ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3799/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області-Турченко О.В., на підставі самопредставництва;

від Товариства з обмеженою відповідальністю Інтер Граунд Ресурс, м. Одеса- не з`явився;

від Міністерства оборони України- Добров Ю.І., на підставі самопредставництва.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області

на ухвалу про відстрочення виконання судового рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року м. Одесі, суддя першої інстанції Цісельський О.В., повний текст складено та підписано 21.02.2025 року

у справі № 916/3799/24

за позовом: Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Інтер Граунд Ресурс, м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Міністерства оборони України

про стягнення 773 464 грн 26 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У серпні 2024 року Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району, м. Білгород-Дністровський Одеської області, звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса, в якій просила суд стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за договором про вирощування сільськогосподарських культур № 7-2016 від 27.07.2016 за період з грудня 2023 року по липень 2024 року в розмірі 738 212 грн 69 коп., а також пеню в розмірі 10 641 грн 06 коп., інфляційні збитки в розмірі 18 816 грн 30 коп. та 3% річних в розмірі 5 794 грн 21 коп.

17.12.2024 рішенням Господарського суду Одеської області позовну заяву Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса на користь позивача основної заборгованості в розмірі 738 212 грн 69 коп., пеню в розмірі 10 641 грн 06 коп., 3% річних в розмірі 4 968 грн 74 коп., інфляційні втрати в розмірі 14 343 грн 63 коп. та судовий збір в розмірі 9 217 грн 99 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

20.01.2025 Господарським судом Одеської області на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 по справі № 916/3799/24, яке набрало законної сили 17.01.2025, виданий відповідний наказ.

05.02.2025 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса надійшла заява (вх. № 2-149/25) про надання відстрочки виконання судового рішення, в якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 по справі № 916/3799/24 строком на 10 місяців.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» (вх. ГСОО № 2-149/25 від 05.02.2025) про відстрочення виконання судового рішення по справі № 916/3799/24 задоволено частково; відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі № 916/3799/24 на 8 місяців, терміном до 17 серпня 2025 року.

Частково задовольняючи заяву відповідача, суд першої інстанції зазначив, що відповідач надав достатні докази та навів переконливі аргументи, які свідчать, що зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі. Відстрочення виконання рішення для боржника в цьому випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем, а тому, виходячи із зазначених боржником у заяві обставин, а також поданих доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відстрочення виконання судового рішення дасть боржнику реальну можливість стабілізувати фінансовий стан та згідно запропонованого терміну відстрочення, без значного фінансового навантаження, виконати судове рішення, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів, що свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, доводи та заперечення інших учасників справи.

Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційна частина району, м. Білгород-Дністровський Одеської області з ухвалою суду першої інстанції не погодилась, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила суд апеляційної інстанції ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити відповідачу у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, за доводами апеляційної скарги, одне лише передбачене законом віднесення запровадження воєнного стану в Україні з 2022 до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору № 7-2016 про вирощування сільськогосподарських культур від 27.06.2016, рішення Господарського суду від 17.12.2024, наказу цього ж суду від 20.01.2025 по справі № 916/3799/24.

Отже, за твердженням скаржника, необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, які повинні досліджуватися та оцінюватися не тільки з урахуванням доводів боржника, а й з огляду на заперечення кредитора. Зокрема, необхідно врахувати наслідки невиконання рішення у встановлений строк для стягувача при затримці виконання рішення.

На переконання скаржника, відстрочення виконання рішення суду до 17.12.2025 об`єктивно не може забезпечити реального його виконання боржником, оскільки пов`язується судом не з діяльністю відповідача, як виробника сільськогосподарської продукції, а лише з ситуацією розгляду конкретної судової справи та вірогідністю її позитивного вирішення, що свідчить про недотримання судом першої інстанції справедливого балансу інтересів сторін у справі №916/3799/24.

Також, скаржник наголошує, що ймовірність ухвалення позитивного судового рішення у справі № 916/5556/24 та стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕЗЕРВ» не скасовує його примусового виконання, що не надає скаржникові «легітимні сподівання», що заборгованість буде йому сплачена у строк до 17.08.2025 року. Скаржник стверджує, що сума майнових втрат стягувача у вигляді 3% річних за період з 17.02.2025 по 17.08.2025 становитиме 11 042 грн 85 коп.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24, справу призначено до судового розгляду.

Судове засідання 21.04.2025 не відбулося в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, Колоколова С.І. та у зв`язку з перебуванням судді зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, Савицького Я.Ф. 21.04.2025 у відпустці згідно з наказом в.о. голови суду від 18.04.2025 №104-в.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 року призначено справу №916/3799/24 до розгляду на 02.06.2025 року.

04.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Інтер Граунд Ресурс, м. Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області, в якому останній просить суд у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі № 916/3799/24 відмовити, ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 залишити без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

Зокрема, у відзиві відповідач вказує, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та абсолютно формальними, оскільки не враховують дійсні обставини даної справи.

З огляду на обставини даної справи, відповідач зазначає, що скрутне матеріальне становище Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса вбачається у таких обставинах:

- відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» будь-яких грошових коштів, що підтверджується виписками з банківських рахунків (копії знаходяться в матеріалах даної справи);

- відсутність Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» будь-якого майна, на яке можна було б звернути стягнення у разі примусового виконання судового рішення;

- нездійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» з 2022 року нормальної господарської діяльності (зокрема, через відсутність власної землі, адже орендні відносини скаржник у справі не продовжив), яка дозволила б залучити додаткові інвестиції та грошові кошти для виконання своїх зобов`язань перед Білгород-Дністровською КЕЧ району.

Таким чином, на думку відповідача, у сукупності наведені вище обставини підтверджують об`єктивність та винятковість обставин, які на даний момент істотно ускладнюють негайне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса рішення суду у даній справі.

Відповідач наголошує, що підставами наданої відстрочки є належним чином підтверджена фінансова неспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса виконати судове рішення негайно (одним платежем), а не лише запроваджений воєнний стан.

Звертаємо увагу суду, що в дійсності мета відстрочення виконання судового рішення полягає у наданні можливості боржнику добровільно виконати рішення суду, з метою недопущення його банкрутства, що з урахуванням обставин даної справи можливе виключно за рахунок стягнення боргів з дебіторів боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв» в рамках судової справи № 916/5556/24. Також, відповідач зазначає, що, враховуючи обставини даної справи, вимагати стягнення 3% річних є законним правом Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, яке не залежить від факту відстрочення виконання судового рішення, оскільки у будь-якому випадку поширюється на весь період прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що в даному випадку незалежно від того, чи відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв», м. Одеса виконання судового рішення, навіть у період примусового виконання скаржник все одно матиме право на стягнення таких втрат за кожен день прострочення (допоки таке рішення остаточно не буде виконано).

Також, 15.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області, в якому останній просить суд задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі № 916/3799/24 скасувати. При цьому просить поновити строк на подання вказаного відзиву.

З приводу клопотання про поновлення строку на подання відзиву, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом. За ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. У ч. 4 ст. 294 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу. Отже, строк на подання відзиву на апеляційну скаргу встановлюється не законом, а судом, а тому може бути продовженим, а не поновленим.

Оскільки зазначене клопотання подане відповідачем поза межами встановленого судом строку (до 04 квітня 2025 за ухвалою суду) та відповідач не просить продовжити строк на подання відзиву в силу вимог ч. 2 ст.119 Господарського процесуального кодексу України, то суд апеляційної інстанції залишає цей відзив без розгляду, як такий, що поданий після закінчення встановленого судом процесуального строку без клопотання про його продовження (такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 922/2060/23, від 01.08.2022 у справі № 910/16784/20).

30.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса надійшли додаткові пояснення.

Зокрема, у поясненнях відповідач наголошує, що одним із доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса для надання відстрочки виконання судового рішення у даній справі, який був взятий до уваги судом першої інстанції, є можливість погашення заборгованості одразу після стягнення в судовому порядку поточної заборгованості з контрагента Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса

У зв`язку з цим, відповідач зазначає, що 23 травня 2025 року у справі № 916/5556/24 було ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса було задоволено в повному обсязі, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕЗЕРВ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» суму заборгованості у розмірі 805 853 грн 38 коп. Таким чином, відповідач наголошує, що одразу після набрання вказаним рішенням законної сили та стягнення постановленої судом заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса матиме реальну можливість погасити власну заборгованість перед позивачем.

В судовому засіданні, представник скаржника підтримав свої доводи та вимоги, викладені письмово в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення. Представник Міністерства оборони України підтримав доводи апеляційної скарги

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області задоволення не потребує, а ухвала Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 є законною та обґрунтованою, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вже зазначалось вище за текстом постанови, у серпні 2024 року Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району, м. Білгород-Дністровський Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса, якою просила суд стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за договором про вирощування сільськогосподарських культур № 7-2016 від 27.07.2016 за період з грудня 2023 року по липень 2024 року в розмірі 738 212 грн 69 коп., а також пеню в розмірі 10 641 грн 06 коп., інфляційні збитки в розмірі 18 816 грн 30 коп. та 3% річних в розмірі 5 794 грн 21 коп.

17.12.2024 рішенням Господарського суду Одеської області позовну заяву Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський, Одеської області задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса на користь позивача основну заборгованості в розмірі 738 212 грн 69 коп., пеню в розмірі 10 641 грн 06 коп., 3% річних в розмірі 4 968 грн 74 коп., інфляційні втрати в розмірі 14 343 грн 63 коп. та судовий збір в розмірі 9 217 грн 99 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

20.01.2025 Господарським судом Одеської області на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 по справі № 916/3799/24, яке набрало законної сили 17.01.2025, виданий відповідний наказ.

05.02.2025 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса надійшла заява (вх. № 2-149/25) про надання відстрочки виконання судового рішення, в якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 по справі № 916/3799/24 строком на 10 місяців.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса в обґрунтування поданої до суду заяви про відстрочку виконання судового рішення зазначає, що основним фактором для відстрочення виконання рішення у даній справі є тяжке матеріальне становище відповідача, яке виникло внаслідок недобросовісних дій його контрагентів, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв», для якого, на виконання умов договору поставки № 426/08-20 від 20.08.2020, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» на землях Білгород-Дністровської КЕЧ було вирощено та поставлено насіння ріпаку у загальній кількості 368,16 т на загальну суму 4 835 120 грн 22 коп.

Проте, за ствердженням відповідача, у зв`язку із зупиненням реєстрації податкових накладних на поставлений товар Товариство з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв» не здійснило доплату вартості товару у розмірі 805 853 грн 38 коп., а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», в свою чергу, було вимушено оскаржувати неправомірні дії податкового органу в судовому порядку.

На виконання вимог рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі № 420/11047/20 ГУ ДПС в Одеській області 25.01.2023 було зареєстровано подані відповідачем податкові накладні в ЄРПН, що зумовило настання для Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв» строку для здійснення доплати вартості товару у розмірі 805 853 грн 38 коп. Проте, з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв», вказані зобов`язання наразі не було виконано, що, як наслідок, об`єктивно позбавило відповідача можливості вчасно здійснити погашення заборгованості перед позивачем та зумовило судовий розгляд у даній справі.

Окрім того, відповідач зауважує, що на різке погіршення матеріального стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» вплинули: сильна посуха земель за останні роки, введення на території України воєнного стану та неодноразове блокування ДПС України податкових накладних, що призвело до утворення заборгованості покупців продукції, у зв`язку з чим відповідач вчасно та в повному обсязі не зміг виконати зобов`язання перед позивачем у досудовому порядку.

Також, як пояснює відповідач, ще одним важливим фактором стало закінчення строку дії договору № 7-216 від 27.07.2016, оскільки за відсутності землі відповідач об`єктивно не мав можливості вирощувати сільськогосподарську продукцію, а, отже, й здійснювати будь-яку господарську діяльність, про що відповідач повідомляв і Міністра оборони України та просив розглянути можливість продовження вказаного договору, однак Міністерство оборони України повідомило відповідача про неможливість укладення нових договорів, продовження дії чинних та необхідність здійснення заходів щодо завершення виконання зобов`язання за чинним договором.

Відтак, заявник виснує, що у зв`язку із відсутністю у власності чи користуванні будь-яких інших земель Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», м. Одеса наразі позбавлено можливості здійснювати будь-яку господарську діяльність та генерувати грошові потоки для виконання своїх зобов`язань, в тому числі перед Білгород-Дністровською КЕЧ. При цьому, відповідач звертає увагу, що станом на 03.02.2025 залишок грошових коштів на його рахунках становить 291 грн 89 коп., а будь-якого іншого майна у його власності також немає, що унеможливлює звернення стягнення в рамках виконавчого провадження.

Між тим, заявник повідомляє, що одразу після ухвалення судового рішення у справі № 916/5556/24 та стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв», відповідач матиме можливість повністю сплатити заборгованість перед Білгород-Дністровською КЕЧ. Також, відповідач звертає увагу, що впродовж 4 років добросовісно виконував свої зобов`язання за договором № 7-2016 від 27.07.2016, а порушення зобов`язань за ним відбулось внаслідок об`єктивно непередбачуваних обставин. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» одразу взяло на себе відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань, про що повідомило позивача відповідним листом, та як добросовісний контрагент ще у підготовчому засіданні повністю визнало заборгованість перед позивачем, а не вчиняв дій, які суттєво затягували б ухвалення судового рішення.

Відтак, на переконання відповідача, його вина є мінімальною, оскільки останній з моменту прострочення виконання своїх зобов`язань вживав всіх можливих заходів для поліпшення свого майнового стану та виконання зобов`язань перед позивачем.

14.02.2025 Білгород-Дністровською КЕЧ району подано до суду заперечення (вх. № 5202/25), де позивач, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, зауважив, що не є стороною договору поставки №426/08-20 від 20.08.2020, а принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику випливає із ризикованого характеру підприємницької діяльності і передбачає покладання негативних наслідків здійснення підприємницької діяльності безпосередньо на підприємство (підприємця).

Також позивач додав, що спірні відносини Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» з Білгород-Дністровською КЕЧ району та Міністерством оборони України стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії воєнного стану. Забезпечення Збройних Сил України, підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони Держави. Тоді як неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, порушує взяті на себе зобов`язання внаслідок використання земель оборони.

Окрім того, позивач зазначив, що вжиття заходів виконання наказу господарського суду Одеської області від 20.01.2025 у справі №916/3799/24 вимагає звернення за захистом порушеного права до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження №75828147, тому, на переконання Білгород-Дністровської КЕЧ району, на обсяг прав та зобов`язань боржника, захищених судом у цій справі, не впливає.

17.02.2025 від Міністерства оборони України до суду також надійшли заперечення (вх. № 5256/25), відповідно до яких третя особа просила відмовити в задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс», оскільки відповідач протягом 2024 року використовував земельну ділянку, отримав з неї врожай, а тому має належним чином виконати свої договірні зобов`язання перед Білгород-Дністровською КЕЧ району та Міністерством оборони України, тому що всі отримані від господарської діяльності кошти першочергово спрямовуються на забезпечення обороноздатності країни у період дії воєнного стану та триваючої агресії російської федерації проти України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» (вх. ГСОО № 2-149/25 від 05.02.2025) про відстрочення виконання судового рішення по справі № 916/3799/24 задоволено частково; відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі № 916/3799/24 на 8 місяців, терміном до 17 серпня 2025 року.

Частково задовольняючи заяву відповідача, суд першої інстанції зазначив, що відповідач надав достатні докази та навів переконливі аргументи, які свідчать, що зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі. Відстрочення виконання рішення для боржника в цьому випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем, а тому виходячи із зазначених боржником у заяві обставин, а також поданих доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відстрочення виконання судового рішення дасть боржнику реальну можливість стабілізувати фінансовий стан та згідно запропонованого терміну відстрочення, без значного фінансового навантаження, виконати судове рішення, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів, що свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін.

Інших належних та допустимих письмових доказів щодо наявних між сторонами у даній справі спірних правовідносин матеріали господарської справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для відстрочення відповідачу строку на виконання судового рішення.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Так, за доводами апеляційної скарги скаржник фактично вказує на відсутність тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Судова колегія не погоджується з позицією скаржника, викладеною ним в апеляційній скарзі, зважаючи на таке.

Приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України суд який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частини першої статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, відповідне право господарського суду щодо розстрочення виконання рішення суду не обмежується певним строком, а може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред`явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. Зазначена заява повинна бути обґрунтувати заявником і у ній мають бути вказані обставини, з якими пов`язується можливість розстрочення виконання рішення.

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (аналогічні правові висновки наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19, від 28.05.2024 у справі № 906/1035/23, на які посилається скаржник).

Судова колегія зауважує, що підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду згідно зі статтею 331 Господарського процесуального кодексу України є виняткові обставини, які ускладнюють або виключають виконання рішення, утруднюють чи унеможливлюють виконання, і питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З огляду на те, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України»).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», ухвала від 07.10.2003).

Отже, необхідною умовою для задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення є ретельне з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін у справі. Це означає, що суд повинен дослідити та оцінити як доводи, так і заперечення кожної сторони. Зокрема, має бути врахований вплив рішення про розстрочення на права та інтереси Позивача, його потенційні наслідки для виконання зобов`язання в повному обсязі та забезпечення належного рівня захисту прав сторін. Водночас суд повинен оцінити обставини, які обґрунтовують потребу відповідача у розстроченні, такі як фінансовий стан, характер зобов`язань та інші фактори, що можуть впливати на можливість своєчасного виконання рішення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» має потенційне джерело для сплати на користь Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області грошових коштів на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі № 916/3799/24 у вигляді отримання доплати вартості поставленого товару у разі задоволення його позову у справі № 916/5556/24, що свідчить про реальну можливість боржника здійснити добровільне погашення заборгованості не негайно (одномоментно), а на умовах відстрочення.

Крім того, тяжке фінансове становище боржника підтверджене зокрема, банківськими виписками, з яких вбачається, що на рахунку відповідача обліковується кошти тільки в сумі 291 грн 89 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що негайне звернення стягнення на кошти або майно відповідача не може забезпечити в даному випадку беззаперечне виконання рішення суду першої інстанції у даній справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, на те, що в даному випадку боржник, посилаючись на скрутне фінансове становище та воєнний стан на території України, не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед стягувачем на теперішній час в повному обсязі.

Отже, колегія суддів зазначає, що зібрані у справі докази відповідачем вказують на те, що боржник має намір виконувати рішення суду в добровільному порядку та відповідач не має на меті звільнення від обов`язку зі сплати боргових зобов`язань за договором № 7-2016 від 27.07.2016, а, навпаки, здійснює пошук шляхів їх виконання та вживає всі залежні від нього заходи щодо належного виконання рішення суду.

Досліджуючи питання дотримання балансу інтересів сторін, суд першої інстанції врахував, що негайне виконання судового рішення може суттєво вплинути на фінансовий стан відповідача створюючи ризик його банкрутства, що, у свою чергу, загрожує недосягненням мети судового захисту прав позивача. Водночас, суд першої інстанції визнав, що відстрочення виконання судового рішення для позивача є належним способом виконання рішення суду, оскільки воно дозволяє відповідачу поступово погасити заборгованість протягом строку в 8 місяців, встановленого судом, що є меншим, ніж 10 місяців, про який просив відповідач. До того ж,

Отже, ураховуючи необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін, суд обґрунтовано дійшов висновку, що негайне виконання судового рішення може призвести до банкрутства підприємства, що, у свою чергу, унеможливить досягнення мети судового захисту та позбавить позивача можливості отримати належні виплати. Навпаки, на теперішній час, враховуючи наявність судового рішення у справі № 916/5556/24 про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Резерв» на користь відповідача, можна вважати, що рішення суду буде виконане відповідачем в повному обсязі. До того ж, позивач не спростував ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними доказами у справі ствердження заявника про те, що останній впродовж 4 років добросовісно виконував свої зобов`язання за договором № 7-2016 від 27.07.2016, а порушення зобов`язань за ним відбулось внаслідок об`єктивно непередбачуваних обставин. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Граунд Ресурс» одразу взяло на себе відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань, про що повідомило позивача відповідним листом, та як добросовісний контрагент ще у підготовчому засіданні повністю визнало заборгованість перед позивачем, а не вчиняв дій, які суттєво затягували б ухвалення судового рішення.

Таким чином, всупереч аргументам скаржника, суд вважає, що суд першої інстанції, ухваливши судове рішення про відстрочення виконання у даній справі, забезпечив оптимальний баланс між інтересами обох сторін, врахувавши потребу у реальному виконанні судового рішення та фінансові можливості відповідача, з метою досягнення завдань судового розгляду та гарантування належного захисту прав і інтересів обох сторін.

Зазначене узгоджується з актуальною практикою Верховного Суду щодо застосування статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що визначення періоду відстрочення виконання рішення суду належить до дискреційних повноважень суду першої інстанції.

Дискреційне повноваження суду може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18.

З огляду на те, що питання про відстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень господарського суду першої інстанції, який у своєму рішенні надав належні та достатні підстави для обґрунтування відстрочки на 8 місяців у цій справі, і при цьому не встановлено порушень вимог чинного законодавства або недотримання "справедливого балансу" інтересів сторін, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни ухвали місцевого господарського суду про відстрочення виконання судового рішення немає.

Відтак, переглянувши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та з урахуванням наявних у справі письмових доказів у їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, а лише зводяться фактично до незгоди з судовим рішенням.

При цьому, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі в частині наявності підстав для відстрочення виконання судового рішення є правомірними та узгодженими як з нормами матеріального права, так і з вимогами процесуального закону.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284, 331 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Дністровський Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі №916/3799/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, встановлені ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 02.06.2025 року.

Повний текст постанови складено 03.06.2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді С.І. Колоколов

Я.Ф.Савицький