ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м.Дніпро Справа № 904/886/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:

від позивача: Демченко А.Г.

від відповідача: Ямковий В.І., Лєгостаєва Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білоконь Любові Василівни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024р. (суддя Кеся Н.Б., м. Дніпро, повний текст рішення складено 23.09.2024р.) у справі

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Білоконь Любові Василівни, м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 361 695,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Білоконь Любові Василівни заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 30.11.2023р. у розмірі 321015,55грн., заборгованості за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 30.11.2023р. у розмірі 1 841, 80 грн., суму збитків від інфляції у розмірі 28 505, 35 грн. (з січня 2022р. по грудень 2023р.), 3 % річних у розмірі 9 775, 13 грн. (з 04.01.2022р. по 26.01.2024р.) та пені у розмірі 557, 73 грн. (з 01.08.2023р. по 26.01.2024р.) , а також судовий збір у сумі 4 340, 35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії у частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024р. у справі № 904/886/24 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Білоконь Любов Василівни заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 30.11.2023р. у розмірі 321015,55грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 30.11.2023р. у розмірі 1 841, 80 грн., збитки від інфляції у розмірі 28 505, 35 грн., 3 % річних у розмірі 9 775, 13 грн пеню у розмірі 557, 73 грн. та удовий збір. Витрати Фізичної особи-підприємця Білоконь Любов Василівни на професійну правничу допомогу покладено на Відповідача.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Білоконь Любов Василівна, в якій просить суд скасувати рішення суду у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що висновки суду про оснащення приладом розподільного обліку теплової енергії (індивідуальним приладом теплової енергії) нежитлових приміщень Відповідача не відповідають обставинам справи, та на неправильне застосування норм матеріального права, зокрема розділу VI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у частині можливості нарахування Відповідачу мінімальної частки середнього питомого споживання.

Скаржник зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" комерційний облік здійснюється вузлом комерційного обліку відповідної теплової енергії, і лише у випадку відсутності такого вузла її облік може здійснюватися розрахунковим способом або відповідно до норм споживання. Аналогічні приписи містяться у Методиці №315. При цьому, як вбачається з обставин справи та матеріалів робочого проекту влаштування окремого вводу для приєднання до теплових мереж і встановлення вузла обліку теплової енергії на нежитлові приміщення за адресою: пр. Поштовий, буд.47, прим.3, 73, 75, 76, у Відповідача встановлено саме комерційний ультразвуковий/електромагнітний прилад обліку тепла для потреб опалення, тобто прилад комерційного, а не розподільного обліку теплової енергії, який обладнаний окремим інженерним вводом, тому на вказаному об`єкті міг вестися саме комерційний, а не індивідуальний облік.

За доводами Скаржника, на підставі робочого проекту, який був погоджений КПТМ "Криворіжтепломережа" у відповідності до технічних умов №2202, відбулось від`єднання приміщень Відповідача від загальної будинкової мережі та виконано обладнання окремого вводу з комерційним обліком споживання теплової енергії за приладом обліку.

Апелянт вказує на те, що згідно з актом припинення подачі теплової енергії від 02.02.2022 Відповідачу було припинено теплопостачання у спірний період. Між тим, комерційний прилад обліку Відповідача з ладу не виходив, втрачений не був, тому Позивач не мав законних підстав для застосування розрахункового методу визначення обсягу спожитої теплової енергії.

На думку скаржника, суд дійшов хибного висновку про те, що у даному випадку мала місце ситуація, коли «лічильник в лічильнику» та що на даний випадок поширюються положення Методики № 315 щодо розрахункового способу нарахування об`єму теплової енергії для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії.

Отже, апелянт вважає, що оскільки згідно з показаннями комерційного вузла обліку теплової енергії Відповідача споживання ним теплової енергії не відбувалось з 02.02.2022 р. та припинено подачу теплової енергії відповідно до Акту про припинення подачі теплової енергії, здійснення Позивачем нарахування заборгованості Відповідачу за послуги постачання теплової енергії, абонентське обслуговування, інфляційних збитків, 3% річних та пені за період з 02.02.2022 року по 30.11.2023 року у розмірі 361 695,56 грн. є неправомірним.

Одночасно у скарзі заявлено про наявність підстав для стягнення на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 60 000 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, розмір яких буде уточнено та підтверджено в ході розгляду справи.

У відповіді на відзив Відповідач зазначає, що згідно з Робочим проектом та Технічних умов №2202 від 18.08.2015 нежитлові приміщення 3, 73, 75, 76 у житловому будинку визначено підключити до окремого вводу, при цьому у силу приписів Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" наявність окремого інженерного вводу є ідентифікуючою ознакою комерційного обліку.

Також у відповіді йдеться про те, що ввід Відповідача ніяким чином не сполучається з трубопроводом житлового будинку №47, між його приладом обліку і транзитним трубопроводом Позивача немає іншого приладу обліку, тобто не існує ситуації "лічильник у лічильнику".

За твердженнями Відповідача, оскільки його приміщення були оснащенні комерційним приладом обліку, тому у Позивача були відсутні підстави для донарахування обсягу теплової енергії згідно з п.3 ч.4 розд. ІІІ Методики, який застосовується у разі встановлення розподільного приладу обліку. При цьому наявність комерційного приладу обліку виключає розподіл теплової енергії розрахунковим способом.

Викладене, на думку Відповідача, свідчить про те, що судом здійснено розрахунки розподілу теплової енергії з застосуванням законодавства, яке не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У додаткових поясненнях Відповідач вказує, що частина доводів Позивача (зокрема щодо приміщень 2, 5, 74, 77), викладена у відзиві на апеляційну скаргу була залишена ним без реагування у зв`язку з необхідністю зібрання додаткових доказів на їх спростування. Вказує, що у Технічних умовах та робочому проекті допущена неточність, яка полягала у незазначенні усіх належних Відповідачу приміщень. Отже, Відповідач просить прийняти ці пояснення та додані до них докази.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач у відзиві вказує на те, що у робочому проекті зазначено (у назві): "Улаштування окремого вводу для під`єднання до теплових мереж та установки вузла обліку теплової енергії на нежитлові приміщення", у технічних умовах № 2202 зазначено (у назві): "Технічні умови № 2202 на приєднання до теплових мереж нежитлових приміщень вбудованих в житловий будинок зі встановленням приладу обліку тепла на опалення...", тобто мови про облаштування вводу деяких приміщень Відповідача приладом комерційного обліку ані у робочому проекті, ані в технічних умовах не має. При цьому у п. 14 Технічних умов № 2202 зазначено про облаштування теплового вузла комерційним ультразвуковим або електромагнітним приладом обліку тепла для потреб опалення. Тобто мова не йде про комерційний прилад обліку, а мова йде про облаштування приладу обліку теплової енергії (в даному випадку індивідуального приладу споживача , який згідно ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" вважається розподільним) ультразвуковим витратоміром, тобто певним комплексом приладів та засобів призначених для вимірювання миттєвої витрати і об`єму будь-яких акустично прозорих рідин, що протікають в напірних і самопливних повністю заповнених по перетину трубопроводах, а також часу напрацювання.

Позивач звертає увагу, що згідно технічних умов (п.9) урізка повинна була бути виконана після теплового вузла житлового будинку, чим спростовується позиція Відповідача про те що на його об`єкті теплоспоживання було встановлено саме вузол комерційного обліку теплової енергії, а також спростовується його позиція про недоведеність та не існування ситуації: «лічильник в лічильнику». Враховуючи наведене, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП, а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50 %), споживачу донараховується мінімальна частка. Що і було зроблено Позивачем на приміщення Відповідача №№ 2, 3, 5, 73, 75.

Позивач зазначає, що він не здійснював нарахування Відповідачу у розрахунковий спосіб, а здійснював розрахунок розподілу теплової енергії, яка була подана до багатоквартирного будинку та пройшла через прилад комерційного обліку даного багатоквартирного будинку між споживачами багатоквартирного будинку, у частині, яка припадає на приміщення Відповідача. Тобто предметом спору є обсяг теплової енергії (на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку, втрат тепла на загально будинкові потреби (ЗБП) та мінімальна частка питомого споживання приміщень (деяких) споживача), обрахунок якої містить свої особливості з урахуванням приписів Методики №315 та приписів ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

За доводами Позивача, у позовній заяві вимоги заявлялися щодо нежитлових приміщень Відповідача у багатоквартирному будинку № 2, 3, 5 (загальна площа 167, 10 кв. м) 73 (загальна площа 163, 50 кв. м) 75 (загальна площа 295, 40 кв. м) на які було здійснено нарахування МЗК, ЗБП та мінімальна частка, а також, приміщення № 74, 76, 77 (загальна площа 246, 40 кв. м), на які було здійснено лише нарахування - МЗК, ЗБП. Крім того заявлялася матеріально-правова вимога щодо стягнення заборгованості за абонентське обслуговування (як окремої житлово-комунальної послуги). Між тим, в апеляційній скарзі Відповідач оскаржує судове рішення лише щодо приміщень 3, 73, 75, 76, щодо інших приміщень, які споживали теплову енергію без улаштування окремого вводу та щодо нарахувань за абонентське обслуговування, Апелянт заперечень не висуває (що може свідчити про визнання позивних вимог в цій частині) , при цьому в апеляційній скарзі зазначає про неправомірне нарахування всієї суми заборгованості у розмірі 361 695, 56 грн. (згідно загальної суми боргу з урахуванням міри відповідальності та пені).

За твердженнями Позивача, усі приміщення Відповідача зазначені у позовній заяві вбудовані у багатоквартирний будинок, а отже у нього, як і у інших співвласників багатоквартирного будинку, виникає обов`язок щодо оплати теплової енергії на загальнобудинкові потреби, сплачувати абонентську плату, а також відповідно до специфіки приєднання деяких своїх приміщень (окремий ввід), сплачувати вартість теплової енергії донарахованої у вигляді мінімальної частки питомого споживання. При цьому будь-яких спростувань щодо здійснення розрахунку розподілу теплової енергії, нарахувань щодо абонентської плати Скаржником в апеляційній скарзі не надано. Відповідач не довів відсутність обов`язку щодо оплати наданих послуг на об`єкти або неправильного нарахування Позивачем вартості послуг.

Стосовно заявленої в апеляційній скарзі попередньої вартості судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, представник Позивача заперечує, так як сума зазначеного гонорару, який клієнт зобов`язався сплатити адвокату у розмірі 60 000 грн. не є співмірною з наданими послугами.

Від Позивача надійшли пояснення, в яких він вважає відсутніми підстави для прийняття судом додаткових доказів, які були подані Відповідачем з додатковими поясненнями та вказує на те, що посилання Відповідача на те, що усі його приміщення приєднані до окремого вводу спростовуються Технічними умовами, робочим проектом, а твердження про обладнання цих приміщень комерційним вузлом обліку є безпідставними. Також Позивач зазначає, що у будь-якому випадку, додаткові пояснення Відповідача не спростовують доказів, що подавалися Позивачем до позовної заяви задля її обґрунтування.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Мороз В.Ф..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2024р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/886/24.

Матеріали справи № 904/886/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2024р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білоконь Любов Василівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024р. у справі № 904/886/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Від Скаржниці до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2024р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 19.03.2025.

У судовому засіданні 19.03.2025 представники сторін надали пояснення у справі, була оголошена перерва на 28.05.2025.

У судовому засіданні 28.05.2025 оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

05.11.2021 року договірні відносини між КПТМ "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php, про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі - Індивідуальний договір). Індивідуальний договір згідно з ч. 2 цього договору набуває чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті Виконавця (КПТМ "Криворіжтепломережа"). Розміщення тексту договору на сайті виконавця було здійснено 05.10.2021.

Отже, з 05.11.2021 сторони (надавач послуги та споживач) керуються Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22.06.2017 №2119-VIII; Правилами надання послуги з постачання теплової енергії затвердженими 21 серпня 2019 №830, Методикою розподілу між Споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 №315 (далі-Методика); Законом України "Про житлово-комунальні послуги"; Індивідуальним (публічним, типовим) договором.

Фізична особа-підприємець Білоконь Любов Василівна є співвласником багатоквартирного будинку № 47 по пр. Поштовому, у м. Кривому Розі, в якому має на підставі права власності нежилі приміщення: № 2; 5, загальною площею 118, 0 кв. м.; № 3 загальною площею 49, 1 кв.м; № 73 загального площею 163, 5 кв.м; № 74 загальною площею 100, 8 кв.м; № 75 загальною площею 295, 4 кв.м; № 76 загальною площею 75, 2 кв.м; № 77 загальною площею 70, 4 кв.м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав (арк.с. 15-17 Т.1).

Будинок № 47 по пр. Поштовому є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) Позивача (у відповідності до п 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005, де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі приміщень відповідача.

Зазначені нежитлові приміщення Відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку № 47 по пр. Поштовому в м. Кривому Розі.

Подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку і відповідача, як власника нежитлового приміщення обладнаного індивідуальною системою опалення.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання від 22.06.2017 №2119-VIII.

Для кожного споживача, платіж за послугу з постачання теплової енергії складається саме з його спожитої частки теплової енергії від загальнобудинкового обсягу (що розрахований та розподілений у відповідності Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та Методики розподілу №315, яка затверджена наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018) помножений на тариф, що затверджується місцевими органами самоврядування.

Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу №315.

Відповідно до п. 11 Типового (Індивідуального) договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу №315.

В п. 30 Індивідуального договору зазначено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу (розподіл), визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 (Офіційний вісник України, 2019р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021р. №1022, та Методики розподілу №315, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; в тому числі: - нарахування плати за місця загального користування (МЗК); нарахування плати їй загальнобудинкові потреб (ЗБП), функціонування внутрішньобудинкової системи;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не від граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті Виконавця.

В п.31 Індивідуального договору зазначено - вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті орган місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

Згідно з п. 32 Типового договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

В п. 34 Індивідуального договору зазначено Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту Послугу.

У разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу (п. 45 Індивідуального договору).

На виконання своєї статутної мети КПТМ Криворіжтепломережа здійснювало у спірний період постачання теплової енергії Відповідачу, а Відповідач отримував теплову енергію, оскільки його нежитлові приміщення вбудовані та не виокремлені від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення спірного багатоквартирного житлового будинку.

Так, Позивачем, відповідно до розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області Про початок та закінчення опалювального періоду, здійснено поставку Відповідачу теплової енергії протягом опалювального періоду з 05.11.2021 по 30.11.2023 на загальну суму 321 015,55 грн, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії, актами про подання (підключення) та виключення опалення, зведеними відомостями, реєстрами рахунків-фактур та рахунками-фактурами (арк.с. 18-20, 30-51, 68-70, 74-85 Т.1).

Також, Позивачем проводилось абонентське обслуговування.

За твердженнями Позивача, нежитлові приміщення 2, 5, 3, 73, 75 по пр. Поштовому буд.47 оснащені приладом розподільного обліку теплової енергії (індивідуальним приладом теплової енергії). Обсяг теплової енергії на потреби опалення (Qпр) на дані приміщення визначається за показниками індивідуального приладу обліку теплової енергії.

При цьому для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії Qдонпр.j або Qдонпр.g, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1-3 розділу VI цієї Методики.

Враховуючи, що приміщення Відповідача у різний спосіб споживають послугу з постачання теплової енергії (тобто присутнє МЗК, ЗБП, мінімальна частка) нарахування на його приміщення здійснювалися Позивачем наступним чином:

На приміщення по пр. Поштовому, 47

№ 2, 3, 5 (загальна площа 167, 10 кв. м)

№ 73 (загальна площа 163, 50 кв. м) - МЗК, ЗБП, мінімальна частка

№ 75 (загальна площа 295, 40 кв. м)

На приміщення по пр. Поштовому, 47 №№ 74, 76, 77 (загальна площа 246, 40 кв. м) - МЗК, ЗБП.

Плата за абонентське обслуговування нараховувалася на всі приміщення, єдиним платежем.

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно з показами приладів обліку або розрахунковим способом, за їх відсутності, що передбачено п. 5 Договору та п.п. 11, 16 Індивідуального договору.

Тарифи передбачено:

за період з 25.10.2021 по 17.10.2023 тариф за 1 Гкал 5 065, 99 грн. (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.21р. №530 п.1.1.2 для потреб категорії "інші споживачі" КПТМ "Криворіжтепломережа");

за період з 18.10.2023 по теперішній час тариф за 1 Гкал 3481,81 грн (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 18.10.2023 №1272 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії КПТМ "Криворіжтепломережа", для потреб інших споживачів).

Згідно з розрахунком Позивача, сума абонентського обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.11.2023 складає 1841,80 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору у частині повної оплати наданих послуг, на підставі п.45 цього Договору Позивачем нарахована пеня у сумі 557,73 грн, за періоди з 01.08.2023 по 26.01.2024.

Згідно з ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 9775,13 грн 3% річних за період з 04.01.2022 по 26.01.2024 та 28505,35 грн інфляційних втрат за період січень 2022 - грудень 2023 року.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача була направлена претензія №3483/14854 вих.№2475/13 від 30.11.2023 про сплату заборгованості (арк.с. 86).

Відповідач вказану вище суму не оплатив, у відповіді на претензію зазначив, що з 02.02.2022 року КПТМ "Критворіжтепломережа" припинило подачу теплової енергії та не надає ФОП Білоконь Л.В. послуги з її постачання, з огляду на викладене вказана претензія залишена без задоволення.

Неоплата Відповідачем вказаних вище сум боргу, абонплати, пені, річних та інфляційних втрат слугувало підставою для звернення Позивача з позовом у даній справі.

За результатом розгляду поданого Позивачем позову місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення, яке обґрунтовано тим, що факт неналежного виконання Відповідачем грошових зобов`язань за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року на спірну суму доведено матеріалами справи.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для стягнення з Відповідача вартості наданих Позивачем послуг постачання теплової енергії, плати за абонентське обслуговування та нарахованих ним трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 525 і 526 ЦК України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать послуги з постачання теплової енергії.

На підставі ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач.

Надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії (ч. 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року, які набрали чинності 01.10.2021 року. Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року, викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил № 830, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до п.13 вказаних Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.ст. 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання" закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із ч. 7 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Відповідно п.п.36, 37 Постанови КМУ №830 від 21.08.2019 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Отже, з 05.11.2021 року договірні відносини між КПТМ "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року. Індивідуальний договір згідно з ч. 2 цього договору набув чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті Виконавця (КПТМ "Криворіжтепломережа"). Розміщення тексту договору на сайті виконавця було здійснено 05.10.2021.

Плата за теплопостачання визначається відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 № 315.

Плата за абонентське обслуговування визначається відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги , Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019р., Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №808 Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг із змінами згідно постанови КМУ від 01.09.2021 №928.

Відповідно до п.п.36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830 Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 №1022, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Щодо досліджуваної справи, то суд першої інстанції встановив, що Відповідач є власником декількох приміщень в багатоквартирному будинку. На багатоквартирний будинок встановлений прилад комерційного обліку надавача послуги з постачання теплової енергія (Позивача), яким обліковується вся послуга з постачання теплової енергії, яка увійшла (була подана) до будинку, як цілісного майнового комплексу. При цьому приміщення Відповідача по різному споживали теплову енергію, а саме: деякі приміщення не облаштовані засобами централізованим опалення, деякі приміщення облаштовані централізованим опаленням, яке (централізоване опалення) обліковувалось індивідуальним лічильником тепла (як приладом розподільчого обліку) відповідача.

Приміщення Відповідача вбудовані у багатоквартирний будинок № 47 по пр.Карла Маркса у м.Кривому Розі, тобто знаходяться у складі цього будинку. Зокрема й спірні приміщення №№3, 73, 75, 76, вказані Скаржником в апеляційній скарзі,.

Подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) Позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів .

Відповідно до Методики розподілу № 315 Відповідачу було здійснено нарахування на загальний обсяг спожитої теплової енергії Q опал. буд. на опалення будівлі/будинку (як цілісного майнового комплексу) у розрахунковому періоді, який визначається за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) та розподіляється, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг: опалення приміщень; опалення місць загального користування (МЗК) та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (до 31.12.2021); на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (ЗБП) (з 01.01.2022р.); мінімальну частку питомого споживання; абонентську плату.

Як зазначено вище, враховуючи, що приміщення Відповідача у різний спосіб споживають послугу з постачання теплової енергії (тобто присутнє МЗК, ЗБП, мінімальна частка) нарахування на приміщення Відповідача здійснювалися Позивачем наступним чином:

на приміщення по пр. Поштовому, 47 №№ 2, З, 5, 73, 75 (з приладом обліку, який перекритий) - МЗК, ЗБП, мінімальна частка середнього питомого споживання;

на приміщення №№74, 76, 77 (підвальні приміщення без індивідуального та централізоваого опалення) - МЗК, ЗБП;

плата за абонентське обслуговування нараховувалася на всі приміщення, єдиним платежем.

Отже, дії Позивача щодо виконання розподілу теплової енергії в багатоквартирному будинку та нарахувань за спожити обсяги теплової енергії відповідають приписам чинного законодавства України.

Відтак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи доведення факту укладення сторонами Індивідуального договору від 05.11.2021, реальність отриманих Відповідачем послуг, неоплату цих послуг останнім у повному обсязі та ненадання ним доказів які б спростовували таке порушення, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлену теплову енергію у період з 05.11.2021р. по 30.11.2023 у загальному розмірі 321015,55 грн., а також за абонентське обслуговування за цей період у сумі 1841,80грн..

Крім того, приймаючи до уваги, що виконання основного зобов`язання зі сплати коштів Відповідачем прострочено, нарахування до стягнення з нього річних та інфляційних втрат та пені є правомірним та обґрунтованим.

Як вбачається з п.45 Індивідуального договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу .

Згідно з розрахунком Позивача сума пені складає 557,73 грн, яка нарахована за період з 01.08.2023 по 26.01.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

У даному випадку, Позивач нарахував Відповідачу суму 9 775,13 грн 3% річних за період з 04.01.2022 по 26.01.2024 та 28 505,35 грн інфляційних втрат за період січень 2022 - грудень 2023 року.

На переконання колегії суддів, доводи Скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не мають під собою підґрунтя виходячи з такого.

З положень ст.1 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" випливає, що вузол комерційного обліку це прилад обліку всієї теплової енергії, яка надійшла до об`єкту споживання, яким у даному випадку, у розумінні цього Закону, є багатоквартирний будинок, тому прилади обліку теплової енергії встановлені окремими споживачами після вузла комерційного обліку будинку є розподільчими вузлами.

Також, п. 9 Технічних умов №2202 (т.1 а.с.154) визначено: нежитлові приміщення (№№3, 73, 75, 76) підключити до окремого вводу розрахунковим діаметром. Урізку виконати після теплового вузла житлового будинку. Місце приєднання узгодити з власником внутришньобудинкових мереж. У місті врізки окремого вузла на нежитлові приміщення перевірити відповідність фактичному Ду транзитного трубопроводу до проекту. Згідно з п.п.2.1, 2.2 Робочого проекту опалення приміщень магазину підключено від існуючого транзитного трубопровода опалення перед елеваторним вузлом за окремим вводом. Джерело теплопостачання будівлі котельня "Пушкіна,13".

Викладене свідчить про приєднання вказаних вище нежитлових приміщень Відповідача до транзитних мереж багатоквартирного будинку, після загальнобудинкового вузла комерційного обліку, з улаштуванням лише окремого (індивідуального) вводу, що у тому числі, спростовує доводи Скаржника про те, що на його об`єктах теплоспоживання було встановлено саме вузол комерційного обліку теплової енергії, а також про те, що споживання ним теплової енергії здійснюється безпосередньо від теплового пункту.

Згідно з частиною 1 розділу VІ Методики № 315 для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4о C від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Пунктом 6 Розділу III Методики № 315 визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється: на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1-3 розділу VI цієї Методики.

Згідно з показами приладів розподільчого обліку теплової енергії (для потреб своїх нежитлових приміщень) Відповідач споживав менше гігакалорій, ніж повинен був споживати відповідно до кількості середнього питомого споживання своїх приміщень, з урахуванням показів приладу комерційного обліку (будинкового), тому виконавцем послуги правомірно було здійснено донарахування обсягу теплової енергії на приміщення Відповідача №№ 2, 3, 5, 73, 75 у відповідності до вимог вказаної вище Методики.

При цьому згідно з ч. 14 Правил №830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/ будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики № 315 розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

З огляду на викладене, доводи Апелянта про те, що з 02.02.2022 р. , у зв`язку з припиненням подачі у його приміщення теплової енергії відсутні підстави для здійснення Позивачем нарахування заборгованості Відповідачу за послуги постачання теплової енергії, абонентське обслуговування, інфляційних збитків, 3% річних та пені за період з 02.02.2022 року по 30.11.2023 року у розмірі 361 695,56 грн. ґрунтуються на неправильному тлумаченні ним норм права.

У даному випадку, Відповідачу було припинено теплопостачання у спірний період, проте Позивачем правомірно нараховані спірні суми з огляду на те, що приміщення Відповідача вбудовані у загальний будинок та обсяги споживання теплової енергії, у такому випадку, визначаються чинним законодавством.

При цьому Скаржником не спростовані здійснені Позивачем розрахунки як основної заборгованості, абонплати тощо, так і нарахованих сум пені, річних та інфляційних втрат, власні контррозрахунки також ним не надані.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що у скарзі Апелянт просить скасувати рішення у повному обсязі, між тим не наводить доводів щодо нарахування йому Позивачем за послугу з постачання теплової енергії до приміщень №№2, 5, 74, 77, а також не містить апеляційна скарга й заперечень щодо нарахування абонентської плати.

Крім того, доводи скарги зводяться до заперечення Скаржником встановлення на його об`єктах №№3, 73, 75, 76 саме розподільного приладу обліку, між тим, технічні умови та робочий проект, надані ним на підтвердження своєї позиції, обставин, на які посилається підприємець не доводять, та у будь якому випадку не спростовують, зокрема, наявності у нього обов`язку з оплати наданих послуг на вказані об`єкти (у тому числі й наданої теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення).

Отже, аргументи Апелянта не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства України.

Щодо додаткових пояснень Відповідача та доданих до них додаткових доказів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1- 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах, зокрема, змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище стосовно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Положеннями ч.2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 1ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У даному випадку, Відповідач в обґрунтування пропуску ним строку на подання додаткових пояснень у справі послався на необхідність зібрання додаткових доказів на спростування доводів Позивача, які вперше були заявлені останнім лише у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає ці доводи безпідставними та такими, що спростовуються змістом позовної заяви та відзиву на апеляційну скаргу. Крім того ці доводи не обґрунтовують подання додаткових пояснень через 3 місяці після отримання Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу та надання ним відповіді на цей відзив.

Враховуючи, що додаткові пояснення подані Відповідачем із пропуском встановленого судом строку та за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку на їх подання, у відповідності до положень ч.2 ст.118 Господарського процесуального кодексу України, ці пояснення слід залишити без розгляду.

Одночасно суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У даному випадку, Відповідач у додаткових поясненнях, що надійшли на адресу апеляційного суду з порушенням процесуального строку, просить врахувати при розгляді справи додаткові докази, а саме: адвокатські запити від 14.02.2025 та 19.02.2025, відповіді на них від 07.03.2025 та від 20.02.2025, таблицю №2 до договору №3483 від 01.06.2016, схему приєднання нежитлових приміщень ФОП Білоконь до будинку АДРЕСА_1 , виконану ОСОБА_1 ..

Між тим, Відповідач не навів належних доводів в обґрунтування неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що Відповідач не зазначав у суді першої інстанції про намір подати відповідні докази, а також про те, що ці докази не можуть бути подані з об`єктивних причин у відповідності до ч.4 ст.80 ГПК України у строки, встановлені нормами ГПК України чи судом.

Суд звертає увагу, що відзив на апеляційну скаргу поданий Позивачем у системі "Електронний суд" 08.11.2024 року, відповідь на цей відзив подана Відповідачем 13.11.2024, однак адвокатські запити та відповіді на них датовані лютим - березнем 2025 року .

Крім того, за усталеною правовою позицію Верховного Суду, наведеною зокрема у постановах від 10.08.2022 у справі №922/739/21, від 26.09.2023 у справі №910/4490/22, така обставина як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Адвокатські запити, відповіді на них, а також схема приєднання нежитлових приміщень ФОП Білоконь до будинку №47 виконана ОСОБА_1 , які також просить залучити до справи Відповідач, складені вже після ухвалення рішення у даній справі (12.09.2024), тому вказані нові докази судом апеляційної інстанції не можуть бути враховані під час апеляційного перегляду справи, оскільки вони не існували на час ухвалення оскаржуваного рішення та відповідно не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Отже, суд не бере до уваги додані до додаткових пояснень від 17.03.2025 докази.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білоконь Любові Василівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024р. у справі №904/886/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 03.06.2025

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.Ф.Мороз

Суддя М.О. Дармін