ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.05.2025 Справа №905/1263/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Сизової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Керівника Краматорської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача 1 Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації,

позивача 2 Міністерства освіти та науки України

до відповідача Фізичної особи-підприємця Дрімайловця Володимира Валерійовича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Краматорського вищого професійного училища

за участю уповноважених представників сторін:

прокурор: Сєрова Н. С., прокурор, на підставі посвідчення (в режимі відеоконференції);

від позивача1: не з`явився;

від позивача2: не з`явився;

від відповідача: Синиченко Д.В., адвокат, на підставі ордеру (в режимі відеоконференції);

від третьої особи: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

У вересні 2023 року Керівник Краматорської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача 1 Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації (далі Департамент), позивача 2 Міністерства освіти і науки України (далі Міністерство) до Фізичної особи-підприємця Дрімайловця Володимира Валерійовича (далі - ФОП Дрімайловець В.В.), у якому просив зобов`язати відповідача здійснити поставку частин та приладдя до транспортних засобів та їх механічні частини (ДК 021:2015:34330000-9: Запасні частини до вантажних транспортів засобів, фургонів та легкових автомобілів), які були повернуті відповідачу для усунення виявлених невідповідностей, ремонту, заміни, а саме: Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Стенд - тренажер Діюча ходова частина легкового автомобіля, 1.00 шт., 31044,00 грн.; Стенд - тренажер Діючий дизельний двигун вантажного автомобіля з навісним обладнанням і електромеханічним приводом, 1.00 шт., 100495,00 грн., Стенд Шасі легкового передньопривідного автомобіля, 1.00 шт., 115420,00 грн.; Стенд тренажер Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва у повній комплектності, 1.00 шт., 105470,00 грн., Стенд тренажер Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва у повній комплектності, 1.00 шт., 105470,00 грн.; Стенд тренажер Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва у повній комплектності, 1.00 шт., 105470,00 грн.; Стенд тренажер Діючий інжекторний ДВЗ з ГБО, 1.00 шт., 125370,00 грн.; Стенд Паливний насос високого тиску легкового тиску дизельного автомобілю, 1.00 шт., 38307,00 грн.; Стенд Система зчеплення легкового автомобіля, 1.00 шт., 62187,00 грн.; Стенд Система зчеплення легкового автомобіля, 1.00 шт., 62187,00 грн.; Стенд Механічна коробка перемикання передач легкового автомобіля зі знімачем коробки гідравлічним підкатним, 1.00 шт., 60695,00 грн.; Стенд Автомабка перемикання передач легкового автомобіля, 1.00 шт., 182085,00 грн.; Стенд Коробка передач вантажного автомобіля, 1.00 шт., 90545,00 грн.; Стенд Автомобільне рульове управління і передня підвіска легкового автомобіля, 1.00 шт., 76067,00 грн.; Стенд Автомобільне рульове управління і передня підвіска легкового автомобіля, 1.00 шт., 76067,00 грн.; Стенд Гідравлічна гальмівна система автомобіля з підсилювачем гальм, 1.00 шт., 55720,00 грн.; Стенд Система освітлення і сигналізації у комплекті зі стендами Акумуляторна батарея, 1.00 шт., 43780,00 грн, а Краматорське вище професійне училище (далі Краматорське ВПУ) перевірити відповідність та прийняти це майно. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, Прокурор просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №14 від 21.12.2020,що укладений між Краматорським ВПУ і ФОП Дрімайловцем В.В.

Заявою про уточнення позову від 19.01.2024, що зареєстрована судом 26.01.2024, Прокурором доповнено підстави звернення з позовом до суду в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Підставність заявлених вимог прокурор нормативно обґрунтовує посиланням на ст. 131 -1 Конституції України, ст.ст. 4, 53, 54, 55 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. ст. 173, 174, 180, 208, 265-270 Господарського кодексу України ( далі- ГК України), ст.ст. 11, 203, 509, 525, 526, 530, 612, 656, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру».

Процедура провадження у справі у господарському суді

Ухвалою суду від 27.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1263/23 (суддя Левшина Г.В.). Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів Краматорське ВПУ.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.04.2024 у справі №905/1263/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2024, позовні вимоги задоволено.

Постановою Верховного Суду від 25.11.2024 у справі №905/1263/23 касаційну скаргу ФОП Дрімайловця В.В. задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 та рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2024 у справі №905/1263/23 скасовано, справу №905/1263/23 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.36 ГПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 справа №905/1263/23 передана на розгляд судді Устимовій А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.11.2024 прийнято до провадження справу №905/1263/23 (суддя Устимова А.М.). Розгляд справи №905/1263/23 вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено на 27.11.2024 о 12:30 год.

У зв`язку з знаходженням судді Устимової А.М. у вказану дату у відпустці за сімейними обставинами, підготовче засідання призначене на 27.11.2024 о 12:30 год. не відбулось, про що сторони повідомлені листом від 27.11.2024 та телефонограмою.

Ухвалою від 02.12.2024 підготовче засідання у справі призначено на 23.12.2024 о 12:00 год.

20.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від Прокурора надійшла заява про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 20.12.2024 заяву про участь Прокурора у всіх засіданнях суду в режимі відеоконференції судом задоволено.

Ухвалою від 23.12.2024 підготовче засідання відкладено на 16.01.2025 року об 11:00 год.

30.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від ФОП Дрімайловця В.В. надійшла заява про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 15.01.2025 заяву відповідача про участь у всіх засіданнях суду в режимі відеоконференції судом задоволено.

У подальшому підготовче засідання відкладалось та переносилось з об`єктивних причин.

Ухвалою від 17.04.2025 суд закрив підготовче провадження по справі та призначив судове засідання у справі на 14.05.2025 о 12:00 год (з урахуванням виправлень, що внесені ухвалою від 22.04.2025).

Ухвалою від 14.05.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 22.05.2025 року о 12:45 год.

У судовому засіданні 22.05.2025 представник прокуратури та представник відповідача приймали участь у режимі відеоконференції.

Представники позивачів, третьої особи у підготовче засідання 22.05.2025 не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені шляхом відправлення ухвали до електронних кабінетів останніх у підсистемі Електронний суд. Згідно з довідками про доставку електронного листа, що сформовані в підсистемі «Діловодство спеціалізованого суду», ухвала отримана 16.05.2025.

Крім того, Краматорському ВПУ судом здійснено відправлення ухвали від 14.05.2025 органами поштового зв`язку на адресу реєстрації. Згідно даних трекінгу відправлень офіційного сайту АТ «Укрпошта» відправлення повернуто на адресу суду з відміткою «Одержувач відсутній за вказаною адресою».

Міністерство звернулось у відповіді на відзив до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника. Дане клопотання судом задовольняється.

Прокурор під час судового розгляду справи у межах вступного слова позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, надав пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких в контексті висновків, що містяться у постанові Верховного Суду від 25.11.2024, зазначив, що обраний Прокурором спосіб захисту відповідає п.2 ч.1 ст. 678 ЦК України. Клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що понесені відповідачем під час первісного розгляду справи, прокурором не заявлялось. На питання суду щодо наявності заперечень щодо суми витрат на правничу допомогу, яку відповідач просить розподілити між сторонами за результатами вирішення спору, Прокурор заявив що в цілому вважає таку вимогу безпідставною з огляду на позицію прокуратури, висловлену по суті заявлених позовних вимог.

Представник відповідача під час судового розгляду справи у межах вступного слова просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву, акцентував увагу суду, що Прокурор не зазначає в якості правової підстави позову в його тексті п.2 ч.1 ст. 678 ЦК України, у будь-якому випадку обраний ним спосіб захисту не відповідає приписам вказаної норми права.

15.02.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. У письмових поясненнях від 21.03.2025 відповідач вказав, що означене клопотання втратило актуальність. Під час засідання суду просив залишити його без розгляду. Клопотання судом задоволене.

Представник відповідача також звернувся до суду з письмовою заявою про направлення відповідних доказів у порядку, що передбачений ч.8 ст.129 ГПК України, що викладена у заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу від 09.05.2025, при первісному розгляді справи.

Крім того, під час судового розгляду справи до судових дебатів відповідачем зроблено заяву про те, що докази для встановлення судом розміру витрат на правничу допомогу, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи при її новому розгляді, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Під час судового розгляду справи суд з`ясовав фактичні обставини справи та безпосередньо дослідив докази, які містяться в матеріалах справи, за наслідками чого проведено судові дебати, в ході яких Прокурор та представник відповідача підтвердили позицію, що викладена в межах вступного слова.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4356-IX від 16.04.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.

Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, враховуючи постійні обстріли м.Харків, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.

Позиція учасників процесу

В обґрунтування своєї правової позиції Прокурор послався на те, що при виконанні договору №14 від 21.12.2020 ФОП Дрімайловець В.В. поставив Краматорському ВПУ обладнання до транспортних засобів згідно видаткових накладних №7 від 24.12.2020 та №8 від 24.12.2020, Краматорським ВПУ оплата товару здійснена. У подальшому встановлено, що частина обладнання є неякісною та такою, що не відповідає умовам договору та тендерної документації, внаслідок чого за Актами приймання-передачі №230921-01 від 23.09.2021 та №230921-02 від 02.12.2021 за погодженням сторін Покупцем повернута Постачальнику для заміни та усунення недоліків товару, однак проведеною Краматорським ВПУ інвентаризацією встановлено часткове неповернення на 12.05.2023 ФОП ДрімайловцемВ.В. означеного товару на загальну суму 1 496 129,00грн, що свідчить про невиконання відповідачем умов цього договору належним чином. Як наслідок, Прокурор зазначив, що Краматорському ВПУ належить право вимагати повернення переліченого найменування частин та приладдя до транспортніх засобів та їх механічні частини або суми оплати за не отриманий товар в розмірі 1 496 129,00 грн, одержаних як оплату на виконання договору № 14 від 21.12.2020. На думку Прокурора, такими діями відповідача порушені інтереси держави та суспільні інтереси, оскільки Покупець не отримав оплачену бюджетними коштами кількість товару. При цьому, Краматорським ВПУ, якому належить право вимоги повернення майна, не вжито належних заходів щодо його повернення або стягнення витрачених коштів до бюджету в судовому порядку. У зв`язку з чим порушені державні інтереси залишилися незахищенними.

Порушення інтересів держави у даній справі Прокурором, зокрема, обґрунтовано нездійсненням ФОП Дрімайловцем В.В. передачі попередньо оплаченого товару, що призвело до безпідставного невиконання істотних умов договору, та відповідно до неефективного використання бюджетних коштів - неможливості Покупцем тривалий час користуватися майном, що придбане за бюджетні кошти, що створює передумови для можливого витрачення додаткових бюджетних коштів для поновлення порушеного права. Тим самим, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Компетентними суб`єктами владних повноважень щодо захисту зазначених інтересів держави у спірних правовідносинах Прокурор визначив Міністерство та Департамент, які відповідно до повноважень здійснюють управління Краматорським ВПУ.

В позовній заяві Прокурор акцентує, що оскільки джерелом фінансування є саме бюджетні кошти, головним розпорядником яких є Міністерство, останнє є заінтересованою особою щодо законного та раціонального витрачання цих коштів. Крім того, відповідно до положень Бюджетного кодексу України, Положення про Мінмолодьспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 220, Міністерство наділене повноваженнями щодо здійснення контролю за витрачанням бюджетних коштів, а отже, є уповноваженим державою органом здійснювати функції захисту інтересів держави в спірних правовідносинах.

Незважаючи на повідомлення Краматорської окружної прокуратури про виявлені порушення, Департамент та Міністерство як державні органи контролю використання виділених грошових коштів не скористалися наданими їм повноваженнями щодо захисту та відновлення порушених прав держави у суді.

У письмових поясненнях від 27.11.2024, які Прокурор надав на ухвалу суду від 14.11.2024 щодо звернення до суду з позовом на користь держави в особі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Краматорського ВПУ за умови, що позов прокурором подано в інтересах держави в особі позивачів - Департаменту та Міністерства, Прокурор наполягав на правомірності такого звернення, вказуючи, що згідно з п. 6.1 Статуту Краматорського ВПУ управління вищим професійним училищем здійснюється Міністерством освіти та науки України та структурним підрозділом, створеним Донецькою обласної державної адміністрацією, головним розпорядником бюджетних коштів є департамент, розпорядником коштів нижчого рівня (відповідальний виконавець) - Краматорське ВПУ. Нездійснення захисту інтересів держави компетентним суб`єктом полягає у тому, що незважаючи на те, що Краматорською окружною прокуратурою спрямовано листи щодо виявленого порушення до Департаменту за №53-2372вих-23 від 13.07.2023 та до Міністерства за №53- 2377вих-23 від 13.07.2023, жодних заходів цивільно-правового характеру останніми не вжито, що свідчить про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави.

Позиція Прокурора з цього приводу уточнюється у письмових поясненнях від 20.12.2024, в яких додатково зазначено, що відповідно до п. 7.10 та 7.11 Статуту третьої особи майно вищого професійного училища є державною власністю, що закріплене Міністерством освіти і науки України за вищим професійним училищем, і перебуває на праві оперативного управління вищого професійного училища, тим самим вище професійне училище несе відповідальність перед Міністерством освіти і науки України за збереження та використанням за призначенням закріпленого за ними майна. Краматорське ВПУ, зазначено як третя особа у зв`язку з тим, що вирішенням вказаного спору зачіпаються інтереси вказаного учбового закладу як сторони по договору, яка повинна прийняти майно та зберігати його.

Внаслідок наведеного, Прокурор просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Міністерство освіти і науки України, що є позивачем у справі, підтримало позов Прокурора у повному обсязі, заявивши, що Краматорською окружною прокуратурою в установленому законом порядку встановлено наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру щодо неналежного виконання договору. Вважає, що Краматорське ВПУ мало право вимагати повернення відповідачем переліченого найменування товару, однак не скористалося своїм правом. Порушення інтересів держави вбачають в тому, що ФОП Дрімайловець В.В. не виконав істотних умов договору, що призвело до неправомірно отримання відповідачем бюджетних коштів та покладання на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи позовні вимоги Прокурора безпідставними, оскільки на виконання умов укладеного договору останній 24.12.2020 передав, а Краматорське ВПУ у відповідності з положеннями Інструкцій №ІІ-6 від 15.06.1965 та №ІІ-7 від 25.04.1966, що затверджені постановами Держарбітражу СРСР, прийняло товар з необхідною технічною документацією без будь-яких зауважень і заперечень щодо його кількості, комплектності та якості, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними. Наведене свідчить про належне виконання Постачальником своїх зобов`язань, платіжними дорученнями №2 та №8 від 29.12.2020 Краматорське ВПУ розрахувалось за отриманий товар. Невідповідність і неякісність товару самостійно встановлені Краматорським ВПУ у вересні 2021 року і повторно у листопаді 2021 року та не підтверджені будь-якими об`єктивними експертними висновками. Частини та приладдя до транспортних засобів (згідно переліку) отримані відповідачем за актами приймання - передачі №230921-01 від 23.09.2021 та №230921-02 від 02.12.2021 для проведення аналізу, виявлення недоліків та невідповідностей. Відсутність жодних дій і заперечень з боку Краматорського ВПУ при прийманні товару відносно наявності технічної або супровідної документації на товар, як в момент їх отримання на склад, так і в розумний строк, визначений умовами договору, і в строки, передбачені нормами Інструкцій П-6 та П-7, застосування яких узгоджено у договорі, а також відсутність заперечень щодо неналежного виконання відповідачем його договірних зобов`язань за договором на постачання товару в асортименті, кількості, в строки, за ціною та якісними характеристиками, які б були направлені йому в передбачений термін належними засобами зв`язку свідчить про дотримання умов та належне виконання умов договору відповідачем.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для представництва Прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, відповідач стверджує, що у даному випадку, з огляду на зміст позовної заяви, предмету та підстав позову Прокурор фактично замінює належного позивача Краматорське ВПУ, яке є юридичною особою та може захищати свої права та інтереси. Зокрема, позов Прокурора щодо зобов`язання відповідача здійснити поставку частин та приладдя, а Краматорське ВПУ перевірити відповідність та прийняти вказане майно, за своєю сутністю направлений на захист порушеного права саме Краматорського ВПУ, яке у справі має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів. Відповідно до вимог господарського процесуального законодавства Прокурор наділений правом на звернення до суду з вимогами на користь позивача, але не третьої особи. Крім того, можливість покладання на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально-правових обов`язків чинними нормами права не передбачені. Визнання Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації та Міністерства освіти і науки України компетентними органами влади, які уповноважені захищати інтереси держави у спірних правовідносинах, належним чином Прокурором не обґрунтовані, будь-яких позовних вимог на захист їх прав чи законних інтересів Прокурором не висувається.

Щодо обраного Прокурором способу захисту порушеного права, відповідач зазначив, що взаємні зобов`язання сторін щодо передачі, прийняття, перевірки та оплати товару за договором виконані у повному обсязі та в строки, передбачені договором, права та обов`язки сторін за договором є відповідно припиненими, строк договору закінчився, що унеможливлює виконання його умов в певній частині, як того вимагає Прокурор.

Відповідач вважає ці обставини достатніми для відмови у задоволенні позову Прокурора в повному обсязі.

Краматорське ВПУ та Департамент письмово позиції щодо заявлених позовних вимог не висловили.

Виклад обставин справи, встановлених судом

На підставі постанови Кабінету Міністрів України №925 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на створення навчально-практичних центрів сучасної професійної (професійно-технічної) освіти» (із зміни), розпорядження Кабінету Міністрів України №1055-р від 26.08.2020 «Про розподіл обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на створення навчально-практичних центрів сучасної професійної (професійно-технічної) освіти у 2020 році», розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації №1354/5-19 від 05.12.2019 «Про обласний бюджет на 2020 рік» (із змінами) у 2020 році передбачено виділення коштів для створення навчально-практичного центру на базі Краматорського вищого професійного училища у розмірі 4500,00 тис грн, зокрема: 3100,00 тис грн субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам, 1300,00 тис грн співфінансування в обласного бюджету, 100,00 тис грн співфінансування за рахунок власних коштів закладу (спеціального фонду). Головним розпорядником коштів є Департамент, розпорядником коштів нижчого рівня (відповідальний виконавець) Краматорське вище професійне училище.

Означена інформація міститься в листі Департаменту №1376/0/161-23/01-27 від 28.07.2023.

У листах Департаменту №01-23/609/0/160-20 від 20.03.2020, №01-23/646/0/160-20 від 31.03.2020 зазначено, що планувалось створення навчально-практичного центру автомобільного напрямку на базі Краматорського ВПУ на суму 4500,0 тис.грн, з яких придбання обладнання 3600,0 тис. грн; реконструкція 900 тис.грн; співфінансування зі спеціальних фондів вказаного закладу 50,0тис.грн.

20.10.2020 на вебсайті https://www.prozorro.gov.ua/опубліковано оголошення про проведення Краматорським ВПУ процедури закупівлі частин та приладдя до транспортних засобів та їх механічні частини (ДК 021:2015:34330000-9: Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів) з очікуваною вартістю 3 465 000,00 грн (ID UA-2020-11-20-001137-b).

Переможцем тендерної процедури згідно протоколу розкриття тендерної пропозиції за закупівлею від 08.12.2020 визначено ФОП Дрімайлівця В.В. з ціновою пропозицією 3 447 675,00 грн.

21.12.2020 між Краматорським вищим професійним училищем (Покупець) та ФОП Дрімайловцем В.В. (Постачальник) за результатами проведення процедури публічних закупівель у системі Prozorro укладено договір №14, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність частини та приладдя до транспортних засобів та їх механічні частини код ДК 021:2015 (CPV) 4330000-9 - Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів (далі - товар), а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити вартість товару (пункт 1.1 договору).

Як визначено сторонами в п.п. 1.2-1.6 останнього найменування, асортимент, кількість та ціни зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору. Кількість товару, що є предметом договору, може бути зменшена в залежності від реального скасування витрат та потреб покупця. Постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичним особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством. Місце поставки товару - Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв України, буд. 5. Строк поставки товару - до 31.12.2020 зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 10.3 цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2020, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання них сторонами.

Загальна сума договору складає 3 447 675,00 грн (п. 3.2 договору).

У відповідності з п.3.1 договору ціна товару, укомплектованого відповідно до розділу 2 договору, включає в себе ціну за товар до місця поставки, з урахуванням ПДВ, витрати на транспортування, встановлення та налаштування предмету закупівлі та усі необхідні податки, збори та обов`язкові платежі, що мають бути сплачені у даному випадку, а також визначеного покупцем, сплату мита, податків та інших зборів і обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені згідно з чинним законодавством України в зв`язку з ввезенням на митну територію України та розмитненням, враховуючи вимоги розділу 4 договору.

Як визначено п. 4.15 Постачальник зобов`язаний поставити товар Покупцю протягом 45 календарних днів від початку перебігу строку поставки. У випадку неможливості поставки всього товару Постачальником Покупцю до кінця строку поставки, Постачальнику дозволяється здійснити поставку не більше ніж 75 % одиниць продукції (верстатів) в інший день, але не пізніше 25.01.2021.

Умови поставки товару визначені у розділі 4 договору, яким передбачено, що Постачальник зобов`язаний поставити, установити, підключити та налаштувати цей предмет закупівлі і передати Покупцю товар на умовах DDP - місце поставки товару вказане у пункті 1.5 договору (відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року). Налаштування цього предмета купівлі проводиться представником Постачальника за адресою замовника. Постачальник за власний рахунок здійснює доставку товару. Витрати по перевезенню товару зі складу Постачальника до місця поставки товару і з розвантаження та занесення в споруду, а також інші витрати, передбачені чинним законодавством України, які необхідні з виконанням цього договору, включені в ціну за товар, визначену в додатку №1, і відносяться на рахунок Постачальника (п.п. 4.1 - 4.3 договору).

Факт прийому-передачі товару підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної (п.4.8 договору). При цьому, право власності на товар виникає у момент його передачі від Постачальника до Покупця на підставі видаткової накладної, підписаної представниками сторін (п.4.13 договору).

Згідно п. 4.5 останнього приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем у відповідності з Інструкціями №П-6 від 15.06.1965р. та №П-7 від 25.04.1966, затверджених постановами арбітражу СРСР. При виявленні невідповідності якості або кількості товару, що постачається, складаються акти, згідно з чинним законодавством. На підставі цих актів покупець має право пред`явити рекламацію постачальнику протягом 5 робочих днів з моменту поставки товару (п. 4.6 договору).

Пункт 3.3 договору визначає, що розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України. Оплата здійснюється в розмірі повної вартості товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах у цьому договорі (п. 5.1 договору).

Згідно п.5.2 договору Покупець повинен сплатити поставлений товар на підставі видаткової накладної, підписаної представниками сторін, не пізніше 30 днів з дати поставки товару Постачальником. Але, у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на свій реєстраційний рахунок.

Відповідно до п. 2.4 договору в межах гарантії Постачальник зобов`язується за свій рахунок протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмового повідомлення від Покупця про настання гарантійних обставин на вимогу покупця провести заміну товару або здійснити усунення несправностей і/або дефектів.

Положеннями розділу 7 Договору від 21.12.2020 №14 передбачена відповідальність сторін, зокрема: 7.2. За порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) Товару, який передається Покупцю, з Постачальника стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від вартості неякісного Товару. 7.3. При порушенні строків заміни або гарантійного ремонту Товару, який передається Покупцю, з Постачальника стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від вартості неякісного Товару. 7.5. В разі поставки неякісного Товару або надання неякісних Послуг Покупець має право не оплачувати Товар до повного і належного виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором, а Постачальник зобов`язується замінити неякісний Товар Товаром належної якості. 7.6. У разі невиконання або неналежного виконання Постачальником зобов`язань за Договором, Покупець має право за своїм вибором використати оперативно-господарську санкцію у вигляді: - відмовити від оплати за неякісно поставлений Товар із звільненням Покупця від будь-якої відповідальності за такі дії; - відмови від виконання подальших своїх зобов`язань за цим Договором із звільненням від відповідальності за таке невиконання.

Сторонами договору підписано Специфікацію (додаток №1) до договору, в якій визначено найменування, кількість та вартість товару, що мав бути поставлений Постачальником Покупцю. Зміни до вказаної Специфікації внесено шляхом підписання сторонами додаткової угоди №1 від 22.12.2020.

На виконання умов договору №14 від 21.12.2020 ФОП Дрімайловецем В.В. передано, а Краматорським ВПУ прийнято:

- за видатковою накладною №07 від 24.12.2020 товар на загальну суму 2 184 622,00грн, а саме: 1. Комплект інструментів для діагностики двигуна у кількості 5 шт., за ціною 22387,50 грн. за одиницю, на суму 111937,50 грн.; 2. Підйомник автомобільний електрогідравлічний, 3,5 тони у кількості 1 шт., на суму 102485,00 грн.; 3. Кран для демонтажу автомобільних двигунів у кількості 1 шт., на суму 10049,50 грн.;4. Установка для зливу та заливу мастила у кількості 1 шт., на суму 14129,00 грн.;5. Набір пневматичного інструменту у кількості 4 шт., за ціною 12537,00 грн. за одиницю, на суму 50148,00 грн.;6. Стенд поворотний для складання та розбирання двигуна у кількості 5 шт., за ціною 8955,00 грн. за одиницю, на суму 44775,00 грн.;7. Стенд тренажер Діючий передньопривідний легковий автомобіль у кількості 1 шт., на суму 310440,00 грн.;8. Стенд тренажер Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва в повній комплектності у кількості 2 шт., за ціною 105470,00 грн. за одиницю, на суму 210940,00 грн.;9. Стенд Діючий дизельний двигун легкового автомобіля у кількості 1 шт., сума без ПДВ 90545,00 грн.;10. Стенд тренажер Діючий дизельний двигун вантажного автомобіля з навісним обладанням і електромеханічним приводом у кількості 1 шт., на суму 100495,00 грн.;11. Стенд-тренажер Діючий інжекторний ДВЗ з ГБО у кількості 1 шт., а суму 125370,00 грн.;12. Стенд Паливний насос високого тиску легкового дизельного автомобіля у кількості 1 шт., на суму 38307,50 грн.;13. Стенд Система зчеплення легкового автомобіля у кількості 2 шт., за ціною 62187,00 грн. за одиницю, на суму 124375,00 грн.;14. Стенд Механічна коробка перемикання передач легкового автомобіля зі знімачем коробки гідравлічним підктним у кількості 1 шт., на суму 60695,00 грн.;15. Стенд Автоматична коробка перемикання передач легкового автомобіля у кількості 1 шт., на суму 182085,00 грн.;16. Стенд коробка передач вантажного автомобіля у кількості 1 шт., на суму 90540,00 грн.;17. Стенд тренажер Діюча ходова частина легкового автомобіля у комплекті з парними динамічними стендами механізмів та систем автомобіля у кількості 6 шт., за ціною 17745,00 грн., на суму 106470,00 грн.;18. Стенд Шасі легкового передньопривідного автомобіля у кількості 1 шт., на суму 115420,00 грн.;19. Стенд Автомобільне рульове управління і передня підвіска легкового автомобіля у кількості 2 шт., зпа ціною 76067,75 грн. за одиницю, на суму 152135,50 грн.;20. Стенд Гідравлічна гальмівна система автомобіля з підсилювачем гальм у кількості 1 шт., на суму 55720,00 грн.;21. Стенд Система освітлення і сигналізації у комплекті зі стендами Акумуляторна батарея у кількості 2 шт., за ціною 43780,00 грн. за одиницю, на суму 87560,00 грн.

- за видатковою накладною №08 від 24.12.2020 товар на загальну суму 1 263 053,00 грн, а саме: 1. Шафа для спеціального одягу 1830х4600х500 у кількості 1 шт., на суму 42785,00 грн.; 2. Інструментальна тумба 920х500х600 у кількості 10 шт., за ціною 7761,00 грн. за одиницю, на суму 77610,00 грн.; 3. Шафа інструментальна 1800х800х500 у кількості 7 шт., за ціною 9950,00 грн. за одиницю, на суму 69650,00 грн.; 4. Компресор 360 л. 10 бар у кількості 1 шт., на суму 24875,00 грн.; 5. Верстак однотумбовий з лещатами 850х1500х620 у кількості 1 шт., на суму 9950,00 грн.; 6. Верстак безтумбовий з лещатами 850х1200х620, стільниця метал у кількості 14 шт., за ціною 9651,50 грн. за оди ницю, на суму 135121,00 грн.; 7. Верстак безтумбовий з лещатами 850х1200х620, стільниця резина у кількості 9 шт., за ціною 7363,00 за одиницю, на суму 66267,00 грн.; 8. Учбовий набір домкратів у кількості 2 шт., за ціною 9552,00 грн. за одиницю, на суму 19104,00 грн.; 9. Шиномонтажний комплект верстатів у кількості 1 шт., на суму 290540,00 грн.; 10. Ванна для перевірки герметичних коліс у кількості 1 шт., на суму 20696,00 грн.; 11. Мийний апарат високого тиску, 220 бар у кількості 1 шт., на суму 54725,00 грн.; 12. Пуско зарядний візок, 320А у кількості 2 шт., за ціною 26865,00 грн. за одиницю, на суму 53730,00 грн.; 13. Візок з універсальним набором інструменту у кількості 10 шт., за ціною 39800,00 грн. за одиницю, на суму 398000,00 грн.

Видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтиском печатки відповідача. Факт передачі товару та його отримання сторонами не заперечується.

На виконання до умов договору Краматорське ВПУ платіжними дорученнями №2 грошові кошти на суму 2 184622,00 грн та №8 на суму 1 263 053,00 грн 29.12.2020 перерахувало на користь ФОП Дрімайловця В.В.

Краматорське ВПУ направило ФОП Дрімайловцю В.В. вимогу №326/1 від 17.09.2021, у якій на виконання умов договору №14 від 21.12.2020 просило замінити або усунути несправності поставленого відповідно до зазначених видаткових накладних товару згідно з переліком, а саме: 1. Лещата, 1 штука, якими укомплектований Верстак безтумбовий з лешатами 850x1200x620, стільниця резина», позиція №7 відповідно до видаткової накладної №08 від 24.12.2020(Виявлений дефект - змінення геометрії гвинта затискного механізму);2. Парні динамічні стенди, 5 штук, якими укомплектований Стенд тренажер Діюча ходова частина легкового автомобіля у комплекті з парними динамічними стендами механізмів та систем автомобіля, позиція №17 відповідно до видаткової накладної №07 від 24.12.2020 (Виявлений дефект - порушення цілісності елементів кріплення стендів); 3. Стенд Діючий дизельний двигун легкового автомобіля, 1 штука, позиція №9 відповідно до видаткової накладної №07 від 24.12.2020 (Виявлений дефект - порушення цілісності елементів кріплення двигуна); 4. Стенд тренажер Діючий дизельний двигун вантажного автомобіля з навісним обладанням і електромеханічним приводом, 1 штука, позиція №10 відповідно до видаткової накладної №07 від 24.12.2020 (Виявлений дефект - порушення працездатності електромеханічного приводу); 5. Стенд "Шасі легкового передньопривідного автомобіля", 1 штука, позиція №18 відповідно до видаткової накладної №07 від 24.12.2020 (Виявлений дефект - порушення цілісності елементів кріплення стенду та опорних елементів стенду).

У листі №200921-05 від 20.09.2021 ФОП Дрімайловець В.В. у відповідь на вимогу № 326/1 від 17.09.2021 повідомив третю особу про намір відвідати заклад для більш детального огляду необхідної для заміни або усунення несправностей продукції 23.09.2021.

23.09.2021 сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі № 230921-01, за змістом якого відповідач прийняв передану продукцію за списком та зобов`язався зробити огляд задля виявлення дефектів, повідомити Училище про строки заміни або усунення несправностей переданої продукції офіційним листом у строк не пізніше 2 робочих днів. Також відповідач зобов`язався зробити заміну або усунути недоліки переданої продукції відповідно до виявлених дефектів у строк, передбачений умовами договору та чинного законодавства України.

Перелік переданої за актом продукції відповідає переліку, що наведений третьою особою в листі №326/1 від 17.09.2021.

Листом №271021-01 від 27.10.2021 відповідач підтвердив наявність всіх, зазначених у вимогі № 326/1 від 17.09.2021, дефектів та недоліків товару, що переданий для виявлення останніх, та повідомив Краматорське ВПУ про здійснення заміни, усунення несправностей у найшвидший термін, зокрема, заплановано на 30.10.2021.

У листі №261121-11 від 26.11.2021 відповідач повідомив третю особу про неможливість усунення дефектів шляхом заміни запчастин, оскільки зазначені дефекти призвели до порушення внутрішньої конструкційної цілісності зазначеного обладнання, відновлення якого можливе лише шляхом виготовлення нового, завершення ремонтних робіт до 28.02.2022.

Листом №462 від 06.12.2021 Краматорське ВПУ вимагало від відповідача повернення обладнання, переданого згідно з актом приймання-передачі № 230921-01 від 23.09.2021.

Відповідач у листі №071221-01 від 07.12.2021 повідомив про здійснення повернення продукції, що передана у відповідності до по пункту 1 акту в строк до 11.12.2021, по пунктах 2-5 акту - в строк до 31.12.2021 відповідно.

У листі Краматорського ВПУ №434/1 від 24.11.2021 до відома відповідача доведено, що за наслідками проведеного огляду техніки, обладнання та устаткування, встановлено, що отримані товарно-матеріальні цінності відповідно до договору №14 та видаткових накладних не відповідають умовам тендерної документації, затвердженої рішенням тендерного комітету Краматорського ВПУ (протокол від 20.11.2020 № 93), та наведено відповідний перелік: шафа для спеціального одягу в кількості 1 од. з розміром 1830х4600х500 мм, кількістю секцій і дверей 30 (відповідно умов тендерної документації), в наявності шафа з розмірами 1830х2300х500 мм, кількість секцій і дверей 16, що вдвічі менше необхідного; 10 інструментальних тумб мали бути з розмірами 920х500х600 мм, фактично 840х500х600 мм; розмір екрану встановленого на верстаки 14 од. має бути 500х1200х240 мм, фактично 500х1200х155 мм; вантажопідйомність стенду поворотного для складання та розбирання двигуна у кількості 5 од. не відповідає умовам тендерної документації не менше 500 кг, поставлені стенди мають вантажопідйомність 450 кг та відсутні допоміжні комплекти слюсарного інструменту; мийний апарат високого тиску Grunhelm GR-2800IM PROF1 у кількості 1 од. не відповідає умовам тендерної документації в частині відповідності таким технічним характеристикам: максимальний робочий тиск не менше 220 бар, температура підігріву води 45-60°C, напруга мережі живлення 380В, бак підготовки води об`ємом 500-1000 літрів. В наявності мийка високого тиску Grunhelm GR-2800IM PROF1 за своїми характеристиками має робочий тиск 214 бар, а максимальна температура води на виході 40°C та напруга мережі живлення 220В. Крім того, відсутній бак підготовки води об`ємом 500-1000 л.; пуско-зарядні пристрої Intertool AT-3016, у кількості 2 од., має наступні характеристики: ємність акумулятора 700Аг, пусковий струм 300А, максимальна вживана потужність 1600Вт, відсутній дисплей LCD, що не відповідає умовам тендерної документації в чатині різниці характеристик: максимальної ємності акумуляторної батареї 300Аг, пускового струму 320А, максимальної вживаної потужності 800Вт, дисплей LCD; візки з універсальним набором інструментів у кількості 10 одиниць не відповідають умовам тендерної документації та тендерної пропизиції в частині комплектності; комплекти інструментів для діагностики двигуна у кількості 5 одиниць не відповідають умовам тендерної документації в частині кількості перехідних з?єднань: не менше 40шт., фактично перехідних з?єднань 25 шт.; підйомник автомобільний електрогідравлічний ЕСО 1141 у кількості 1 одиниці характеризується висотою підйому 1917 мм, часом підйому 50 сек., часом спуску 40 сек., що не відповідає умовам тендерної документації та тендерної пропозицй в частині висоти підйому (не менше 2000 мм), часу підйому/спуску (не вище 23/25 сек.); установка для зливу та заливу мастила у кількості 1 одиниці, у зв?язку з відсутністю технічного паспорту не можливо визначити відповідність тендерній документації; набор пневматичного інструменту у кількості 4 одиниць, не відповідає умовам тендерної документації; стенд-тренажер «Діючий передньопривідний легковий автомобіль» у кількості 1 одиниці, не відповідає умовам тендерної документації в частині відсутності технологічних отворів, що забезпечують візуалізацію конструкції і вільний доступ до компонентів і деталей, розташованих всередині елементів з правого боку кузова автомобіля.

У вказаному листі Краматорське ВПУ окремо вказує, що інше обладнання згідно з наведеним переліком за зовнішніми ознаками не нове, морально та фізично застаріле, покрите фарбою, не має повної комплектації, що не відповідає умовам тендерної документації. Зокрема, стенд-тренажер «Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва в повній комплектності» у кількості 2 одиниць; стенд-тренажер «Діючий інжекторний ДВЗ з ГБО» у кількості 1 одиниці; стенд-тренажер «Діюча ходова частина легкового автомобіля» у кількості 1 одиниці; стенд «Паливний насос високого тиску легкового дизельного автомобіля» у кількості 1 одиниці; стенд «Система зчеплення легкового автомобіля» у кількості 2 одиниць; стенд «Автоматична коробка перемикання передач легкового автомобіля» у кількості 1 одиниці; стенд «Коробка передач вантажного автомобіля» у кількості 1 одиниці; стенд «Автомобільне рульове управління і передня підвіска легкового автомобіля» у кількості 2 одиниць; стенд «Гідравлічна гальмівна система автомобіля з підсилювачем гальм» у кількості 1 одиниці; стенд «Система освітлення і сигналізації» та «Стенд акумулятора» у кількості 2 одиниць.

Внаслідок наведеного третя особа вимагала усунення виявлених порушень у найкоротший термін.

У листі №261121-15 від 26.11.2021, який направлений у відповідь на вимогу №434/1 від 24.11.2021, відповідач зазначив про готовність прийняти поставлену продукцію для проведення аналізу, виявлення недоліків та невідповідностей, а також для усунення останніх у разі наявності згідно з переліком з визначенням термінів за кожною одиницею.

02.12.2021 сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі № 230921-02, за змістом якого відповідач прийняв передану продукцію згідно з переліком для проведення аналізу, виявлення недоліків та невідповідностей, а також їх усунення за переліком з визначенням термінів за кожною одиницею. Перелік переданої за актом продукції відповідає переліку, що наведений третьою особою в листі №434/1 від 24.11.2021. В акті констатовано, що у разі порушення строків повернення товару, Постачальник повинен повернути кошти за товар згідно акту передачі.

Листом №13.01.22-01 від 13.01.2022 відповідач повідомив третю особу про часткове виправлення недоліків обладнання згідно з переліком, а також щодо переліку обладнання, яке знаходиться на стадії дослідження та виявлення недоліків. Відповідач зазначив, що термін повернення обладнання складатиме 3 тижні до 04.02.2022.

Краматорське ВПУ направило на адресу відповідача вимогу №64 від 04.02.2022 про повернення непоставленого обладнання або, у разі неможливості виконати зобов`язання, повернення грошових коштів. Відповідач відповіді на вимогу не надав, товар не повернув.

Територіальним управлінням Рахункової палати по Донецькій та Луганській областях за результатами здійснення аудиту ефективності використання коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на створення навчально-практичних центрів сучасної професійної (професійно-технічної) освіти в Краматорському ВПУ складено акт №24-10/18-38«о» від 26.11.2021. У вказаному акті визначено, що має місце невідповідність поставленого Постачальником ФОП Дрімайловцем Краматорському ВПУ товару умовам договору №14 від 21.12.2020.

В матеріалах справи докази на підтвердження повернення ФОП Дріймаловцем В.В. отриманих ним від Покупця частин і приладдя до транспортних засобів після усунення недоліків відсутні.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Дослідивши обставини справи та надані сторонами в порядку статті 74 ГПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, надавши правову оцінку спірним правовідносинам, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову зважаючи на таке.

Скасовуючи постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 та рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2024 у справі №905/1263/23, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.09.2024 вказав на те, що:

«Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір у справі, що розглядається, за обставин поставки відповідачем товару неналежної якості, що не заперечується сторонами, в порушення наведених норм матеріального та процесуального права не встановили та в рішеннях не зазначили, чи відповідає обраний прокурором спосіб захисту права держави, а саме «зобов`язання відповідача здійснити поставку частин та приладдя до транспортних засобів та їх механічні частини згідно з переліком, а училище перевірити відповідність та прийняти це майно», способу, визначеному законом, зокрема статтею 678 ЦК, у якій чітко визначено правові наслідки передання товару неналежної якості, або умовам укладеного договору від 21.12.2020 №14 у контексті того, чи призведуть такі заявлені позовні вимоги до відновлення порушених прав держави і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

Суди попередніх інстанцій, задовольнивши позовні вимоги прокурора та зобов`язавши відповідача виконати певні дії на користь Краматорського вищого професійного училища (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів), не обґрунтували, з посиланням на норми чинного процесуального законодавства, можливість задоволення такої позовної вимоги на користь держави в особі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Училища, при тому, що позов прокурором було подано в інтересах держави в особі Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації та Міністерства освіти та науки України».

Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (ч.1 ст.316 ГПК України).

Здійснюючи правосуддя, у відповідності до положень статті 5 ГПК України господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України закріплене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина третя статті 4 ГПК України).

Щодо подання позову Прокурора в інтересах держави

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України закріплено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон), в частині першій якої визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя статті 23 Закону).

У розумінні наведеної норми закону «не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

За правилами частини третьої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За правилами частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

У справі, що розглядається, Прокурор подав позов в інтересах держави в особі Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації та Міністерства освіти і науки України.

При зверненні до суду захист інтересів держави Прокурор обґрунтував нездійсненням уповноваженими органами влади законодавчо покладеного на них обов`язку у сфері контролю щодо правомірності та ефективності використання бюджетних коштів. Невиконання Постачальником умов договору, укладеного за результатами проведення процедури публічних закупівель, призвело до виплати грошових коштів, які не забезпечені товаром, неможливості закладу освіти тривалий час користуватись майном, що зумовило порушення економічних інтересів держави.

Матеріалами справи встановлено, що оспорюване майно придбане Краматорським ВПУ, у тому числі, за кошти державного бюджету за КПКВК 2211210 «Субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на створення навчально-практичних центрів сучасної професійної (професійно-технічної) освіти».

Пунктом 18 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я, середньострокових зобов`язань за державними контрактами (договорами) щодо закупівлі озброєння, військової техніки, зброї і боєприпасів та здійснення витрат бюджету (п.47 вказаної статті).

Згідно листа №1376/0/161-23/01-27 від 28.07.2023 Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації зазначив, що головним розпорядником коштів, які були витрачені в якості оплати відповідачу за договором, є Департамент, а розпорядником коштів нижчого рівня (відповідальний виконавець) Краматорське вище професійне училище.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про професійно-технічну освіту» (далі Закон) державний нагляд (контроль) у галузі професійної (професійно-технічної) освіти здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, та органами управління освітою. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, визначаються Законом України «Про освіту».

Міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади та головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти (пункт 1 Положення про Міністерство освіти і науки України затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №630 з відповідними змінами).

Відносини права власності в галузі професійної (професійно-технічної) освіти врегульовані статтею 49 Закону, відповідно до якої засновки закріплює за закладами професійної (професійно-технічної) освіти державної або комунальної форми власності та установами професійної (професійно-технічної) освіти об`єкти права власності, які належать засновнику на праві власності або орендовані ним у інших власників. Об`єкти права власності закріплюються засновником за закладом професійної (професійно-технічної) освіти державної або комунальної форми власності або установою професійної (професійно-технічної) освіти на праві оперативного управління.

Статут Краматорського вищого професійного училища (далі Статут) затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 23.06.2017 №917. Згідно пункту 1.1. Статуту Краматорське вище професійне училище є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом.

Міністерство освіти і науки України, місцевий орган управління професійно-технічною освітою відповідно до повноважень, визначених актами законодавства, здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства і Статуту та приймають відповідні рішення в разі їх порушення (пункт 1.9. Статуту).

Вище професійне училище належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, місцевого органу управління професійно-технічною освітою відповідно до повноважень, визначених нормативно-правовими актами (пункт 6.1. Статуту).

У пункті 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 №3-рп/99 зазначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Зважаючи на викладені обставини, надавши оцінку наведеним нормативно-правовим актам, суд визнає, що Міністерство освіти і науки України та Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації є компетентними органами влади, які згідно положень чинного законодавства, мають відповідні повноваження щодо здійснення функцій із захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

В абзаці 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» унормовано, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Краматорська окружна прокуратура листами №53-2372, №53-2377 від 13.07.2023 повідомила Департамент та Міністерство про виявлені факти порушення законодавства при виконанні договору поставки та звернула увагу на необхідність виправлення ситуації для захисту інтересів держави.

Міністерство освіти і науки України листом №1/10544-23 від 18.07.2023 повідомило прокурора про відсутність інформації щодо укладення між Краматорським вищим професійним училищем та ФОП Дріймаловцем В.В. 21.12.2020 договору №14 про закупівлю «ДК 021:2015:34330000-9: Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів», у зв`язку з чим заходи, спрямовані на забезпечення дотримання вимог законодавства Міністерством не вживались.

Департамент освіти і науки облдержадміністрації у листі №1376/0/161-23/01-27 від 28.07.2023 повідомив прокурора, що позовна заява про повернення обладнання або стягнення коштів за товар за даним договором не подавалась. При наявності достатньої підстави для захисту інтересів держави просить прокурора здійснити представництво відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

У постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (пункт 81) Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зроблено висновок, що незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду вже сам факт не звернення уповноваженого органу з позовом свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

На час звернення прокурора з позовом від позивачів не надійшло повідомлень про вжиття ними самостійних заходів щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах чи про заперечення проти намірів прокуратури вжити такі представницькі заходи.

Прокурор листом №1376/0/161-23/01-27 від 07.09.2023 письмово повідомив Міністерство освіти і науки України та Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації про представництво інтересів держави шляхом звернення з відповідним позовом до суду.

Наведене підтверджує факт обізнаності позивачів про виявлене прокурором порушення державних інтересів та відсутність факту вжиття ними заходів і планів вживати заходи, спрямовані на відновлення державних інтересів.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що сутність захищуваного державного інтересу полягає у забезпеченні правильного застосування законодавства у сфері витрачання коштів державного бюджету, що виділені у межах державної програми створення навчально-практичних центрів сучасної професійно-технічної освіти за рахунок субвенції державного бюджету.

У контексті наведених обставин, надавши правову оцінку правовим нормам, суд визнає, що Прокурор довів необхідність захисту інтересів держави та дотримався вимог, встановлених у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними через бездіяльність компетентних органів, які належним чином не здійснили захист інтересів держави в спірних правовідносинах, у Прокурора виникли обґрунтовані підстави для представництва інтересів держави шляхом звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, Прокурор вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у відповідності до частини другої статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Згідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 ЦК України).

Положеннями статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому положення статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

За правилами статей 202 ГК України та статті 509 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд визнає, що правовідносини у цій справі виникли між Краматорським ВПУ та ФОП Дрімайловцем В.В. на підставі договору №14 від 21.12.2020, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

У частині першій статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону. У такому зобов`язанні кожна із сторін одночасно є кредитором і боржником. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором поставки.

При розгляді справи відповідач підтвердив факт отримання ним від Покупця Краматорського вищого професійного училища частини обладнання до транспортних засобі за Актами приймання-передачі №230921-01 від 23.09.2021 та №230921-02від 02.12.2021 згідно з переліком для проведення аналізу, виявлення недоліків та невідповідностей, а також їх усунення у визначений термін повернення по кожній позиції.

В матеріалах справи докази на підтвердження повернення ФОП Дріймаловцем В.В. отриманих ним від Покупця частин і приладдя до транспортних засобів відсутні, що не заперечується відповідачем.

За змістом статті 14 ГПК України передбачено обов`язок господарського суду при здійсненні правосуддя керуватися принципом диспозитивності, суть якого полягає у розгляді справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом спору у процесуальному сенсі є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав і інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач) вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-2 сформулювала правовий висновок, згідно якого застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Способом захисту порушеного права держави в особі Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації та Міністерства освіти та науки України у справі Прокурор визначив: зобов`язати Фізичну особо-підприємця Дрімайловця В.В. здійснити поставку частин та приладдя до транспортних засобів та їх механічні частини (ДК 021:2015:34330000-9) згідно переліку, а Краматорське ВПУ перевірити відповідність та прийняти це майно, обґрунтувавши такі вимоги неналежним виконанням відповідачем умов Договору №14 від 21.12.2020, укладеного між Краматорським ВПУ і ФОП Дрімайловцем В.В.

Надаючи правову оцінку належності обраного прокурором способу захисту, суд зазначає, що статтею 16 ЦК України передбачено необмежений перелік способів захисту особою своїх цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом, але тільки у визначених законом випадках. Отже, цивільним законодавством допускається обрання судом такого способу захисту, який передбачений, зокрема, законом та є ефективним, виходячи із предмета спору.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, підпункті 8.19 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та пункті 40 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Належними доказами у справі доведено, що на виконання умов договору №14 відповідач (Постачальник) передав третій особі (Покупцю) весь обсяг товару, який є предметом договору та визначений відповідною Специфікацією. Видаткові накладні підписані сторонами, товар є оплаченим. У подальшому Краматорським ВПУ встановлена невідповідність поставленого товару умовам договору, тендерної документації щодо якісних показників та стану товару, що стало підставою для висунення письмових вимог щодо усунення недоліків поставленого товару та передачі їх Постачальнику для їх підтвердження та усунення. Незважаючи на встановлення наявності означених недоліків, відповідач не здійснив належні дії щодо їх усунення.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені статтею 678 ЦК України: покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Положеннями п. 7.5 Договору від 21.12.2020 №14 передбачено, що у разі поставки неякісного Товару або надання неякісних Послуг Покупець має право не оплачувати Товар до повного і належного виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором, а Постачальник зобов`язується замінити неякісний Товар Товаром належної якості.

Отже, заміна неякісного товару у відповідності до наведених умов Договору поставки є обов`язком Постачальника перед Покупцем.

Під час судового засідання Прокурор посилався, що обраний спосіб захисту відповідає п.2 ч.1 ст. 678 ЦК України, оскільки має місце поставка неякісного товару, який Прокурор фактично просить поставити належної якості (після усунення виявлених недоліків). Наведене Прокурором, на переконання суду, по-перше, не відповідає формулюванню заявлених позовних вимог, по-друге, заявлені позовні вимоги не є тотожними вимозі щодо безоплатного усунення недоліків товару, який вже є поставленим та прийнятим, незалежно від факту його знаходження у відповідача на час розгляду спору.

У контексті наведеного, суд визнає, що обраний прокурором спосіб захисту порушеного права Міністерства освіти і науки України та Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, не може вважатися належним, оскільки не відповідає змісту спірних правовідносин та не призведе до ефективного відновлення порушеного права.

Положеннями статті 45 ГПК України закріплено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

З огляду на зміст наведеної норми закону сторони це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимагати (кредитор), а відповідачем особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Тим самим захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси позивача саме від відповідача.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.02.2020 у справі №698/119/18 зроблено правовий висновок, за яким у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Таким чином, у справі що розглядається, у розумінні положень статті 45 ГПК України, Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації та Міністерство освіти і науки України є позивачами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово констатувала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які дії держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови від 05.10.2022 у справах №923/199/21 (підпункти 8.16., 8.18.) та №922/1830/19 (підпункти 7.1., 7.3.).

У розумінні положень частини другої статті 4 ГПК України державні органи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Виходячи з мети позову, з яким звернувся прокурор, і його обґрунтування, вимогу про зобов`язання відповідача здійснити поставку частин та приладдя до транспортних засобів та їх механічні частини згідно з переліком суд розцінює як заявлену фактично на користь Краматорського вищого професійного училища, яке ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.09.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивачів.

Відповідно до частин першої, третьої-п`ятої статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі.

Господарським судом встановлено, що за Статутом Краматорське вище професійне училище є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, штампи, печатки із своїм найменуванням та печатку із зображенням Державного Герба України (пункт 2.2.), є неприбутковим закладом та користується податковим, митними та іншими пільгами згідно із законодавством (пункт 6.1.).

Майно вищого професійного училища, у тому числі, зокрема комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби, є об`єктами державної власності, що закріплюються за вищим професійним училищем на праві оперативного управління (пункт 7.9. Статуту).

Господарський суд вважає що у спірних правовідносинах, які виникли з договору поставки №14 від 21.12.2020, укладеного за результатами проведення процедури публічних закупівель, Краматорське ВПУ діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівні (отримувач бюджетних коштів) та є Покупцем зазначеного в Специфікаціях товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня. Училище (Покупець) і ФОП Дрімайловець В.В. (Постачальник) є сторонами вказаного договору поставки і між ними на його підставі існують зобов`язальні правовідносини.

Процесуальний статус Краматорського ВПУ як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні позивачів не змінювався протягом всього часу розгляду справи.

У п. 7.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/17792/17 вказано, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

У позові ж, що розглядаються, Прокурором одночасно заявлені позовні вимоги як на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, так і вимоги щодо зобов`язання вказаної третьої особи вчинити певні дії.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що Прокурор наділений правом звернення до суду з вимогами на користь саме позивачів, а не третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а позовні вимоги про зобов`язання третю особу виконати будь-які дії чи стягнути кошти на користь третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, діючим ГПК України не передбачено.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №923/675/18.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи специфіку і характер спірних правовідносин, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства та визначені процесуальним законом стандарти доказування, дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову Прокурора.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 25.11.2024 у справі №905/1263/23 зазначено, що за результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання розподілу судових витрат.

У заяві про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, що надійшла до суду 09.05.2025, відповідач просив суд під час ухвалення рішення здійснити розподіл судових витрат, які він поніс при первісному розгляді даної справи, а саме, 40 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката під час первісного розгляду справи в суді першої інстанції, 10 000,00грн витрат на правничу допомогу адвоката під час первісного розгляду справи в суді апеляційної інстанції, 5 000,00грн витрат на правничу допомогу адвоката під час первісного розгляду справи в суді касаційної інстанції, 3220,80грн витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, 4294,40грн витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги.

Згідно ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Одночасно, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Тобто, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №9 23/726/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Згідно з частиною третьою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд звертається до правової позиції, зазначеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21. Так, Велика Палата зазначила про те, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Тобто, критерії визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/ 21 від 16.11.2022, постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" ("Lavents v. Latvia") вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд вбачає, що первісно відповідачем у резолютивній частині відзиву визначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складається із суми витрат на правничу допомогу адвоката, яка орієнтовно буде становити 40 000,00 грн. У подальшому у апеляційній скарзі відповідач вказував про витрати на правничу допомогу адвоката під час первісного розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000,00грн, у касаційній скарзі витрати на правничу допомогу адвоката під час первісного розгляду справи в суді касаційної інстанції 5 000,00грн.

Дослідивши у спірних правовідносинах обставини щодо реального надання правничої допомоги Клієнту адвокатом Синиченко Д. В. та виходячи з критеріїв документальної обґрунтованості та розумної необхідності таких витрат суд встановив наступне.

Представником позивача у справі №905/1263/23 є адвокат Синиченко Д.В. (дошлюбне прізвище Леонічева), що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001018 від 21.11.2024, що видане Радою адвокатів Черкаської області від 01.11.2018 №112. Адвокат зареєстрований у Єдиному реєстрі адвокатів України, інформація про що наявна у відкритому доступі за посиланням https://erau.unba.org.ua/profile/63938.

Документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги у справі є ордер №1107835 серія СА від 30.12.2024, в якому вказано, що підставою для його видачі є договір про надання правової допомоги №17 від 26.12.2024.

10.10.2023 між Адвокатом Леонічевою Д.В. (Адвокат) та ФОП Дріймаловець В.В. (Клієнт) укладено договір №7 про надання правничої допомоги, за умовами п.1.1 якого Адвокат зобов`язується я здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги Клієнту у судовій справі № 905/1263/23 на умовах і в порядку, що визначені Договором.

Видами правничої допомоги за п.1.1 договору є: Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; Складення заяв, позовних заяв, адвокатських запитів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру Здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з представництвом та захистом інтересів Клієнта в судах всіх інстанцій та будь-якої юрисдикції, правоохоронних органах, органах Державної виконавчої служби, перед приватними виконавцями, в органах державної влади та управління, державних та приватних нотаріальних конторах, а також на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності.

Обов`язки адвоката визначені п.2.1 договору, зокрема, Адвокат зобов`язаний надати правничу допомогу компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, ретельну підготовку до їх належного надання. Представляти і захищати права, свободи та інтереси Клієнта у судах, органах державної влади та управління, органах місцевого самоврядування, інших суб`єктах при здійсненні ними владних управлінських функцій, перед юридичними особами усіх форм власності та будь-якими іншими особами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань.(п.п.2.2.2 Договору).

Згідно з п.3.1 Договору вартість винагороди Адвоката за надання правничої допомоги Клієнту за цим Договором під час розгляду справи в суді першої інстанції становить 40000,00грн. (сорок тисяч гривен 00 коп), яка оплачується Клієнтом Адвокату шляхом безготівкового розрахунку ( в редакції додаткової угоди №1 від 23.04.2024).

Клієнт здійснює прийняття наданих послуг шляхом підписання акту здачі-приймання наданих послуг (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору Адвокат направляє Клієнту підписаний зі своєї сторони Акт здачі-приймання наданих послуг. Клієнт зобов`язаний впродовж 3 робочих днів після отримання Акту здачі-приймання наданих послуг у разі відсутності зауважень, узгодити та підписати його та направити другий екземпляр Адвокату, або направити мотивовану відмову від підписання такого Акту.

Терміни дії Договору узгоджені у розділі 6, зокрема, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.10.2024 року (п.6.1).

У Додатковій угоді №1 від 23.04.2024 сторони дійшли згоди доповнити розділ 3 Договору про надання правничої допомоги №7 від 10.10.2023 пунктом 3.4 та викласти його в наступній редакції: «Вартість винагороди Адвоката за надання правничої допомоги Клієнту за цим Договором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції становить 10000,00грн (десять тисяч гривень 00 коп), яка оплачується Клієнтом Адвокату шляхом безготівкового розрахунку. Прийняття наданих послуг здійснюється в порядку, передбаченому п.3.2-3.3 Договору.»

Додатковою угодою №2 від 25.06.2024р Сторони дійшли згоди доповнити розділ 3 Договору про надання правничої допомоги №7 від 10.10.2023 пунктом 3.5 та викласти його в наступній редакції: «Вартість винагороди Адвоката за надання правничої допомоги Клієнту за цим Договором під час розгляду справи в суді касаційної інстанції становить 5000,00грн (п`ять тисяч гривень 00 коп), яка сплачується Клієнтом Адвокату шляхом безготівкового розрахунку. Прийняття наданих послуг здійснюється в порядку, передбаченому п.3.2-3.3 Договору».

16.04.2024 сторонами за наслідками надання правничих послуг на підставі умов договору №7 від 10.10.2023 підписано акт приймання-передачі наданих послуг, за яким Виконавець надав, a Замовник прийняв юридичні послуги щодо представлення/захисту прав та інтересів Клієнта.

В акті наведено перелік таких послуг:

- Вивчення позовної заяви, доказів, якими обґрунтовані вимоги позову, інших документів, що мають відношення до справи, їх правовий аналіз витрати часу 2 год, ціна 1000,00грн;

- Аналіз правових норм, які регулюють спірні правовідносини, вивчення та аналіз відповідної судової практики та правових позицій Верховного суду, розроблення на підставі здійсненого аналізу правової позиції захисту прав та узгодження з Клієнтом витрати часу 4 год, ціна- 2000,00грн;

- Підготовка на написання відзиву на позовну заяву, оформлення додатків до відзиву витрати часу 12 год, ціна 12000,00грн;

- Підготовка та написання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів витрати часу- 1 год, ціна 1500грн;

- Вивчення відповіді на відзив Міністерства освіти та науки України та правових норм, якими він обґрунтований, підготовка та написання відповіді на відзив витрати часу-4 год, ціна- 4000,00грн;

- Участь у судових засіданнях поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів : 22.11.2023; 18.12.2023; 23.01.2024 витрати часу 1,5год, ціна 7500грн;

- Підготовка та написання пояснень у справі- витрати часу 2 год, ціна- 3000,00грн;

- Підготовка та написання клопотання про залишення позовної заяви Краматорської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури без розгляду витрати часу- 4 год, ціна- 4000,00грн;

- Участь у судових засіданнях поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів 20.02.2024 та 19.03.2024 витрати часу 1,5год, ціна 5000,00грн.

Всього 32 год, ціна 40000,00грн.

06.05.2024 сторонами підписано акт здачі-приймання наданих послуг, у якому останні погодили, що на виконання умов Договору №7 від 10.10.2023 Адвокатом надані Клієнту такі послуги:

- Вивчення Рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2024 по справі №905/1263/23, його правовий аналіз 2 год часу, ціна 500,00грн;

- Вивчення та аналіз відповідної судової практики та правових позицій Верховного суду, розроблення правової позиції щодо підстав його апеляційного оскарження судового рішення у справі №905/1263/23 витрати часу 5 годин, ціна 1500,00грн;

- Підготовка та написання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2024 у справі №905/1263/23 витрати часу - 14 год ціна 8000,00грн.

Загальні витрати часу- 21 год, ціна 10000.00гон.

У акті здачі-приймання наданих послуг від 12.07.2024 сторони погодили, що на виконання умов Договору №7 від 10.10.2023 Адвокатом надані Клієнту такі послуги:

- Вивчення Постанови Східного Апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі №905/1263/23, її правовий аналіз витрати часу 2 години, ціна 200,00грн;

- Вивчення та аналіз відповідної судової практики та правових позицій Верховного Суду, розроблення правової позиції щодо підстав касаційного оскарження та узгодження її з Клієнтом витрати часу 3 години, ціна 300грн;

- Підготовка та написання касаційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2024 та Постанову Східного Апеляційного Господарського від 24.06.2024 витрати часу 8 год, ціна 4500, 00грн.

Всього 13 год та ціна- 5000,00грн.

Щодо кожного з актів суду надано детальний робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом при наданні правничої допомоги в процесі розгляду справи у суді першої інстанції та щодо апеляційного, касаційного оскарження судових рішень у справі №905/1263/23.

Дослідивши обсяг наданих Адвокатом послуг за договором №7 про надання правничої допомоги від 10.10.2023, що зафіксовані в актах приймання-передачі наданих послуг у співвідношенні до обсягу послуг, факт надання яких витікає з матеріалів справи, суд приходить до висновку, щодо відсутності невідповідностей.

Квитанціями №ТНХ4-3ХВ7-АА06-К12Е від 12.03.2024, №014Е-372Х-Е9РЕ-Р7НВ від 14.03.2024, №К8Р3-19ТЕ-6ТР4-ХХ2Т від 14.07.2024, платіжною інструкцією №1ККР-0359-5СРМ-М962 від 25.09.2024 підтверджено факт оплати відповідачем Адвокату суми, що сукупно складає 55000,00грн.

Одночасно суд вбачає, що рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі є невисоким, кількість досліджених Адвокатом та поданих доказів є невеликою, правова позиція відповідача, що міститься у відзиві на позовну заяву, та відповідно у апеляційних та касаційних скаргах, є незмінною, як наслідок, суд дійшов висновку, про невідповідність розміру витрат на правничу допомогу принципу розумності таких витрат у співвідношенні до обсягу наданих послуг з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та вважає за доцільне внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог покласти на Донецьку обласну прокуратуру витрати на правничу допомогу в сумі 35000,00грн, в решті вартість таких послуг залишається на відповідачі.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір сплачений Фізичною особою-підприємцем Дрімайловцем Володимиром Валерійовичем за подання апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн, за подання касаційної скарги у розмірі 4294,40 грн стягується з Донецької обласної прокуратури на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Керівника Краматорської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, позивача 2 Міністерства освіти та науки України до відповідача Фізичної особи-підприємця Дрімайловця Володимира Валерійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Краматорського вищого професійного училища про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Дрімайловця Володимира Валерійовича здійснити поставку частин та приладдя до транспортних засобів та їх механічні частини (ДК 021:2015:34330000-9: Запасні частини до вантажних транспортів засобів, фургонів та легкових автомобілів), які були повернуті відповідачу для усунення виявлених невідповідностей, ремонту, заміни, а саме: Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Парні динамічні стенди, 1.00 шт., 995,00 грн.; Стенд - тренажер Діюча ходова частина легкового автомобіля, 1.00 шт., 31044,00 грн.; Стенд - тренажер Діючий дизельний двигун вантажного автомобіля з навісним обладнанням і електромеханічним приводом, 1.00 шт., 100495,00 грн., Стенд Шасі легкового передньопривідного автомобіля, 1.00 шт., 115420,00 грн.; Стенд тренажер Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва у повній комплектності, 1.00 шт., 105470,00 грн., Стенд тренажер Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва у повній комплектності, 1.00 шт., 105470,00 грн.; Стенд тренажер Діючий двигун легкового автомобіля іноземного виробництва у повній комплектності, 1.00 шт., 105470,00 грн.; Стенд тренажер Діючий інжекторний ДВЗ з ГБО, 1.00 шт., 125370,00 грн.; Стенд Паливний насос високого тиску легкового тиску дизельного автомобілю, 1.00 шт., 38307,00 грн.; Стенд Система зчеплення легкового автомобіля, 1.00 шт., 62187,00 грн.; Стенд Система зчеплення легкового

Стягнути з Донецької обласної прокуратури (адреса місцезнаходження: 87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Університетська, 6, , на користь Фізичної особи-підприємця Дрімайловця Володимира Валерійовича (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн, за подання касаційної скарги у розмірі 4294,40 грн, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сукупній сумі 35000,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення суду проголошено в судовому засіданні 22.05.2025.

Повний текст рішення підписано 02.06.2025.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду, справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова