від 11.07.2024 у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024 у справі № 910/17599/23, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22. Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі № 915/373/20, на які посилається у касаційній скарзі скаржник.

4.11. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 910/9314/24, від 13.01.2025 у справі № 904/3751/24, від 15.01.2025 у справі № 904/1803/24.

4.12. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

4.13. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 916/1804/24, від 11.07.2024 у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024 у справі № 910/17599/23, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 13.12.2023 у справі № 921/290/23.

4.14. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази, та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 922/1583/23, від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

4.15. Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

4.16. При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

4.17. Водночас колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 910/11409/24, від 14.04.2025 у справі № 916/1804/24, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі № 904/4710/21.

4.18. Верховний Суд також зазначає, що обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 916/1804/24, від 13.12.2023 у справі № 921/290/23, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22.

4.19. При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 дійшла висновку про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

4.20. Ключовим, за висновком Великої Палати Верховного Суду, є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

4.21. Крім того, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

4.22. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, на яку посилається скаржник, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

4.23. Апеляційний господарський суд, розглянувши заяву ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24, відмовив у її задоволенні.

4.24. Проте Верховний Суд не погоджується з висновками апеляційного господарського суду, наведеними в оскаржуваній ухвалі, з огляду на таке.

4.25. Частиною 1 статті 253 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного господарського суду) знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

4.26. Частинами 1, 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

4.27. За змістом пункту 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову.

4.28. Водночас, як обґрунтовано зазначає скаржник, відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

4.29. Верховний Суд, здійснивши аналіз наведених приписів процесуального законодавства, зазначає, що положення Господарського процесуального кодексу України надають право ФГ "Губа Валентин Григорович" як подати апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову у справі, якщо позивач вважає, що така ухвала постановлена з порушенням норм права, так і подати до апеляційного господарського суду заяву про забезпечення позову у справі.

4.30. Отже, частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачає можливість забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, зокрема, й на стадії апеляційного провадження, а не лише під час розгляду справи в суді першої інстанції. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.04.2020 у справі № 913/495/19, на які обґрунтовано посилається скаржник у касаційній скарзі, та які не враховані апеляційним господарським судом під час постановлення оскаржуваної ували.

4.31. На підставі викладеного колегія суддів визнає помилковими висновки апеляційного господарського суду про те, що подання ФГ "Губа Валентин Григорович" до Центрального апеляційного господарського суду заяви про забезпечення позову у справі № 904/3765/24 є спробою заявника вирішити питання щодо законності ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 про відмову в забезпеченні позову у справі № 904/3765/24 поза способом, встановленим процесуальним законом, оскільки такі висновки не відповідають положенням Господарського процесуального кодексу України та правовій позиції Верховного Суду щодо застосування статті 136 Господарського процесуального кодексу України, викладеній у постанові від 13.04.2020 у справі № 913/495/19.

4.32. Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

4.33. Верховний Суд погоджується з доводами скаржника щодо помилковості висновків апеляційного господарського суду про те, що позивач намагається вжити заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними заявленим позовним вимогам у справі № 904/3765/24, оскільки позовні вимоги в цій справі стосуються поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.01.2004; визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.01.2004; визнання незаконними та скасування рішень Губиниської селищної ради від 30.04.2024 № 61-31/VIII, від 08.07.2024 № 5-33/VIII, визнання недійсними та скасування земельних торгів, що відбулися 05.03.2024. Натомість вимоги позивача за заявою про забезпечення позову, яка подана до апеляційного господарського суду, стосуються заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з поділом, об`єднанням земельних ділянок, передачею їх в оренду або інше користування, передачею на земельні аукціони, у власність, а також інше відчуження земельних ділянок.

4.34. Отже, заходи забезпечення позову, які просив вжити позивач у заяві про забезпечення позову у справі № 904/3765/24, не є тотожними позовним вимогам у справі № 904/3765/24.

4.35. Тому Верховний Суд визнає помилковими висновки апеляційного господарського суду про те, що позивач намагається вжити заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними заявленим позовним вимогам у справі № 904/3765/24.

4.36. Крім того, апеляційний господарський суд, дійшовши висновку про те, що позивач не довів наявності фактичних обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, не врахував того, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

4.37. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що апеляційний господарський суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив порушення приписів статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України та не врахував висновки Верховного Суду щодо їх застосування, а тому таку ухвалу належить скасувати.

4.38. Розглянувши доводи скаржника в частині наявності підстав для забезпечення позову у справі № 904/3765/24, Верховний Суд установив, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2025 скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 про відмову в забезпеченні позову у справі № 904/3765/24 та ухвалено нове рішення, яким заяву ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24 задоволено частково. Вирішено забезпечити позов у справі № 904/3765/24 шляхом заборони Губиниський селищній раді та будь яким іншим особам вчиняти будь які дії, пов`язані з поділом, об`єднанням, передачею в оренду або інше користування, передачею на земельні аукціони, у власність, а також інше відчуження щодо земельних ділянок: з кадастровим номером :02:153:0001 площею 22,5 га; з кадастровим номером :02:152:0001 площею 7,5 га; з кадастровим номером :02:061:0005 площею 13,9504 га; з кадастровим номером :02:061:0006 площею 8,5496 га. В іншій частині заяви відмовлено.

Стягувач: ФГ "Губа Валентин Григорович". Боржник: Губиниська селищна рада.

4.39. Оскільки постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2025 вже забезпечено позов у справі № 904/3765/24, а вимоги позивача, викладені в заяві про забезпечення позову у справі № 904/3765/24, яка була подана до апеляційного господарського суду, охоплюються вимогами, які задовольнив апеляційний господарський суд, ухвалюючи постанову від 29.04.2025 у справі № 904/3765/24, то Верховний Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24, адже матиме місце повторне забезпечення позову у справі № 904/3765/24.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Відповідно до частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.3. Частиною 1 статті 311 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

5.4. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, частково підтвердилися, а тому касаційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу - скасувати; відмовити в задоволенні заяви ФГ "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24 з мотивів, викладених у цій постанові.

6. Судові витрати

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті. Оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у справі № 904/3765/24 не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "Губа Валентин Григорович" задовольнити частково.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 904/3765/24 скасувати.

3. Відмовити в задоволенні заяви Фермерського господарства "Губа Валентин Григорович" про забезпечення позову у справі № 904/3765/24 з мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак