ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Справа №914/2598/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук О.І. Матущака,

cекретар судового засідання Фарина Х.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» б/н від 04.04.2025 (вх. № 01-05/1009/25, № 01-05/1010/25 від 04.04.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2025 (повний текст рішення складено 18.03.2025, м. Львів, суддя Н.Є. Березяк)

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2025 (повний текст рішення складено 20.03.2025, м. Львів, суддя Н.Є. Березяк)

у справі № 914/2598/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп», с. Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд», м. Трускавець Дрогобицького району Львівської області,

про стягнення заборгованості у розмірі 1 674 460,48 грн,

за участю представників:

від позивача: Вайнер О.Л.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» про стягнення заборгованості у розмірі 1 674 460,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №09/03/23-2 від 09.03.2023 внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 1 674 460, 48 грн, що складається із: 1 311 656, 48 грн основного боргу, 268 492, 03 грн пені, 34 088, 71 грн трьох процентів річних та 60 223, 26 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.03.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» 1 311 656,48 грн основного боргу, 268 492,03 грн пені, 34 088,71 грн три проценти річних, 60 223,26 грн інфляційних втрат та 25 116,91 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що на виконання умов Договору поставки позивач передав, а відповідач прийняв Товар на суму 7 662 176,52 грн, що підтверджується Рахунками на оплату та Видатковими накладними за період березень 2023 серпень 2024 року.

Відповідач сплатив заборгованість за поставлений Товар частково, в розмірі 6 350 520,04 грн, що підтверджується платіжними інструкціями за період з березня 2023 року по вересень 2024 року.

Несплаченою залишилась заборгованість за поставлений Товар в сумі 1 311 656,48 грн, що також підтверджується двостороннім Актом звірок взаємних розрахунків, який був підписаний сторонами електронними підписами з обох сторін 01 та 02.10.2024 року.

Разом з тим, місцевий суд, здійснивши перевірку нарахування позивача щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, та дійшов висновку, що такий зроблений арифметично правильно, відтак до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у розмірі 34 088,71 грн та інфляційні втрати в сумі 60 223,26 грн.

Окрім того, суд здійснивши перевірку нарахування позивача щодо стягнення пені, дійшов висновку, що такий зроблений арифметично правильно, відтак до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 268 492,03 грн.

В подальшому, додатковим рішенням Господарського суд Львівської області від 20.03.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» про ухвалення додаткового рішення - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» 50000,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 13 березня 2025 по справі № 914/2598/24 в частині стягнення пені та додатковим рішення Господарського суду Львівської області від 20 березня 2025 по справі № 914/2598/24 товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» подало апеляційну скаргу б/н від 04.04.2025 (вх. № 01-05/1009/25, № 01-05/1010/25 від 04.04.2025) в якій просило скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2025 в частині стягнення пені в розмірі 100 00,00 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у відповідній частині. Скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 20 березня 2025 року по справі № 914/2598/24 в частині стягнення 5 000,00 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у відповідній частині.

Апелянт вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 13 березня 2025 року по справі № 914/2598/24 в частині стягнення пені є необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, адже обсяг пені є значно завищеним та несправедливим, та таким, що підлягає скасуванню в частині стягнення пені в розмірі 100 00,00 грн з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позову у відповідній частині.

Скаржник зазначає, що стягнення пені у розмірі 268 492,03 грн є надмірним, не відповідає принципам розумності, добросовісності та справедливості.

Окрім того, враховуючи, що за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідач очікує ухвалення нового рішення у відповідній частині, що в свою чергу означає, що позовна заява фактично не буде задоволена повністю, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 20 березня 2025 року по справі № 914/2598/24 також підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у відповідній частині

Товариства з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Через систему «Електронний суд» 25.04.2025 надійшло клопотання про долучення доказів. У поданому клопотанні позивач просив суд, поновити строк на подачу доказу та долучити до матеріалів справи Акт № 5 від 24.04.2025 «Про надання послуг правової (правничої) допомоги» згідно договору № 56 від 15.04.2024 р. на суму 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України докази, щодо розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у строки встановленні судом строк, в якому, крім іншого, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» 8 000,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу у Західному апеляційному господарському суді на підтвердження чого надав суду платіжну інструкцію в національній валюті від " 23 " квітня 2025 р. № 209646.

Відтак, колегія суддів вказує, що позивачем не пропущено строк на подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, тому суд долучає такі докази до матеріалів справи.

У судове засідання 21.05.2025 з`явились представники позивача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

У судове засідання 21.05.2025 представник відповідача явки уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

09 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» (Покупець) було укладено Договір поставки нафтопродуктів № 09/03/23-2.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що Загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах.

Пунктом 2.4. Договору встановлений порядок розрахунків, а саме: Покупець зобов`язується оплатити 100 % вартості Товару, зазначену в рахунку на оплату, до моменту поставки Товару протягом 1 дня з дати виставлення рахунку, якщо інший строк для оплати конкретного Товару письмово не погоджений Сторонами. Датою здійснення оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Продавця, що зазначений в реквізитах цього Договору.

Пунктом 2.7. Договору встановлено, що Остаточні розрахунки між Сторонами по цьому Договору по кожній поставці Продукції здійснюються на підставі актів прийманпя-передачі Продукції та/чи накладних.

У відповідності до п.7.1. Договору цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2023 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання. У випадку, якщо за 1 календарний місяць до закінчення строку дії цього Договору ні одна із Сторін не попередить іншу Сторону про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

На виконання умов Договору поставки позивачем було поставлено Товар на суму 7 662 176,52 грн, що підтверджується Рахунками на оплату та Видатковими накладними за період березень 2023 серпень 2024 року.

Однак відповідач сплатив заборгованість за поставлений Товар частково, в розмірі 6 350 520,04 грн, що підтверджується платіжними інструкціями за період з березня 2023 року по вересень 2024 року.

Несплаченою залишилась заборгованість за поставлений Товар в сумі 1 311 656,48 грн, що також підтверджується двостороннім Актом звірок взаємних розрахунків, який був підписаний сторонами електронними підписами з обох сторін 01.10.2024 та 02.10.2024 року.

Листом від 08.10.2024 позивач направив на поштову та електронну адреси відповідача вимогу про сплату заборгованості за Договором в розмірі 1 311 656,48 грн, однак відповіді на вказану вимогу так і не отримав.

Враховуючи відсутність сплати заборгованості за Договором поставки №09/03/23-2 від 09.03.2023 позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із матеріально-правовою вимогою про стягнення заборгованісті у розмірі 1 674 460,48 грн, що складається із: 1 311 656,48 грн основного боргу, 268 492,03 грн пені, 34 088,71 грн трьох процентів річних та 60 223,26 грн інфляційних втрат.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2025 по справі №914/2598/24 оскаржується відповідачем в частині стягнення пені в розмірі 100 000, 00 грн, відтак відповідно до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (постанова Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №914/1517/18).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).

У мотивувальній частині рішення від 11.07.2013 у справі №7-рп/2013, Конституційний Суд України вказав, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (№911/2223/20).

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі №904/3551/18).

Поряд з викладеним колегія суддів зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22).

Пунктом 4.2. Договору сторони передбачили, що у випадку прострочки оплати Покупцем Продукції, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє за період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочки оплати.

Відтак, колегія суддів вказує, що пеня нарахована відповідно до умов договору, позивачем застосована штрафна санкція у вигляді пені правильно, та не є занадто завищенною.

Окрім того, відповідач не заявляв до суду першої інстанції клопотання про зменшення пені, відтак, рішення суду першої інстанції про пені у розмірі 268 492,03 грн, є обгрунтованим.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 20 березня 2025 року по справі № 914/2598/24, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до Акту виконаних робіт №4 від 18 жовтня 2024 року ТзОВ «Оджас Груп» було надано наступний перелік послуг: Вивчення договірної та іншої документації; Юридичне консультування посадових осіб Клієнта; Визначення з правовою позицією; Складання та підготовка позовної заяви, проведення претензійної роботи, комплектування позовної заяви; Подача документів до Господарського суду програмними засобами підсистеми електронний суд (сканування документів, переіменування та форматування файлів документів до їх існуючих назв, завантаження до електронного кабінету тощо); Подальше процесуальне супроводження справи у суді першої інстанції включається (пункт 2 Акту №4від 18.10.2024).

Сторони погодили вартість наданих юридичних послуг в розмірі 50 000,00 грн (пункт 3 Акту №4 від 18.10.2024). З платіжної інструкції №208210 від 08.10.2024 року, вбачається здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Оджас Груп» оплати гонорару за надання правової (правничої) допомоги згідно Додатку №2 до Договору №56 від 15.04.2024 у розмірі 50 000,00 грн.

Відтак, посилання відповідача, що очікується ухвалення нового рішення у відповідній частині, що в свою чергу означає, що позовна заява фактично не буде задоволена повністю, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 20 березня 2025 року по справі № 914/2598/24 також підлягає скасуванню в частині 5 000,00 грн з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у відповідній частині, - є необгрунтованим, так як суд першої інстанції обгрунтував додаткове рішення, яким правильно визначив понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційних скарг. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2025 та додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2025.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Оіл Трейд» б/н від 04.04.2025 (вх. № 01-05/1009/25, № 01-05/1010/25 від 04.04.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2025 у справі № 914/2598/24 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2025 у справі № 914/2598/24 залишити без змін.

4. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак