ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Справа№ 910/10487/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025

у справі № 910/10487/24 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора-СЗ»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 46 739 568,90 грн

ВСТАНОВИВ:

12.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фора-С3» (далі - ТОВ «Фора-С3») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - ДП «Гарантований покупець») про стягнення 46 739 568,90 грн, у тому числі: 38 985 965,85 грн - основного боргу, 5 615 749,24 грн - інфляційних втрат та 2 137 853,81 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.10.2019 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фора-С3» (далі - виробник за «зеленим» тарифом) укладено договір №805/01.

22.04.2020 між Державним підприємством «Гарантований покупець» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фора-С3» укладено додаткову угоду №1163/01/20 до договору від 10.10.2019 №805/01 (далі - договір), в якій сторони дійшли згоди статті 1-7 договору викласти в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 договору, продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 (далі - Порядок №641), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

За змістом п. 2.1 договору сторони визнають свої зобов`язання згідно із законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі гарантованого покупця (п. 2.2 договору).

Згідно із п. 2.3 договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

За умовами п. 2.4 договору продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Відповідно до п. 2.5 договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Згідно із п. 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Відповідно до п. 3.2 договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.3 договору в редакції додаткової угоди №300/01/21 від 09.02.2021 встановлено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

У відповідності до положень п. 4.5. договору в редакції додаткових угод №1163/01/20 від 22.04.2020 та №300/01/21 від 09.02.2021, гарантований покупець зобов`язаний: купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію; розраховувати розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за «зеленим» тарифом відповідно до глави 9 Порядку.

Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з пунктом 10.4. глави 10 Порядку або пунктом 6.3. глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно із п. 10.4. глави 10 Порядку або пунктом 6.3. глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за «зеленим» тарифом (п. 4.6. договору в редакції додаткової угоди №300/01/21 від 09.02.2021).

Згідно із п. 5.1 договору обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, що спричиняють неможливість виконання однією зі сторін зобов`язань за договором.

При настанні обставин непереборної сили сторони звільняються від виконання зобов`язань за цим договором на термін дії обставин непереборної сили і усунення їх наслідків. Наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства. Потерпіла сторона негайно надсилає будь-яким доступним засобом зв`язку повідомлення другій стороні про подію, що оголошується обставиною непереборної сили, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події (п. п. 5.2-5.4).

Якщо обставини непереборної сили тривають довше трьох місяців, сторони вирішують питання щодо подальшого виконання цього договору (п. 5.5).

У жовтні 2021 року та у період з лютого 2022 року по серпень 2022 року включно, ТОВ «Фора-С3» продало ДП «Гарантований покупець» електричну енергію на загальну суму 65 408 129,56 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії за цей період.

Так, 09.09.2022 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 1117 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець», зокрема, у жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року, а саме: у жовтні 2021 року - 2 280 276 616,66 грн (без ПДВ); у лютому 2022 року - 420 516 248,42 грн (без ПДВ); у березні 2022 року - 28 147 608,09 грн (без ПДВ); у квітні 2022 року - 1 103 193 902,09 грн (без ПДВ); у травні 2022 року - 1 297 969 675,72 грн (без ПДВ); у червні 2022 року - 1 337 753 069,24 грн (без ПДВ).

Отже, у жовтні 2021 році позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 8 130 158,77 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2021 року.

У період з лютого по червень 2022 року включно позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 39 852 534,54 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії: за лютий 2022 року на суму 3 076 807,06 грн, за березень 2022 року на суму 7 672 975,34 грн, за квітень 2022 року на суму 7 216 393,96 грн, за травень 2022 року на суму 11 147 484,73 грн, за червень 2022 року на суму 10 738 873,45 грн.

20.09.2022 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №1190 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2022 року - 1 561 428 605,39 грн (без ПДВ).

У липні 2022 році позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 9 622 605,37 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року.

14.03.2023 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №473 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у серпні 2022 року - 1 172 168 724,57 грн (без ПДВ).

Так, у серпні 2022 року позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 7 802 830,88 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року, тоді як ДП «Гарантований покупець» лише частково оплачено куплену електричну енергію у жовтні 2021 року та у період з лютого по серпень 2022 року.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 38 985 965,85 грн основного боргу, на який також нарахував та просив суд стягнути 5 615 749,24 грн інфляційних втрат та 2 137 853,81 грн 3% річних.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ДП «Гарантований покупець» у відзиві на позовну заяву вказувало, що положеннями Постанови НКРЕКП від 03.04.2024 № 652 внесено зміни до абзацу 3 підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 322, отже наявні підстави для зменшення розміру позовних вимог на суму 7 787 370,90 грн, оскільки у позивача існує заборгованість перед відповідачем у вигляді неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії.

Також відповідач зазначав, що договірні зобов`язання виникли в умовах дії воєнного стану, введеного на території України з 24.02.2022, внаслідок чого розрахунки з оплати електричної енергії за цей період за договором, на думку відповідача, мають здійснюватися із урахуванням положень наказу Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим» тарифом».

Крім того, відповідач вказував, що сплата ним 3% річних та інфляційних втрат позивачу у надзвичайно складних умовах воєнного часу ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недоотримання багатьма учасниками ринку коштів за товарну продукцію (електричну енергію) та ,як наслідок, неможливості здійснення ними господарської діяльності в критичній сфері інфраструктури, якою є сфера електроенергетики, у зв`язку з чим необхідно відмовити у задоволенні цих вимог.

При цьому відповідач зазначав, що позивачем не врахована часткова оплата за електроенергію у розмірі 476 629,04 грн, як була здійснена відповідачем 30.07.2024 та 28.08.2024, на підтвердження чого додано суду платіжні інструкції №387 222 від 30.07.2024 на суму 430 664,67 грн та №394 270 від 28.08.2024 на суму 45 964,37 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 провадження у справі № 910/10487/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора-С3» до Державного підприємства «Гарантований покупець» в частині стягнення основного боргу у розмірі 45 964,37 грн закрито.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора-С3» задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора-С3» 38 509 336,81 грн - основного боргу, 2 107 949,89 грн - 3% річних, 4 950 221,77 грн - інфляційних втрат та 683 512,62 грн - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що з урахуванням здійснених відповідачем оплат, зокрема, 30.07.2024 на суму 430 664,67 грн, яка не врахована позивачем, а також після відкриття провадження у цій справі 45 964,37 грн, на момент прийняття судового рішення у ДП «Гарантований покупець» наявна заборгованість перед позивачем за куплену електричну енергію у розмірі 38 509 336,81 грн.

Суд виснував відсутніми підстави для зменшення суми боргу на існуючу суму заборгованості позивача перед відповідачем за послуги з неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, оскільки таке право згідно абзацу 3 підпункту 13 пункту 1 Постанови № 332 відповідачем не реалізовано у законний спосіб, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Суд зазначив, що накази Міністерства енергетики України № 140 та № 206 хоч а і закріплюють забезпечення виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з альтернативних джерел, мінімальною оплатою, однак не звільняють відповідача від обов`язку здійснення повного розрахунку за поставлену електричну енергію.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що при їх розрахунку ТОВ «Фора-СЗ» допущено арифметичні помилки, а відтак за розрахунком суду обґрунтованими до стягнення з відповідача є 3% річних у розмірі 2 107 949,89 грн та інфляційних втрат у розмірі 4 950 221,77 грн.

Не погоджуючись із висновками та мотивами, якими керувався суд першої інстанції під час ухвалення рішення, Державне підприємство «Гарантований покупець» двічі звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами: через підсистему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку, в яких просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 по справі № 910/10487/24 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

За доводами скаржника, суд першої інстанції проігнорував доводи ДП «Гарантований покупець» щодо особливостей регулювання спірних правовідносин в контексті останніх змін до законодавства, яке підлягає застосуванню, зокрема Порядку № 641.

Скаржник наголошував на тому, що судом першої інстанції не було взято до уваги доводи відповідача щодо того, що правомірність наказу Міненерго від 15.06.2022 №206 «Про розрахунки з виробниками за «зеленим» тарифом» була предметом дослідження Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №640/10894/22 за позовом іншого учасника ринку електричної енергії - Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар-Груп» до Міністерства енергетики України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства енергетики України від 15.06.2022 №206 «Про розрахунки з виробниками за «зеленим» тарифом».

Також апелянт зазначав, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано обставину наявності правових підстав для застосування до спірних правовідносин наказів Міненерго №140 від 28.03.2022 та №206 від 15.06.2022 при вирішенні питання розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергію у спірний період.

Крім того скаржник наголошував на тому, що судом першої інстанції не взято до уваги, що за результатами розгляду справи № 910/4439/23 ОП КГС ВС дійшла висновків, які фактично зводяться до необхідності врахування у спірних правовідносинах наказів Міненерго № 140 та № 206, а також до того, що Гарантований покупець звільняється від сплати нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України. У зв`язку з чим судом помилково здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за періоди з 16.09.2022 по 01.05.2024.

За доводами скаржника, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про відсутність у відповідача підстав для зменшення розміру розрахунку на суму заборгованості ТОВ «ФОРА С-3» по небалансам та вартості відхилення у розмірі 7 787 370,90 грн, також помилково застосовано до спірних правовідносин редакцію Порядку № 641, яка втратила чинність, а також ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України щодо права відповідача на зменшення рівня розрахунку на суму заборгованості позивача по небалансам.

На переконання скаржника, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо необґрунтованості клопотання апелянта про зменшення розміру трьох процентів річних.

Скаржник вказував, що враховуючи висновки та правові позиції Верховного Суду щодо правової природи відсотків річних та інфляційного збільшення боргу як компенсації постраждалій стороні за рахунок правопорушника в певному заздалегідь визначеному розмірі, який за певних обставин може бути нерозумним та несправедливим з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення, а також щодо правової природи відповідальності у приватно-правових відносинах як покладання додаткового обов`язку, який носить компенсаторний характер, на переконання скаржника, дискреційні повноваження суду щодо зменшення нарахувань на підставі статті 625 ЦК України поширюється на всі складові боргу, визначені даною статтею, в т.ч. на інфляційне збільшення боргу.

За доводами скаржника, з врахуванням наведених вище обставин ; ступеню добровільного виконання основного зобов`язання; наявності особливостей правового регулювання порядку виконання Гарантованим покупцем зобов`язань з купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом; здійснення розрахунків з позивачем належним чином, у точній відповідності до регуляторних актів, зокрема, Порядку №641; захищеність прав та інтересів позивача, пов`язаних із знеціненням гривні внаслідок інфляційних процесів, відповідними державними гарантіями та особливим, у порівнянні із встановленим статтею 625 ЦК України, порядком щоквартально перерахунку «зеленого» тарифу; відсутність доказів завдання позивачеві збитків у заявленому до стягнення розмірі; складний фінансовий стан відповідача, зумовлений наявністю значної дебіторської заборгованості; тяжкі наслідки для підприємств енергетичного сектору країни, в т.ч. для Гарантованого покупця, зумовлені воєнними діями на території України, суд першої інстанції дійшов безпідставного на необґрунтованого висновку про недоведеність відповідачем наявності виключних (надзвичайних) обставин, які вплинули на несвоєчасне виконання зобов`язання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів 26.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Державного підприємства «Гарантований покупець» про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі № 910/10487/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 14.05.2025.

У судове засідання 14.05.2025 з`явився представник відповідача. Позивач у судове засідання 14.05.2025 уповноважених представників не направив.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2021 року та у період з лютого 2022 по серпень 2022 року на виконання умов договору №№805/01 від 10.10.2019 з урахуванням додаткових угод №1163/01/20 від 22.04.2020 та №300/01/21 від 09.02.2021, позивач продав, а відповідач купив всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом на загальну суму 65 408 129 56 грн, що підтверджується актами купівлі - продажу електроенергії за жовтень 2021 року від 31.10.2021 на суму 8 130 158,77 грн, за лютий 2022 року від 28.02.2022 року на суму 3 076 807,06 грн, за березень 2022 року від 31.03.2022 року на суму 7 672 975,34 грн, за квітень 2022 року від 30.04.2022 року на суму 7 216 393,96 грн, за травень 2022 року від 31.05.2022 року на суму 11 147 484,73 грн, за червень 2022 року від 30.06.2022 року на суму 10 738 873,45 грн, за липень 2022 року від 31.07.2022 року на суму 9 622 605,37 грн, за серпень 2022 року від 31.08.2022 року на суму 7 802 830,88 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Відповідач, прийнявши електричну енергії, частково оплатив її на загальну суму у розмірі 26 852 828,38 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій, наданими позивачем та відповідачем.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції , скаржник вказував, що суд першої інстанції не врахував положень наказів Міненерго № 140 та № 206, які, на переконання скаржника, встановлюють інші дати початку розрахунку та іншу базу нарахування, яку використовує позивач у таких розрахунках.

Колегія суддів не погоджується з даними доводами скаржника, з огляду на таке.

Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23 та у постанові від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 зазначив, що у Наказах № 140 та № 206:

- мова йде про розподіл грошових коштів на оплату авансових платежів виробникам з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП «Гарантований покупець»;

- вони не звільняють ДП «Гарантований покупець» від повної оплати придбаного товару;

- вони не змінюють обов`язку ДП «Гарантований покупець» здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вказаного висновку з урахуванням уточнення такого змісту:

- Накази № 140 та № 206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за «зеленим» тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641.

- накази не звільняють ДП «Гарантований покупець» від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар, не є підставою не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору.

Як вбачається з постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23, об`єднана палата погодилася з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 щодо застосування положень частини восьмої статті 16 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 10.4 Порядку № 641, Наказу № 206. Згідно з цими висновками положення Наказу № 206 не змінюють і не припиняють обов`язок Державного підприємства «Гарантований покупець» здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку № 641. Відтак, об`єднана палата не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування положень частини восьмої статті 16 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 10.4 Порядку № 641, Наказу № 206, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22.

Таким чином, доводи скаржника, що наказами Міненерго № 140 та № 206 змінено дати початку розрахунку та встановлено іншу базу нарахування, ніж ту, яку використовував позивач, відхиляються судом апеляційної інстанції за неспроможністю.

Також підлягають відхиленню доводи скаржника, що за результатами розгляду справи № 910/4439/23 ОП КГС ВС дійшла висновків, які фактично зводяться до необхідності врахування у спірних правовідносинах наказів Міненерго № 140 та № 206, а також до того, що Гарантований покупець звільняється від сплати нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки такі висновки відсутні у постанові ОП КГС ВС у справі № 910/4439/23.

Отже місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо наявності у скаржника обов`язку з повного виконання грошового зобов`язання - оплати у розмірі 100 % вартості за поставлену електричну енергію за «зеленим» тарифом, що повністю узгоджуються з висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.

Доводи скаржника про наявність підстав для відмови позивачу у стягненні 3% річних та інфляційних втрат не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду рішення.

Перевіряючи доводи скаржника щодо наявності у відповідача підстав для зменшення розміру розрахунку на суму заборгованості ТОВ «ФОРА С-3» по небалансам, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1 Постанови № 332 НКРЕКП, в редакції станом на дату підписання актів приймання-передачі, Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом пропорційно до неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії.

Гарантований покупець при здійсненні розрахунку небалансу електричної енергії, пов`язаного з врегулюванням небалансів електричної енергії продавців та споживачів за «зеленим» тарифом, що входять до балансуючої групи гарантованого покупця, за розрахунковий період в торговій зоні за лютий - липень 2022 року (включно), не враховує сумарний обсяг не відпущеної електричної енергії генеруючими одиницями продавців (позитивне значення), що входять до балансуючої групи гарантованого покупця, у розрахунковому періоді торгової зони в результаті виконання команд ОСП на зменшення навантаження.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів реалізаціє ДП «Гарантований покупець» свого права на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом у розмірі 7 787 370,90 грн. у законний спосіб , шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог з позивачем на вказану суму.

Таким чином, підсумовуючи наведене вище щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень частини восьмої статті 16 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 10.4 Порядку № 641 в сукупності з положеннями Наказів № 140 та № 206) колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції під час вирішення спору правильно застосував норми матеріального права.

Щодо незгоди скаржника із висновком місцевого господарського суду щодо відмови у зменшенні розміру трьох процентів річних та інфляційних втрат, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 на які посилається скаржник).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такі висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 (на яку посилається скаржник).

Визначені частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Разом з тим у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити лише розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України. При цьому, Велика Палата Верховного Суду не зазначала про можливість зменшення інфляційних втрат.

Дослідивши наведені скаржник підстави для звільнення відповідача від стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегією суддів не встановлено очевидної неспівмірності заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних втрат, принципів розумності, справедливості та пропорційності як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, а заявлений до стягнення розмір 3% річних не перевищує розмір основного боргу.

У зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про відмову у зменшенні заявлених до стягнення позивачем 3% річних та інфляційних втрат є правильним, та за результатами апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення усного клопотання представника скаржника про зменшення 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення 38 509 336,81 грн основного боргу, 2 107 949,89 грн 3% річних та 4 950 221,77 грн інфляційних втрат.

За установлених обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного апелянтом судового рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі № 910/10487/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі № 910/10487/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10487/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 30.05.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук