ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2025 р. Справа№ 910/916/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

без виклику сторін,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2025

у справі № 910/916/25 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика"

про стягнення 393 816,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" (надалі - відповідач) суми штрафу в розмірі 393 816,00 грн за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №75/ВОЗ-2024 від 08.04.2024, у зв`язку з поставкою відповідачем неякісного товару.

2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 справу №910/916/25 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" про стягнення 393 816,00 грн передано за підсудністю на розгляд до Господарського суду Сумської області.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" 17.04.2025 (засобами поштового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (була зареєстрована 21.04.2025), в якій просить прийняти до розгляду апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження. Скасувати ухвалу суду першої інстанції. Справу направити до суду першої інстанції (Господарського суду міста Києва) до продовження розгляду.

28.04.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі №910/916/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі (3 028,00 грн), про що надати суду докази в десятиденний строк.

07.05.2025 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків (була зареєстрована 08.05.2025), до якої скаржник долучив докази сплати судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2197 від 05.05.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2025 було, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/916/25, розгляд якої призначено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 08.04.2025 була отримана відповідачем 08.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку ухвали суду в особистий кабінет Електронного Суду сторони. Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач у порядку ст. 263 ГПК України не скористався.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в них доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права з урахуванням наступного.

Так, скаржник зазначив, що ч. 5 ст. 29 ГПК України чітко та вичерпно визначає, що спори, які виникають з договорів, у яких визначено місце виконання, можуть пред?являтися також за місцем виконання цих договорів. Тобто, за доводами скаржника, вказана процесуальна норма жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору стосується саме дії, за котрою подається позов (наприклад, з приводу виконання умов договору чи його оплати, або ж сплати заборгованості чи штрафних санкцій за таким договором). Більше того, у вказаній нормі взагалі не зазначено, що предмет спору повинен бути пов?язаний виключно безпосереднім виконанням договору у певному місці. Жодних подібних вимог для визначення підсудності за вибором позивача, про які вказує суд першої інстанції, господарське процесуальне законодавство не встановлює.

При цьому, апелянт зазначив, що якщо у договорі чітко вказано місце його виконання (наприклад, поставка товару), то до такого позову застосовується ч. 5 ст. 29 ГПК України у будь-якому випадку - навіть, якщо предметом позову є не поставка товару, а стягнення штрафних санкцій. У такому випадку у позивача виникає право вибору щодо того, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору.

Тобто, стаття 29 ГПК України надає позивачу право альтеративної підсудності за його вибором.

Тоді як, за доводами скаржника, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення штрафних санкцій за невиконання відповідачем умов договору, місцем виконання якого, як встановлено вище, є місто Київ, то у даному випадку можливим є застосування положень статті 29 ГПК України та, відповідно, подання позову не за місцезнаходженням відповідача, а за місцем виконання договору, що і було зроблено позивачем у даній справі. За таких обставин, беручи до уваги право позивача обрати суд, якому підсудна справа, та факт звернення позивача до Господарського суду міста Києва, до територіальної підсудності якого належить даний спір, вбачається, що ця справа у дійсності підсудна вказаному господарському суду як суду першої інстанції.

А тому скаржник просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України не скористався.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

5. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про необхідність передачі справи №910/916/25 на розгляд до Господарського суду Сумської області - правомірним з урахуванням наступного.

Стаття 125 Конституції України передбачає, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду. Тоді як територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція, основними видами якої є загальна, альтернативна та виключна.

Параграфом 3 глави 2 ГПК України урегульовано територіальну юрисдикцію (підсудність).

Відповідно до статті 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Так, відповідно до частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Разом з цим, чинне процесуальне законодавство передбачає також альтернативну підсудність. Відповідно до частини п`ятої статті 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Виходячи з правової природи договору поставки та приписів статті 712 ЦК України, місцем виконання відповідного договору є місце поставки товару.

Однак, згідно пункту 6.2. договору, передача (приймання - здача) товару здійснюється в пункті відвантаження Замовника за адресою: м. Київ, та/або в пунктах відвантаження військових частин Національноі гвардії України (товароодержувачі), розташованих у Київській, Одеській, Запорізькій, Дніпропетровській, Харківській, Донецькій, Львівській, Вінницькій областях які будуть визначені заявкою замовника згідно планів-графіків поставок Головного управління Національної гвардії України. Місця поставки можуть бути змінені з урахуванням потреби Національної гвардії України.

Таким чином, з урахуванням наведеного в договорі формулювання місця виконання договору (поставки), суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про розгляд даної справи за місцем виконання договору, оскільки виходячи з умов договору поставка може відбуватись у місці, виходячи із заявки замовника. Тобто, конкретне місце виконання договором не визначено, що фактично унеможливлює застосування положень ч. 5 ст. 29 ГПК України.

А тому в даному випадку до застосування підлягає положення ч. 1 ст. 27 ГПК України про пред`явлення позову до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача. Тоді як, судом першої інстанції було правомірно встановлено, що адресою місцезнаходження відповідача є: АДРЕСА_1 .

Більше того, як вбачається з ЄДРСР на розгляді в господарських судах перебуває справа № 910/1191/25 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" про стягнення 359 140,27 грн за неналежне виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару за договором № 75/ВОЗ-2024 від 08.04.2024. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2025 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймторг Логістика» про стягнення 359 140,27 грн з доданими до неї документами було передано за підсудністю до Господарського суду Сумської області (пр.Шевченка Тараса, буд.18/1, м.Суми, Сумська обл., 40604). Розгляд справи триває.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, про недоцільність розмежування у даному випадку та віднесення до різних територіальних підсудностей спорів із виконання одного і того ж договору. Схожа за змістом правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 27.02.2024 у справі 916/2239/22.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення штрафу за неналежне виконання відповідачем умов договору, тобто спір про стягнення штрафних санкцій безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору поставки, а також враховуючи, що умовами договору не визначено конкретного місця виконання зобов`язання відповідача як постачальника, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вказане апелянтом зобов`язання не є таким, яке належить через його особливість виконувати тільки в певному місці, що у даному випадку виключає можливість застосування приписів ч. 5 ст. 29 ГПК України.

А тому передача даної справи за підсудністю до Господарського суду Сумської області - є обґрунтованою в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність передачі справи №910/916/25 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" про стягнення 393 816,00 грн на розгляд до Господарського суду Сумської області, з урахуванням розгляду у вказаному суді справи № 910/1191/25. Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, відповідно, виходячи із наведених норм чинного законодавства, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду та необґрунтованість поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. 2, 31, 234, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 31, 234, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймторг Логістика" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/916/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/916/25 - залишити без змін.

3. Матеріали справи направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім