РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2025Справа № 910/1600/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс"

про визнання недійсним одностороннього правочину,

Представники сторін:

від позивача: Марків Р.Б. за ордером від 23.12.2024 року серії ВС № 1334371;

від відповідача: Вітко О.Ю. за ордером від 27.02.2025 року серії АА № 1547407.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" (далі - відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого заявою відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.01.2025 року № 1/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вчинив односторонній правочин, направивши позивачу заяву № 1/1 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Однак, вказаний правочин, на переконання позивача, є таким, що протирічить законодавчо визначеним умовам здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема умові безспірності заборгованості.

Ухвалою від 17.02.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/1600/25, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 12.03.2025 року.

03.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" від 03.03.2025 року, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що заява від 09.01.2025 року здійснена з дотриманням вимог, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, і щодо неї відсутні заборони, визначені статтею 602 Цивільного кодексу України. Відповідач також звернув увагу на те, що у даному випадку мають місце обставини укладення між сторонами двох різних спрощених договорів поставки товару: першого - за рахунком від 23.12.2021 року № 819, другого - за рахунком від 06.01.2022 року № 6, що підтверджується відсутністю одного спільного договору поставки у формі єдиного документу і наявністю обставин укладення двох цих різних договорів у спрощений спосіб.

10.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь позивача від 09.03.2025 на відзив, в якій останній вказав, що факт наявності укладеного між сторонами спрощеного договору від 14.01.2015 року № 14/01/15-2 та сплата виставлених рахунків саме на підставі даного договору був встановлений у рішенні господарського суду міста Києва від 10.11.2023 року в справі № 910/13218/23, яке набрало законної сили. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" наголосило, що сам факт підписання акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 року по 15.05.2023 року уповноваженою особою боржника та підтвердження наявності боргу первинними документами свідчить про визнання боржником відповідного боргу.

11.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача від 11.03.2025 року, в якому останнє просило суд здійснити огляд вмісту електронної поштової скриньки на електронній адресі: , , , (за необхідності метадані вказаних електронних адрес) і здійснити фіксування її змісту.

До початку призначеного підготовчого засідання 12.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" від 11.03.2025 року, в яких відповідач навів додаткові аргументи на спростування вимог позивача.

У підготовчому засіданні 12.03.2025 року суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 09.04.2025 року.

27.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача від 26.03.2025 року про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" витрат на оплату професійної правничої допомоги в даній справі.

28.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення відповідача від 27.03.2025 року щодо поданого позивачем клопотання про огляд доказів та здійснення фіксування її змісту.

У підготовчому засіданні 09.04.2025 року представник позивача просив суд не розглядати по суті раніше подане Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" клопотання від 11.03.2025 року про огляд вмісту електронної поштової скриньки, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду по суті та вирішення вищенаведеного клопотання позивача.

Слід також зазначити, що у підготовчому засіданні 09.04.2025 року суд без виходу до нарадчої кімнати продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/1600/25 на 30 днів.

Ухвалою від 09.04.2025 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/1600/25 та призначив її до судового розгляду по суті на 07.05.2025 року.

06.05.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача про долучення до матеріалів справи доказів витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" на правову допомогу.

07.05.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли клопотання позивача про долучення до матеріалів справи № 910/1600/25 копій рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2024 року в справі № 909/399/24, постанови Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 року в справі № 909/399/25 та наказу від 29.12.2023 року № 910/13218/23.

Разом із тим, судове засідання, призначене на 07.05.2025 року, не відбулось, у зв`язку з оголошенням у місті Києві сигналу "Повітряна тривога".

Ухвалою від 07.05.2025 року господарський суду міста Києва призначив судове засідання у даній справі на 21.05.2025 року.

20.05.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача про долучення до матеріалів справи доказів витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" на правничу допомогу. Вищенаведені документи були долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.05.2025 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 03.03.2025 року та запереченнях від 11.03.2025 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" виставило позивачу рахунок на оплату № 819 на загальну суму 186 025,21 грн. за поставку матриці OR-TAS 660 ф 6.0/85-41 для дерева в кількості 1 штука та обичайка OR-TAS у кількості 2 штуки. Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" частково оплатило вказаний рахунок, перерахувавши відповідачу 55 800,00 грн. за платіжною інструкцією від 23.12.2021 року № 260.

06.01.2022 року відповідач виставив позивачу рахунок № 6 на загальну суму 298 080,00 грн. за поставку матриць OGM 1.5 D 8/0/85 для лушпиння у кількості 4 штуки.

10.01.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 298 080,00 грн. за платіжною інструкцією від 10.01.2022 року № 324 року.

Зі змісту наявних у матеріалах справи документів та пояснень сторін вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" у січні 2022 року передало позивачу частину товару, а саме: одну матрицю OGM 1,5 D 8,0/85 для лушпиння компресія 85 мм із серійним номером GD 30976 виробництва Компанії General Dies SRL (Італія), загальною вартістю 74 520,00 грн.

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" про стягнення, зокрема 298 080,00 грн. попередньої оплати за договором поставки від 06.01.2022, укладеним у спрощений спосіб.

Однак, рішенням від 10.11.2023 року в справі № 910/13218/23 господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні означених позовних вимог. Зі змісту наведеного судового рішення вбачається, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто", суд виходив з того, що вимоги позивача у цій справі про повернення 298 080,00 грн. є передчасними.

Додатковим рішенням від 08.12.2023 року в справі № 910/13218/23 (яке набрало законної сили 29.12.2023 року) господарський суд міста стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" витрати на правничу допомогу в розмірі 32 261,00 грн.

30.11.2023 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про поставку трьох матриць OGM 1,5 D 8,05/85 для лушпиння.

27.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" надіслало позивачу лист, в якому повідомило про передання Товариству з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" засобами поштового зв`язку товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819.

29.12.2023 року позивач надіслав відповідачу вимогу про поставку трьох матриць OGM 1,5 D 8,05/85 для лушпиння.

12.01.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" направило позивачу лист, в якому вимагало прийняти товар за рахунком від 23.12.2021 року, оплатити товар згідно з рахунком від 23.12.2021 року № 819 та підписати видаткові накладні на поставку вказаного товару.

15.02.2024 року відповідач повторно надіслав позивачу лист (вимога № 2), в якому, зокрема, вимагав прийняти та оплатити товар згідно з рахунком від 23.12.2021 року № 819 і підписати відповідні видаткові накладні за цей товар.

11.12.2024 року відповідач звернувся до позивача з претензією про оплату (попередню оплату) товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819 в сумі 130 225,51 грн.

Судом також встановлено, що 15.08.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" звернулось до відповідача з претензією № 15/08 про повернення 279 360,00 грн. попередньої оплати за рахунками від 23.12.2021 року № 819 та від 06.01.2022 року № 6.

09.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" засобами поштового зв`язку звернулося до позивача із заявою від 09.01.2025 року № 1/1, в якій повідомило про зарахування однорідних вимог в сумі 130 225,51 грн. з оплати (попередньої оплати) у неоплаченій частині товару - матриці OR-TAS 660 A 6.0/85-41 для дерева в кількості 1 штука, обичайок OR-TAS в кількості 2 штуки, згідно з рахунком від 23.12.2021 року № 819 по відношенню до вимог позивача до відповідача на суму 223 560,00 грн. з повернення суми попередньої оплати в розмірі 223 560 грн. за товар - трьох матриць OGM 1,5 D 8,0/85 для лушпиння згідно з рахунком від 06.01.2022 року № 6, і однорідних вимог відповідача до позивача на суму 32 261,00 грн. з відшкодування витрат на правничу допомогу в справі № 910/13218/23 по відношенню до вимог позивача до відповідача на суму 223 560 грн. з повернення суми попередньої оплати в розмірі 223 560 грн. за товар - трьох матриць OGM 1,5 D 8,0/85 для лушпиння згідно з рахунком від 06.01.2022 року № 6.

Не погодившись із правомірністю такого зарахуванням взаємних однорідних грошових вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого заявою відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.01.2025 року № 1/1.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

У статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5), тощо.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, слід встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При цьому, невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства.

За змістом статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (частина 3 статті 203 Господарського кодексу України).

Аналогічні положення закріплені у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Особливість заліку зустрічних однорідних вимог полягає в тому, що він може припинити відразу два зустрічних зобов`язання за умови наявності певних обставин, визначених законом.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому, правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (правовий висновок, викладений у пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 року в справі № 914/3217/16).

Умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

У своїх постановах Верховний Суд зазначив, що зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна зі сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду (постанови від 28.02.2018 року в справі № 910/4312/17, від 04.07.2018 року в справі № 910/16430/16, від 05.07.2018 року в справі № 914/3013/16, від 19.07.2018 року в справі № 910/14503/16, від 26.09.2018 року в справі № 910/20105/17, від 04.04.2019 року в справі № 918/329/18 та інші).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 року в справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 року в справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 року в справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 року в справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 року в справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 року в справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 року в справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 року в справі № 914/2326/18, умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, судом застосовується з урахуванням саме відсутності спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, однак прямо випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог.

У постанові від 22.01.2021 року в справі № 910/11116/19 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду уточнив раніше викладені висновки щодо безспірності вимог, які зараховуються, та зазначив, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 цього Кодексу, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Разом із тим, у справі, що розглядається судом встановлені фактичні обставини, за якими така умова як безспірність вимог, які зараховуються за оспорюваним правочином (відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань), відсутня, з урахуванням такого.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" про зобов`язання останнього прийняти товар та стягнення заборгованості в сумі 147 635,37 грн., з яких: 130 225, 51 грн. - вартість товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819, 15 460,26 грн. - збитки, 854,25 грн. - проценти річні від прострочених сум, 1 095,35 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням від 23.10.2024 року в справі № 909/399/24, що залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 року та набрало законної сили 12.03.2025 року, господарський суд Івано-Франківської області відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс", зокрема щодо стягнення 130 225,51 грн. вартості товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі № 909/399/24, господарський суд Івано-Франківської області встановив, що у рахунку на оплату товару від 23.12.2021 року № 819 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" визначило порядок поставки товару. Зокрема, товар відпускається за фактом надходження коштів на поточний рахунок постачальника, самовивозом покупцем із складу постачальника за наявності довіреності та паспорта. Водночас відповідач у наведеній справі, здійснивши часткову оплату товару, погодився з такими умовами. Водночас, строку виконання зобов`язання відповідача здійснити повну оплату товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819 в сумі 130 225,51 грн. не встановлено.

З поданих у справі № 909/399/24 доказів суд не встановив ні обов`язку, ні права постачальника здійснювати поставку товару за місцем знаходження відповідача. Натомість суд встановив обов`язок/право Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" забрати товар зі складу при умові здійснення повної оплати його вартості.

27.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс", не отримавши повної оплати за вказаний у рахунку від 23.12.2021 року № 819 товар в сумі 186 025,51 грн., в односторонньому порядку змінило умови поставки товару та здійснило його відправку через Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" для доставки Товариству з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Вовчинецька, 208, квартира 47, разом із видатковою накладною від 26.12.2023 року № 645, рахунком на оплату від 23.12.2021 року № 819, платіжною інструкцією від 23.12.2021 року № 260 та копією сертифікату відповідності.

Господарський суд Івано-Франківської області встановив, що направлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" неоплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" товару, що є обов`язковою умовою, тим більше за місцем знаходження відповідача у справі № 909/399/24, свідчить про односторонню зміну умов договору та не узгоджується з вимогами чинного законодавства. Також суд вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" зобов`язане було усвідомлювати необхідність підтвердження своїх дій нормами закону або умовам договору. Тобто, право позивача вимагати оплати товару відповідачем може виникнути тільки у випадку виникнення аналогічного обов`язку у відповідача.

Отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" товару, визначеного в рахунку та частково сплаченого платіжною інструкцією, залежить від волевиявлення останнього, адже в рахунку зазначено "повідомлення про оплату є обов`язковим". Більше того, з моменту часткової оплати минуло два роки, а сторони у цей період не узгоджували умов ні поставки, ні оплати.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Цей правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 року в справі № 922/2391/16, від 18.06.2021 року в справі № 910/16898/19 та інших.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2024 року в справі № 909/399/24, що на час розгляду по суті справи № 910/1600/25 набрало законної сили, встановлено відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" обов`язку з оплати на користь відповідача вартості товару в сумі 130 225,51 грн. за рахунком на оплату від 23.12.2021 року № 819.

Докази, які підтверджують наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" грошових зобов`язань зі сплати 130 225,51 грн. попередньої оплати за рахунком на оплату товару від 23.12.2021 року № 819 як на момент вчинення спірного одностороннього правочину від 09.01.2025 року № 1/1, так і на момент розгляду справи, у матеріалах справи № 910/1600/25 відсутні.

Суд зауважує, що наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи спору щодо змісту, порядку виконання та розміру зобов`язань виключає можливість припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у добровільному порядку.

На момент вчинення оспорюваного правочину від 09.01.2025 року № 1/1 вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" про наявність підстав для стягнення з позивача 130 225,51 грн. вартості неоплаченого товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819, виходячи з висновків, наведених у рішенні господарського суду Івано-Франківської області, були спірними та не визнавались Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто", що вказує на відсутність такої обов`язкової умови для зарахування, як безспірність (прозорість) вимог. У цій частині суд враховує доводи позивача з посиланням на вказані обставини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" до позивача із заявою від 09.01.2025 року № 1/1 відповідач не був кредитором за вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" про стягнення 130 225,51 грн. заборгованості за товар за рахунком на оплату від 23.12.2021 року № 819.

Окремо суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів визнання позивачем (як на час вчинення спірного одностороннього правочину, так і на час розгляду даного спору) факту існування у нього заборгованості у загальному розмірі, зазначеному відповідачем.

Так, у матеріалах справи відсутні підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" видаткові накладні на підтвердження поставки товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819, акти звірки взаємних розрахунків тощо, якими він визнає існування відповідних грошових зобов`язань.

При цьому, суд не бере до уваги наведені у відзиві посилання відповідача на наявність у позивача обов`язку з оплати непоставленого відповідачем на даний час товару за рахунком від 23.12.2021 року № 819, оскільки такі посилання зводяться до переоцінки доказів та обставин, що встановлені судом у справі № 909/399/24, тоді як повторний перегляд таких фактів та обставин виходить за межі повноважень суду в даній справі.

Отже, обґрунтування відповідача в частині наявності у позивача грошових зобов`язань зі сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" грошових коштів у розмірі 130 225,51 грн. зводяться до односторонніх дій, які здійснювались виключно самим відповідачем (направлення претензій, вимог, одностороння зміна порядку передання товару без погодження з позивачем) без надання належних та допустимих доказів.

При цьому, суд зауважує, що включення до заяви від 09.01.2025 року № 1/1 вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" про стягнення 32 261,00 грн. з відшкодування витрат на правничу допомогу в справі № 910/13218/23 не спростовують вищенаведених висновків суду про недійсність вказаного одностороннього правочину.

Інші заперечення відповідача проти позову також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються її матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищенаведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001 року).

Окрім того, господарський суд при вирішення даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників справи не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при правовій кваліфікації спірних відносин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Що стосується понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" до закінчення судових дебатів повідомило суд про наявність у нього наміру подати докази на підтвердження розміру понесених ними витрат на оплату професійної правничої допомоги у цій справі у встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строк.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання у справі для вирішення питання про судові витрати позивача на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним односторонній правочин, оформлений заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" (04136, місто Київ, вулиця Віктора Некрасова (Північно-Сирецька), будинок 1-3; ) про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.01.2025 року № 1/1.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіо Транс-Сервіс" (04136, місто Київ, вулиця Віктора Некрасова (Північно-Сирецька), будинок 1-3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" (76066, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Вовчинецька, будинок 208, квартира 47; ) 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Судове засідання для вирішення питання про витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авто" на правничу допомогу призначити на 04.06.2025 року о 14:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 44-В, корпус Б, зал № 8.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 02.06.2025 року.

Суддя В.С. Ломака