ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 920/1116/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши заяву ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ за вх.№2-493/25 від 03.04.2025 про встановлення способу виконання рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2023 у справі №920/1116/22 за позовом Сумського міського центру зайнятості (вул. Степана Бандери, буд. 45, м. Суми, 40009), до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, будинок 83, м. Одеса, Україна, 65107) про стягнення 47073 грн 88 коп

Представники:

Від заявника:Недошовенко А.О - довіреність

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 47073 грн 88 коп. шкоди в сумі витрат на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , право на яку остання б не мала з 11.01.2022 за умови своєчасного призначення відповідачем пенсії за вислугу років.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.01.2023 передано позовну заяву Сумського міського центру зайнятості (вх. № 3303 від 28.12.2022) за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2023 справу призначено до розгляду судді Літвінову С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.02.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/1116/22, Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Рішенням від 30.03.2023 позов Сумського міського центру зайнятості до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення 47073 грн 88 коп. задоволено повністю.

Ухвалой суду від 06.11.2023 заяву (вх. № 2-1615/23 від 24.10.2023 року) Державного підприємства „Енергоринок, в порядку ст. 334 ГПК України по справі задоволено. Замінено позивача Сумський міський центр зайнятості у справі №920/1116/22 на Сумську філію Сумського обласного центру зайнятості

04.12.2024р. до суду надійшла заява ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ про роз`яснення судового рішення ( вх. 2-1839/24) по справі № 920/1116/22.

Ухвалою суду від 09.01.2025 відмовлено у задоволенні заяви ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ за вх.№2-1839/24 від 04.12.2024р. про роз`яснення судового рішення по справі № 920/1116/22.

03.04.2025 за вх.№2-493/25 до суду від ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ надійшла заява, в якій заявник просить суд встановити спосіб виконання рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2023 у справі №920/1116/22, в частині: «стягнення з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на користь Сумського міського центру зайнятості заборгованість з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 у розмірі 47 073,88 грн. на виконання наказу Господарського суду Одеської області від 20.09.2023 по справі №920/117/22».

Обгрунтовючи своє клопотання заявник посилається на те, що у ГУ ДКСУ в Одеській області відсутні відкриті рахунки ГУ ПФУ в Одеській області, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів на користь Сумського обласного центру зайнятості в особі Сумської 5 філії Сумського обласного центру зайнятості з метою виконання наказу Господарського суду Одеської області від 20.09.2023 по справі №920/1116/22. Натомість, відповідно до частини 2 статті 76 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду зараховуються на єдиний рахунок Пенсійного фонду і зберігаються на окремих рахунках територіальних органів Пенсійного фонду в уповноваженому банку.

Ухвалою від 09.04.2025 заяву представника ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ про встановлення способу виконання судового рішення прийнято до розгляду.

14.04.2025 канцелярією суду було зареєстровано надіслані представником відповідача через систему «Електронний суд» заперечення (вх. № 11909/25) на заяву про встановлення способу виконання судового рішення.

Заперечуючи щодо задоволення заяви про встановлення способу виконання судового рішення, представник відповідача наголошує, що у Головному управлінні не передбачено бюджетні призначення на виплату стягнутих сум за рішеннями суду, а отже виплата суми згідно наказу Господарського суду Одеської області від 20.09.2023 по справі №920/1116/22 може бути здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Разом з тим кошти Пенсійного фонду мають цільове призначення вони спрямовані виключно на виплату пенсій, соціальних допомог, страхових виплат, виплати заробітної плати, здійснення державних закупівель тощо, а отже рахунки Пенсійного фонду України фактично захищені від примусового стягнення в межах їх цільового використання. Примусове виконання не може порушувати інтереси держави. Кошти, які обліковуються на рахунках Головного управління, не можуть бути використані для цілей, не передбачених законодавством.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.05.2025, представник заявника просив суд задовольнити заяву про встановлення способу виконання судового рішення.

Розглянувши заяву ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ про встановлення способу виконання судового рішення у справі № 920/1116/22, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (ч. 7 ст. 331 ГПК України).

У частині третій статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Отже, під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Зокрема, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми виконання (грошової чи майнової), тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу виконання рішення, ухвали, постанови, вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом на гарантування виконання рішення (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Суд зазначає, що зміна способу виконання рішення, здійснена судом в порядку, визначеному статтею 331 ГПК України, не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб встановлений у рішенні та припинення здійснення тих заходів, які були визначені рішенням та здійснення їх у спосіб, встановлений ухвалою, винесеною відповідно до норм процесуального права. Отже, така ухвала є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення та спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу.

Господарський суд зауважує, що необхідною та обов`язковою умовою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є факт існування обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом кошти Пенсійного фонду мають цільове призначення вони спрямовані виключно на виплату пенсій, соціальних допомог, страхових виплат, виплати заробітної плати, здійснення державних закупівель тощо. Згідно зі статтею 87 Бюджетного кодексу України, ці кошти не можуть бути використані для інших цілей, навіть для виконання судових рішень.

Рішення судів, що виконуються органами Пенсійного фонду України фінансування даних за цим законом здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з пунктом 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може здійснюватися з коштів, що мають спеціальний статус або цільове призначення, якщо інше не передбачено законом. Тобто, рахунки Пенсійного фонду України фактично захищені від примусового стягнення в межах їх цільового використання. Примусове виконання не може порушувати інтереси держави. Кошти, які обліковуються на рахунках Головного управління, не можуть бути використані для цілей, не передбачених законодавством.

У постанові Верховного Суду від 28.05.2019 у справі №826/13223/16 зазначено: «Звернення стягнення на кошти Пенсійного фонду, що мають цільове призначення, суперечить публічному інтересу та порушує права інших осіб». Таку ж правову позицію підтверджено у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №640/10013/21.

З огляду на викладене, звернення стягнення на кошти з банкіських рахунків Пенсійного фонду України (Головного управління Пенсіного фонду України в Одеській області) є незаконним, суперечить публічному інтересу та порушує вимоги бюджетного і виконавчого законодавства, що на переконання суду, є неприпустимим.

Враховуючи вказані обставини, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд відмовляє представнику ГОЛОВНОМУ УПРАВЛІННЮ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ у задоволенні заяви про встановлення способу виконання судового рішення у справі № 920/1116/22.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви (вх. № 2-493/25 від 03.04.2025) ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ про встановлення способу виконання судового рішення у справі № 916/1116/22 відмовити.

Повний текст складено 02 червня 2025 р.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Літвінов