ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р. Справа№ 911/96/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

без виклику сторін,

за апеляційною скаргою Державного податкового університету

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2025

у справі № 911/96/25 (суддя - Курдельчук І.Д.)

за позовом Державного податкового університету

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промін Буд Сервіс»

про стягнення 31 997,76 грн

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст поданої заяви та рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промін Буд Сервіс» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного податкового університету (надалі - відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 31 997,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про порушення відповідачем умов договору № 22301353 від 07.11.2022, будівельних норм та чинного порядку визначення вартості робіт, оскільки останнім було неправомірно завищено вартість підрядних робіт за договором, що призвело до спричинення збитків позивачу на загальну на суму 31 997,76 грн. Водночас, позивач зазначає, що роботи за договором №22301353 від 07.11.2022 виконані з порушенням Кошторисних норм України «Настанови з визначення вартості будівництва», затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 №281, п. 1.1. договору, ч. 1 ст. 877 ЦК України, а також. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №903 «Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об`єкта архітектури», чим завищено вартість за даним договором на суму 31 997, 76 грн (з ПДВ) та завдано втрат бюджету на відповідну суму.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції у даній справі

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 в позові відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору в частині завищення вартості робіт та нанесення збитків позивачу, не доведено протиправної поведінки відповідача, яка спричинила йому збитки, вини відповідача у понесених позивачем збитках, що заявлені вимоги позивача задоволенню не підлягають.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Державний податковий університет 04.04.2025 (через Електронний суд) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 по справі № 911/96/25 за позовом Державного податкового університету до ТОВ «Промін Буд Сервіс». Прийняти нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Промін Буд Сервіс» на користь Державного податкового університету грошові кошти в сумі 31 997,76 грн. Стягнути з відповідача судовий збір на користь Державного податкового університету.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/13063/24; призначено до розгляду вказану апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.

22.04.2025 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі, який прийнято судом апеляційної інстанції в порядку ст. 263 ГПК України.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин, враховуючи зміну складу суду, поведінку сторін, з метою забезпечення принципів рівності та змагальності сторін в розумінні ст. 7, 13 ГПК України, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога", та інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Апелянт вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 21.03.2025 у справі № 911/96/25 є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з урахуванням наступного.

Так, за доводами скаржника, суд першої інстанції не врахував, що згідно з вимогами Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та затвердженого Кабінетом Міністрів Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, встановлено факт завдання матеріальної шкоди Державному податковому університету з боку ТОВ «Промін Буд Сервіс» шляхом завищення вартості та обсягів ремонтно-будівельних робіт на суму 31 997,76 грн.

Скаржник зазначив, що порушення підтверджено актом ревізії, який свідчить про фактичне невиконання частини робіт та завищення вартості матеріалів. Вказані дії підрядника порушують норми будівельного та бюджетного законодавства й призвели до неправомірного використання державних коштів.

Окрім цього, скаржник вважає, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив та оцінив надані докази, зокрема акт ревізії Держаудитслужби, договори між сторонами та інші матеріали справи. Вказане, за доводами сторони, є порушенням вимог ст. 236 та ст. 86 ГПК України, які вимагають ухвалення рішення на основі всебічного, повного з`ясування обставин справи та належної оцінки доказів. Окрім того, суд недостатньо врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних спорах, що також є підставою для скасування рішення відповідно до ст. 277 ГПК України.

Враховуючи викладене, позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що не погоджується з доводами скаржника про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а також ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права з урахуванням наступного.

Так, за доводами позивача, обов`язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).

При цьому, відповідач зазначає, що в матеріалах справи наявний підписаний між позивачем та відповідачем акт № 1 приймання виконаних послуг по поточному ремонту за грудень 2022 року на суму 3 363 623, 15 грн. (форма КБ-2в) та довідкою про вартість наданих послуг по поточному ремонту за грудень 2022 року (форма КБ-3) на суму 3 363 623, 15 грн.

Відтак, факт виконання укладеного між сторонами договору підряду, прийняття позивачем робіт за цим договором та проведення повного розрахунку за виконані роботи з відповідачем свідчать про відсутність порушення господарського зобов`язання.

Тоді як посилання позивача на акт ревізії від 05.08.2024р. №262632-30/312, складений контролюючим органом як на належний і достатній доказ недобросовісного виконання відповідачем своїх зобов`язань та завдання позивачу шкоди, є необґрунтованими, оскільки вказаний акт містить лише висновки органу, який його склав. Він не є рішенням суду, а тому викладені в такому акті висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто сам лише акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних останнім відповідно до умов договорів.

Судом правомірно враховано, що сам по собі акт ревізії, складений за наслідками проведення перевірки діяльності позивача, не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Тоді як за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

А тому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 07.11.2022 між Державним податковим університетом, як замовником, та ТОВ «Промін Буд Сервіс», як підрядником, укладено договір №22301353 (далі договір), за умовами якого підрядник зобов`язався власними силами або із залученням третіх осіб (субпідрядників) надати послуги поточного ремонту на підставі технічного завдання (додаток №1) та дефектного акту (додаток №2), що надається згідно умов цього договору і розподіляються за видами та етапами, визначеними у відповідних додатках до договору на об`єкті «Поточний ремонт учбового центру А6 ДПУ за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Університетська, 31, пошкодженого внаслідок бойових дій, для підготовки опалювального сезону», код ДК021:2015-45450000-6 (інші завершальні будівельні роботи). А замовник зобов`язався прийняти належним чином, якісно і у строки виконані послуги та своєчасно здійснити їх оплату.

Відповідно до п. 2.1. договору строк надання послуг по договору становить період від початку до закінчення надання послуг або окремих етапів послуг відповідно до календарного графіку надання послуг (додаток №6) до договору.

Згідно з п. 3.1. договору загальна вартість послуг, що виконуються за цим договором визначається договірною ціною та становить 20 091 064, 94 грн, в тому числі ПДВ 3 348 510, 82 грн.

Ціна за договором (договірна ціна) та відповідно загальна вартість послуг являє собою суму вартості послуг за договором (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.2.1. договору договірна ціна є приблизною (динамічною), при цьому: вартість (ціна) послуг (як загалом, так і одиничних розцінок на окремі види послуг), що є складовою частиною договірної ціни, є твердою і незмінною на весь період дії договору і до фактичного завершення надання послуг. У разі перевищення твердої вартості (ціни) послуг, визначеної у договірній ціні, усі пов`язані з цим витрати несе підрядник; вартість (ціна) матеріалів, що є складовою частиною договірної ціни, є динамічною, але не повинна перевищувати вказану у договірній ціні. При неможливості закупити матеріали по цінам, вказаним в договірній ціні, підрядник перед придбанням (закупівлею) матеріалів, погоджує ціни у замовника.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що до договірної ціни можуть бути внесені зміни лише у наступних випадках: за згодою сторін, виникнення обставин непереборної сили, що зумовило зміну обсягів послуг, технологію надання послуг або виникнення додаткових послуг, які не були враховані в договірній ціні, якщо це, у свою чергу, призвело до збільшення договірної ціни більше ніж на 10%; зміни в законодавстві з питань оподаткування, якщо це впливає на вартість послуг.

Зміни до договірної ціни набувають чинності лише після укладання сторонами відповідної додаткової угоди до договору (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору замовник забезпечує повне фінансування послуг за умови надання підрядником послуг належним чином та якісно.

Джерело фінансування - кошти з державного бюджету (п. 4.2. договору).

. Відповідно до п. 8.1 договору замовник приймає виконані належним чином підрядником послуги щомісячно шляхом підписання актів №КБ-2в та довідок №КБ-3, які є підставою для розрахунків за фактично виконані послуги (з урахуванням матеріалів підрядника та/або замовника, сплачених замовником авансових платежів (передплати), нарахованих неустойок (штрафі, пені) за кожен відповідний звітний місяць. Підписання сторонами актів №КБ-2в та довідок №КБ-3 є підтвердженням факту надання послуг певної вартості за певний період за конкретний звітний місяць і не свідчить підтвердженням повного і остаточного надання підрядником зобов`язань за договором.

Замовник упродовж 15 робочих днів після отримання належним чином від підрядника акту №КБ-2в та довідки №КБ-3 зобов`язаний прийняти виконані належним чином послуги, підписати акти і довідки та повернути їх підряднику по їх одному примірнику або надати підряднику мотивовану письмову відмову в підписанні актів і довідок (п. 8.3. договору).

В подальшому 27.12.2022 між сторонами було складено акт №1 приймання виконаних послуг по поточному ремонту за грудень 2022 року на суму 3 363 623, 15 грн та довідку про вартість наданих послуг по поточному ремонту за грудень 2022 року на суму 3 363 623, 15 грн.

Сторонами під час розгляду справи не заперечувалось, що виконані відповідачем роботи за договором №22301353 на суму 3 363 623, 15 грн були оплачені позивачем у повному обсязі.

Північним офісом державної аудиторської служби України було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного податкового університету за період з 01.01.2022 по 31.03.2024, за результатами якої складено акт ревізії №262632-30/312 від 05.08.2024.

В акті ревізії №262632-30/312 від 05.08.2024 зафіксовано завищення вартості робіт за договором №22301353 від 07.11.2022 на суму 31 997, 76 грн.

На підставі проведеної перевірки, позивач звернувся до відповідача з претензію повернути грошові кошти у розмірі 31 997,76 грн, яка залишилась відповідачем без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 837 ЦК України одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Разом з цим, статтею 844 ЦК України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником (ч.1). Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (ч.2). Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом (ч.3).

Згідно з п. 3.1. договору загальна вартість послуг, що виконуються за цим договором визначається договірною ціною та становить 20 091 064, 94 грн, в тому числі ПДВ 3 348 510, 82 грн.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що до договірної ціни можуть бути внесені зміни лише у наступних випадках: за згодою сторін, виникнення обставин непереборної сили, що зумовило зміну обсягів послуг, технологію надання послуг або виникнення додаткових послуг, які не були враховані в договірній ціні, якщо це, у свою чергу, призвело до збільшення договірної ціни більше ніж на 10%; зміни в законодавстві з питань оподаткування, якщо це впливає на вартість послуг.

Зміни до договірної ціни набувають чинності лише після укладання сторонами відповідної додаткової угоди до договору (п. 3.4. договору).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, сторонами додаткові угоди до говору не укладались, ціна договору не змінювалась.

Щодо доводів скаржника про завищення вартості наданих послуг, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Так, на виконання умов укладеного між сторонами договору відповідачем були виконані, а позивачем прийняті без жодних зауважень та оплачені роботи на суму 3 363 623, 15 грн, що підтверджується актом №1 приймання виконаних послуг по поточному ремонту за грудень 2022 року на суму 3 363 623,15 грн та довідкою про вартість наданих послуг по поточному ремонту за грудень 2022 року.

Разом з цим, мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку позивача в матеріалах справи відсутня. Водночас обсяг виконаних робіт перевірений замовником та їх вартість повністю ним оплачена, чого сторонами не заперечувалось ні в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції. А тому фактично обумовлені договором роботи (послуги) були надані та прийняті позивачем в повному обсязі.

Щодо доводів скаржника про завищену вартість виконаних робіт (з посиланням на акт ревізії), суд апеляційної інстанції в цій частині приймає доводи відповідача та зазначає наступне.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, акт ревізії №262632-30/312 від 05.08.2024, складений Північним офісом державної аудиторської служби України, стосовно окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача, є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень позивача та містить лише думку органу, який його склав. Зазначений акт не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

В цій частині суд апеляційної інстанції враховує на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України правові висновки Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16, від 07.12.2021 у справі №922/3816/19 згідно яких аудиторська довідка не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Аудиторська довідка не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Аудиторська довідка є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який її склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто аудиторська довідка не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Аудиторська довідка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Аудиторська довідка є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Таким чином, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Окрім цього, акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 19 Господарського кодексу України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин та складення акту), яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17 акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти. Тобто укладання сторонами у справі договорів підряду, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Тоді як виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Поряд з цим, звіт внутрішнього аудиту вказаного органу управління (контролю) може бути підставою для вжиття ним у межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, у тому числі притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов`язання у межах господарсько-договірних відносин.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог. Тоді як інші доводи апеляційної скарги фактично направлені на переоцінку обставин, які були досліджені судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах ст. 269 ГПК України та підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в позові.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного податкового університету на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 у справі № 911/96/25- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 у справі №911/96/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/96/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич