ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025м. ДніпроСправа № 910/1386/25

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (03150, м. Київ, вул.Антоновича, буд. 46-46А, )

про стягнення за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 орендної плати в сумі 4 751,06 грн та неустойки в подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення майна в сумі 2 457,26 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» про стягнення за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 року 7208,32 грн, у тому числі орендної плати за період з 01.11.2024 до 30.11.2024 у сумі 4 751,06 грн та неустойки в подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення майна за період з 24.07.2024 до 30.11.2024 у сумі 2 457,26 гривень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1386/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 передано справу № 910/1386/25 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» про стягнення 7 208,32 грн за виключною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Господарським судом Дніпропетровської області 28.03.2025 прийнято справу № 910/1386/25 до провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

14 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ним сплачено неустойку в подвійному розмірі орендної плати за період з 24.07.2024 до 30.11.2024 у загальній сумі 30 315,12 грн, що не заперечується позивачем. Разом з тим, нарахування Акціонерним товариством «Українська залізниця» на підставі п.п. 3.2, 3.3 договору за період з 01.11.2024 до 30.11.2024 орендної плати в сумі 4 751,06 грн та донарахування позивачем за період з 24.07.2024 до 30.11.2024 неустойки в сумі 2 457,26 грн є безпідставними з огляду на те, що зазначені пункти договору щодо коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5% після припинення строку дії договору не застосовуються.

Таким чином, відповідач стверджує, що до правовідносин сторін щодо відповідальності орендаря за невиконання обов`язку з повернення об`єкта оренди після припинення договору підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, а не положення договору оренди, чинність умов якого припинено у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є встановлення обставин щодо наявності/відсутності підстав для стягнення за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 орендної плати за період з 01.11.2024 до 30.11.2024 у сумі 4 751,06 грн та неустойки в подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення майна за період з 24.07.2024 до 30.11.2024 у сумі 2 457,26 гривень.

24 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (далі орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч (а.с. 6-14, далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору на умовах та в порядку, визначених цим Договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, загальною площею 32,1 кв.м, а саме: частину будівлі гаража для легкового автотранспорту (літ. Г-1, прим. № I) структурного підрозділу «Вагонне депо Кам`янське» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», розташовану у м. Кам`янське Дніпропетровської області за адресою: вул. Енергетиків, будинок 28 б (двадцять вісім літера «б»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 245, одноповерхового будинку загальною площею 62,4 кв.м (далі майно), в тому числі коефіцієнт загальних площ 51,4% згідно з планом за поверхами, відповідно до викопіювання з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього Договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору майно належить орендодавцю на праві власності.

Відповідно до пункту 1.3 Договору майно надається орендарю для його використання за цільовим призначенням виробнича діяльність (проведення ремонту залізничного рухомого складу).

На підставі пункту 1.4 Договору вартість майна згідно довідки про балансову вартість 01 квітня 2019 року становить 69 020,30 грн (шістдесят дев`ять тисяч двадцять грн 30 коп.).

Відповідно до пункту 2.1 Договору передача орендареві майна в користування здійснюється на підставі акта приймання передачі майна від орендодавця до орендаря, складеного згідно з формою, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1). Майно вважається переданим орендодавцем орендарю з дати підписання акта приймання передачі майна від орендодавця до орендаря уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (у разі наявності). При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з дати підписання акта приймання передачі майна від орендодавця до орендаря.

На підставі пункту 2.4 Договору орендар не пізніше останнього дня строку дії цього Договору зобов`язаний повернути, а орендодавець прийняти майно за актом приймання передачі майна від орендаря до орендодавця, що складається сторонами відповідно до форми (додатка 2 до цього Договору). Майно має бути повернуто з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від майна без нанесення шкоди цьому майну, в стані не гіршому, ніж на момент прийняття майна в оренду за актом приймання передачі майна від орендодавця до орендаря, з урахуванням його нормального зносу.

У випадку погіршення стану майна понад нормальний знос або його знищення орендар повинен за вибором орендодавця відновити майно до відповідного стану або відшкодувати орендодавцю вартість пошкодженого або знищеного майна з вини орендаря.

Згідно з пунктом 2.5 Договору майно вважається повернутим орендодавцю з дати підписання акта приймання передачі майна від орендаря до орендодавця уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (у разі наявності) (додаток 2).

Відповідно до пункту 3.1 Договору розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону) і становить за 1 (один) календарний місяць користування 1 кв.м майна 54,89 грн (п`ятдесят чотири грн 89 коп.), крім того, ПДВ 10,98 грн (десять грн 98 коп.), а всього з ПДВ 65,87 грн (шістдесят п`ять грн 87 коп.).

Згідно з пунктом 3.2 Договору загальний розмір орендної плати за 1 (один) календарний місяць користування майном становить 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн, крім того, ПДВ 352,40 грн (триста п`ятдесят грн 40 коп.), а всього з ПДВ 2 114,40 грн (дві тисячі сто чотирнадцять грн 40 коп.) (далі орендна плата).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до пункту 3.3 Договору орендна плата щороку автоматично збільшується на 5% (п`ять відсотків) від ставок, що діяли за попередній рік оренди через рік з дати укладення Договору. При цьому сторони погодилися, що така зміна розміру орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього Договору.

Згідно з пунктом 3.4 Договору орендна плата нараховується, починаючи з дати передачі майна за актом приймання передачі майна від орендодавця до орендаря, та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється розрахунок. Невиставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за Договором.

Відповідно до пункту 3.6 Договору нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном.

Згідно з пунктом 3.10 Договору у разі припинення (розірвання) цього Договору орендар сплачує орендну плату до дати фактичного повернення майна за актом приймання передачі майна від орендаря до орендодавця включно. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити орендодавцю заборгованість з орендної плати, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції.

Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 Договору орендодавець має право отримувати орендну плату у порядку, передбаченому цим Договором.

Згідно з підпунктом 7.1.3 пункту 7.1 Договору орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені Договором.

На підставі підпункту 7.1.20 пункту 7.1 Договору у разі припинення цього Договору повернути орендодавцю майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального зносу. У випадку погіршення стану майна понад нормальний знос або його знищення орендар повинен за вибором орендодавця відновити майно до відповідного стану або відшкодувати орендодавцю вартість пошкодженого або знищеного майна з вини орендаря.

Згідно з підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 Договору орендодавець зобов`язаний здійснювати контроль за виконанням орендарем умов цього Договору і у разі виникнення заборгованості з орендної плати або інших платежів вжити заходів щодо погашення заборгованості, в тому числі проводити відповідну претензійно-позовну роботу.

На підставі пункту 8.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за цим Договором, сторони несуть відповідальність згідно із цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 8.6 Договору у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення.

Згідно з пунктом 9.1 Договору усі спірні питання та розбіжності, які виникають між сторонами в процесі виконання цього Договору, вирішуються шляхом переговорів. У разі коли сторони не дійдуть згоди, справа підлягає передачі на розгляд суду за підвідомчістю спорів.

Відповідно до пункту 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін з 24.07.2019 (двадцять четвертого липня дві тисячі дев`ятнадцятого) року і діє до 23.07.2024 (двадцять третього липня дві тисячі двадцять четвертого) року включно та до повного виконання зобов`язань у частині здійснення розрахунків.

Згідно з підпунктом 11.7.2 пункту 11.7 Договору Договір припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Об`єкт оренди передано від орендодавця до орендаря за актом приймання передачі майна від 24.07.2019 (а.с. 11-14), на підставі якого орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до умов договору № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 у будинку за адресою: м.Кам`янське, вул. Енергетиків, 28 б, частину будівлі гаража для легкового автотранспорту (літ. Г-1, прим. № I) площею 32,1 кв.м, згідно з планом за поверхами. Загальна площа приміщень, прийнятих в оренду: 32,1 кв.м. Перелік майна, яке передається в користування, разом з приміщенням (парко-місця): частина будівлі гаража для легкового автотранспорту (літ. Г-1, прим.№ I) площею 32,1 кв.м, інвентарний номер 034, балансова вартість 69 020,30гривень. Дата приймання передачі майна в користування: 24 липня 2019 року.

Позивач у позовній заяві вказує, що 24.07.2024 строк дії Договору закінчився, але орендоване майно не повернуто орендодавцю та орендна плата з 01.11.2024 орендарем не сплачується, що є порушенням умов Договору, зокрема, п.п. 2.4, 3.6, 3.10. У зв`язку із зазначеними обставинами Акціонерним товариством «Українська залізниця» здійснено нарахування орендної плати за час фактичного користування майном, що передбачено пунктом 3.6 Договору, за період з 01.11.2024 до 30.11.2024 у сумі 4 751,06 грн (із ПДВ).

Також позивачем, з урахуванням часткової сплати відповідачем неустойки, передбаченої пунктом 8.6 Договору, за період з 24.07.2024 до 30.11.2024 нараховано та заявлено до стягнення неустойку в загальній сумі 2 457,26 гривень.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» зазначені кошти не сплачені, що і стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими зобов`язаннями, тому на підставі ч. 2 ст. 4, ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором оренди.

На підставі ч.ч. 1, 2, 6 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч.ч. 3, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

На підставі ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Отже, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 759, ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватись орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму (оренди) зумовлює обов`язок наймача (орендаря) негайно повернути наймодавцеві (орендодавцеві) річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який обумовлено в договорі.

Як указує позивач та не заперечується відповідачем, Акціонерне товариство «Українська залізниця» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», що не має наміру продовжувати строк дії договору оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019, у зв`язку з чим листом № 577 від 08.07.2024 (а.с. 15-16) повідомило відповідача про необхідність повернення орендованого майна та про те, що вагонним депо Кам`янське визначений склад комісії з приймання переданого в оренду майна, тому відповідно до п. 11.1, пп. 11.7.2 п. 11.7 Договору уповноваженій особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», яка братиме участь у поверненні майна, необхідно прибути 23.07.2024 для передачі майна з оренди та підписання акта приймання передачі майна від орендаря до орендодавця за адресою: м.Кам`янське, вул. Енергетиків, 28 б.

Таким чином, з урахуванням пункту 11.1, підпункту 11.7.2 пункту 11.7 Договору, договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 є припиненим з 24.07.2024 року.

23 липня 2024 року позивачем в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» складено акт № 1 про неявку орендаря для підписання актів приймання передачі майна від орендаря до орендодавця за договорами оренди нерухомого майна від 24.07.2019, у тому числі № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч (а.с. 17), згідно з яким представники орендаря не з`явились для підпису акта приймання передачі майна від орендаря до орендодавця.

Отже, судом установлено та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» після закінчення строку дії договору (23.07.2024) не повернуло орендоване майно позивачу.

Відповідач доказів вжиття ним заходів щодо своєчасного повернення об`єкта оренди після закінченням строку дії Договору, а саме: у спірний період з 24.07.2024 до 30.11.2024, чи вчинення Акціонерним товариством «Українська залізниця» перешкод у поверненні орендованого майна до суду не надав.

Суд відзначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» не доведено відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання орендаря негайно повернути орендодавцю майно, що є предметом оренди, після закінчення строку дії Договору.

Таким чином, відсутні підстави для звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності за таке порушення.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що неповернення об`єкта оренди за Договором після закінчення строку його дії, а саме: у спірний період з 24.07.2024 до 30.11.2024, відбулось виключно з вини самого орендаря (Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс»), тому існують правові підстави для застосування до відповідача відповідно до ч. 2 ст.785 Цивільного кодексу України неустойки, розрахованої за безпідставне користування об`єктом оренди після закінчення строку дії Договору.

30 серпня 2024 року позивач направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» претензію № ВПридн-02/2500 від 30.08.2024 (а.с. 18-19), у якій зазначив, що, враховуючи закінчення 23.07.2024 строку дії Договору та неповернення орендованого майна, починаючи з 24.07.2024 відповідачу необхідно здійснювати оплату відповідно до п. 3.3, 8.6 Договору. Ураховуючи вищевикладене, виникла заборгованість щодо сплати неустойки в подвійному розмірі орендної плати за період з 24.07.2024 до 31.07.2024 у сумі 91,86 гривень. Також запропоновано добровільно виконати умови п. 2.4 Договору щодо повернення орендованого майна за актом приймання передачі та сплатити неустойку.

У відповіді № 363-В від 07.10.2024 (а.с. 39, 110-112) на претензію № ВПридн-02/2500 від 30.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» указало, що вважає претензійні вимоги про сплату неустойки з урахуванням п. 3.3 Договору безпідставними, враховуючи відсутність з боку орендодавця підтвердження продовження строку дії Договору після 23.07.2024року.

17 вересня 2024 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» направило на адресу відповідача претензію № ВПридн-04/16 від 17.09.2024 (а.с. 20-21) про сплату неустойки в подвійному розмірі орендної плати за період з 01.08.2024 до 31.08.2024 у сумі 7 520,60 гривень. Також запропоновано добровільно виконати умови п. 2.4 Договору щодо повернення орендованого майна за актом приймання передачі.

Листом № 385-В від 14.10.2024 (а.с. 40, 113-114) Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» повідомило про часткове задоволення претензії та перерахування грошових коштів у сумі 7 119,46 грн згідно з платіжною інструкцією № 7888 від 11.10.2024 року. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/16 від 17.09.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 р., без ПДВ (а.с. 116). Претензійні вимоги про сплату неустойки в сумі 401,14 грн відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

17 жовтня 2024 року позивач направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» претензію № ВПридн-04/33 від 17.10.2024 (а.с. 22-24) про сплату неустойки в подвійному розмірі орендної плати за період з 01.09.2024 до 30.09.2024 у сумі 7 633,40 гривень. Також запропоновано добровільно виконати умови п. 2.4 Договору щодо повернення орендованого майна за актом приймання передачі.

Листом № 432-В від 06.11.2024 (а.с. 41, 117-119) відповідач повідомив про часткове задоволення претензії та перерахування грошових коштів у сумі 7 119,46 грн відповідно до платіжної інструкції № 8370 від 05.11.2024 року. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/33 від 17.10.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 р., без ПДВ (а.с. 120). Претензійні вимоги про сплату неустойки в сумі 513,94 грн Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

13 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська залізниця» направило на адресу відповідача претензію № ВПридн-04/55 від 13.11.2024 (а.с. 25-26) про сплату неустойки в подвійному розмірі орендної плати за період з 01.10.2024 до 31.10.2024 у сумі 7 770,80грн (без ПДВ). Також запропоновано добровільно виконати умови п. 2.4 Договору щодо повернення орендованого майна за актом приймання передачі.

Листом № 481-В від 29.11.2024 (а.с. 121-122) Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» повідомило про часткове задоволення претензії та перерахування грошових коштів у сумі 7 119,46 грн згідно з платіжною інструкцією № 8860 від 27.11.2024 року. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/55 від 13.11.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 р., без ПДВ (а.с. 123). Претензійні вимоги про сплату неустойки в сумі 651,34 грн відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

13 грудня 2024 року позивач направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» претензію № ВПридн-04/61 від 13.12.2024 (а.с. 27-28) про сплату неустойки в подвійному розмірі орендної плати за період з 01.11.2024 до 30.11.2024 у сумі 7 918,44 грн (без ПДВ). Також запропоновано добровільно виконати умови п. 2.4 Договору щодо повернення орендованого майна за актом приймання передачі.

Листом № 22-В від 08.01.2025 (а.с. 124-126) відповідач повідомив про часткове задоволення претензії та перерахування грошових коштів у сумі 7 119,46 грн на підставі платіжної інструкції №9482 від 27.12.2024 року. Призначення платежу: оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/61 від 13.12.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 р., без ПДВ (а.с. 127). Претензійні вимоги про сплату неустойки в сумі 798,98 грн Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також 13 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська залізниця» направило на адресу відповідача претензію № ВПридн-04/68 від 13.12.2024 (а.с. 29-30) про сплату заборгованості з орендної плати за період з 01.11.2024 до 30.11.2024 у сумі 4 751,06 грн (із ПДВ). Також запропоновано добровільно виконати умови п. 2.4 Договору щодо повернення орендованого майна за актом приймання передачі.

Листом № 14-В від 08.01.2025 (а.с. 102-104) Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» повідомило, що вважає претензійні вимоги про сплату орендної плати згідно з п. 3.10 Договору безпідставними, враховуючи відсутність з боку орендодавця підтвердження продовження строку дії Договору після 23.07.2024 року.

Користування майном за договором оренди є правомірним, якщо воно відповідає його умовам та положенням чинного законодавства, що регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей об`єкта оренди та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини оренди в разі неправомірного користування майном можуть регулюватись умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, що застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Судом установлено, що договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019, укладений між позивачем та відповідачем, припинив свою дію 24.07.2024 року.

На підставі абзацу 1 пункту 2.4 Договору орендар не пізніше останнього дня строку дії цього Договору зобов`язаний повернути, а орендодавець прийняти майно за актом приймання передачі майна від орендаря до орендодавця, що складається сторонами відповідно до форми (додатка 2 до цього Договору).

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю впродовж певного строку. Обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) правовідносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок негайно повернути наймодавцеві (орендодавцеві) річ.

Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке передано в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця (орендодавця) і наймача (орендаря), що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, що регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві (орендодавцеві).

Отже, користування майном після припинення договору оренди є таким, що здійснюється не відповідно до його умов неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо сплати орендних платежів за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його укладено), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) і регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ст. 762 «Плата за найм (оренду) майна» Цивільного кодексу України та охоронна норма ч. 2 ст. 785 «Обов`язки наймача у разі припинення договору найму» Цивільного кодексу України не можуть застосовуватись одночасно, оскільки орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Таким чином, положення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (ст. 6 Цивільного кодексу України).

З вищевикладеного вбачається, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору оренди (до спливу строку його дії), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Водночас неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди, якщо орендар не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, та є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) згідно з вимогами ст. 614 Цивільного кодексу України.

Тому, яким би способом у договорі оренди не регламентувались правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення такого договору, ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, крім того, що передбачений вказаною нормою).

Аналогічний правовий висновок викладено в п.п. 9.9-9.13 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.

З урахуванням вищенаведеного, до правовідносин сторін з питань відповідальності орендаря за невиконання обов`язку з повернення об`єкта оренди після припинення Договору підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, а не положення Договору, чинність умов якого припинена із закінчення строку, на який його укладено.

Проте Акціонерне товариство «Українська залізниця» просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» саме орендну плату в сумі 4 751,06 грн за користування об`єктом оренди після припинення дії Договору за період з 01.11.2024 до 30.11.2024 року.

Щодо нарахованої та несплаченої відповідачем за період з 24.07.2024 до 30.11.2024 неустойки в загальній сумі 2 457,26 грн, з урахуванням сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» за вказаний період часу неустойки в загальній сумі 30 315,12 грн (а.с. 109, 116, 120, 123, 127), суд указує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Вимоги ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями пункту 8.6 Договору, відповідно до якого у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву надано контррозрахунок неустойки в подвійному розмірі орендної плати (а.с. 96-98).

За результатом перевірки судом контррозрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» арифметичних помилок не виявлено.

Крім того, суд ураховує правові висновки, наведені в п.п. 9.10, 9.12, 9.13 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

За таких обставин не підлягають застосуванню абзац 2 пункту 3.2 та пункт 3.3 Договору щодо коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць та збільшення орендної плати щороку на 5% для розрахунку орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий для нарахування неустойки після припинення строку дії Договору.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів у їхній сукупності суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог щодо стягнення з відповідача за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 орендної плати в сумі 4 751,06 грн та неустойки в подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення майна в сумі 2 457,26 грн, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А, ) про стягнення за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-004/НКМ-дч від 24.07.2019 орендної плати в сумі 4 751,06 грн та неустойки в подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення майна в сумі 2 457,26 грн відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02.06.2025.

Суддя В.О. Дичко