ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"29" травня 2025 р. Cправа № 902/347/25
Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 301 093,05 гривень
за участю представників:
від позивача адвокат Бичков В.В., згідно довіреності
від відповідача не з`явився
У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/347/25 Товариства з обмеженою відповідальністю "Деліверігаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікітан" про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання нафтопродуктів (скрапленого газу) № 23-11-08 від 11.08.2023 у розмірі 301 093,05 гривень, у тому числі: 253 000,00 гривень основного боргу, 32 916,99 гривень пені, 3 425,86 гривень 3% річних, 11 750,20 гривень інфляційних втрат.
13.05.2025 року Господарським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі № 902/347/25, яким позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 253 000,00 гривень основного боргу, 32 916,99 гривень пені, 3 425,86 гривень 3% річних, 11 750,20 гривень інфляційних втрат та 3 613,12 гривень судових витрат на сплату судового збору.
14.05.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява № б/н від 13.05.2025 (вх. № 01-34/5130/25 від 14.05.2025) про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу у справі № 902/347/25 із доказами на підтвердження цих витрат.
Ухвалою від 15.05.2025 судом призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі №902/347/25 на 29 травня 2025 р. об 11:30 год.
На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача.
Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся ухвалою суду від 15.05.2025, яку було надіслано відповідачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС.
Згідно довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді (ухвала від 15.05.2025) доставлено до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікітан" 15.05.2025 20:19.
За приписами пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді заяви і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представника відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 8 355,00 гривень, просив її задовольнити.
За наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, у судовому засіданні суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин додаткового рішення в межах цього судового засідання.
У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 3 частини 1, частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з частинами першою та другою статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з нормами частини 3 статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та попередньо планує понести у зв`язку із розглядом справи, що складається з суми сплаченого судового збору і витрат на професійну правничу допомогу у вигляді гонорару у розмірі 1500,00 гривень без ПДВ за одну годину роботи адвоката та авансу у розмірі 4500,00 гривень.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті представником позивача зроблено заяву, що докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
13.05.2025 року Господарським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі № 902/347/25, яким позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 253 000,00 гривень основного боргу, 32 916,99 гривень пені, 3 425,86 гривень 3% річних, 11 750,20 гривень інфляційних втрат та 3 613,12 гривень судових витрат на сплату судового збору.
Відповідно до частини першої статті 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому частиною четвертою статті 116 ГПК України визначено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Враховуючи наданий заявнику положеннями частини 8 статті 129 ГПК України п`ятиденний строк на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат та перебіг процесуального строку відповідно до положень статті 116 ГПК України, останнім днем подання відповідних доказів є 19.05.2025.
Представником позивача 13.05.2025 подано до суду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, отже зазначена заява подана заявником в межах строків, визначених положеннями статей 116, 129 ГПК України.
У поданій до суду заяві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 355,00 гривень.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, судом враховане таке.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України.
Відповідно до положень статей 16, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру;
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до вимог частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що згідно довіреності від 21.03.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1763 від 19.11.2007, представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деліверігаз" у справі № 902/347/25 здійснював адвокат Бичков Володимир Вячеславович.
Позивачем з дотриманням вимог, передбачених частиною 8 статті 129 ГПК України, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано до суду разом із позовною заявою та 13.05.2025 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання професійної правничої допомоги № 19/03 від 19.03.2025 (далі - договір) укладений між адвокатом Бичковим Володимиром Вячеславовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Деліверігаз" (клієнт), акт від 13.05.2025 прийому-передачі послуг за договором № 19/03 від 19.03.2025, платіжну інструкцію № 128 від 24.03.2025 на суму 4500,00 гривень, платіжну інструкцію №201 від 13.05.2025 на суму 3855,00 гривень.
Пунктом 3 договору визначено, що за цим договором сторони дійшли згоди, що за надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг), передбаченої цим договором, клієнт має сплатити виконавцю погодинний гонорар в розмірі 1500,00 грн. без ПДВ за одну годину роботи адвоката незалежно від виду адвокатських послуг. Сторони погодили, що розмір гонорару за підготовку та подання позову обмежується 6 годинами роботи адвоката, а гонорар, який перевищує 8 000,00 грн. підлягає сплаті клієнтом в разі та після ухвалення судом рішення на користь клієнта.
Відповідно до абзаців 1-3 пункту 4 договору строк (термін) виплати гонорару: авансом 4500,00 грн. не пізніше 2-х робочих днів з дня укладання цього договору. В призначенні платежу має бути вказано: гонорар адвокату згідно договору № 19/03 від 19.03.2025, залишок протягом 2-х робочих днів з дня отримання акту прийому-передачі адвокатських послуг за період часу за який вона надані. У призначенні платежу має бути вказано: гонорар адвокату (справа № -/-/-) згідно договору № 19/03 від 19.03.2025 р.
Цей договір складений в двох примірниках: по одному примірнику для кожної сторони та діє до 31 грудня 2025 року (абзац 5 пункту 5 договору).
Як убачається із платіжної інструкції № 128 від 24.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Деліверігаз" 24.03.2025 сплачено адвокату Бичкову Володимиру Вячеславовичу 4 500,00 гривень із зазначенням у графі призначення платежу - гонорар адвоката згідно договору №19/03 від 19.03.2025.
13.05.2025 сторонами підписано акт прийому-передачі послуг за договором № 19/03 від 19.03.2025 (далі - акт), за змістом якого адвокатом наведено перелік наданих послуг згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 19/03 від 19.03.2025.
Згідно платіжної інструкції № 201 від 13.05.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Деліверігаз" 13.05.2025 сплачено адвокату Бичкову Володимиру Вячеславовичу 3 855,00 гривень із зазначенням у графі призначення платежу - гонорар адвокату (справа № 902/347/25) згідно договору №19/03 від 19.03.2025.
Відповідно до вимог статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 4-6 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наразі, відповідного клопотання відповідачем не заявлено та не спростовано вимог позивача в цій частині.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою - шостою статті 126, частинами п`ятою - дев`ятою статті 129 ГПК України, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до стягнення з урахуванням того, чи були такі витрати пов`язані зі справою та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Cудові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу мають бути безпосередньо пов`язаними з розглядом справи.
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Бичковим В.В. послуг з професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Деліверігаз» у справі № 902/347/25.
Згідно з наявними у матеріалах справи документами підтверджується надання адвокатом зазначених у акті від 13.05.2025 послуг (т. 1 а.с. 1-41, 49-55, 59-64, 66, 69).
Враховуючи викладене, суд вважає, що понесені витрати на професійну правничу допомогу відповідають критерію їхньої дійсності та необхідності, а отже заявлені правомірно.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи № 902/347/25 у сумі 8 355,00 гривень. Розмір таких витрат відповідає критерію реальності, співмірності та розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, з огляду на критерії розподілу правничих витрат та обставини справи, суд дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Деліверігаз" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають розподілу у сумі 8 355,00 гривень.
Відповідно до положень частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 8 355,00 гривень покладаються на відповідача.
У заяві про ухвалення додаткового рішення № б/н від 13.05.2025 (вх. № 01-34/5130/25 від 14.05.2025) представник позивача також клопотав про вирішення судом питання про повернення позивачу надмірно сплаченого за позовом судового збору.
При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції №126 від 24.03.2025 було сплачено судовий збір у розмірі 4 430,00 гривень.
З урахуванням ціни позову позивач повинен був сплатити (301 093,05 х 1,5% х 0,8) судовий збір у розмірі 3 613,12 гривень.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема у разі сплати у більшому розмірі.
За таких обставин, клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору підлягає задоволенню, а сплачена частина судового збору у розмірі 816,88 гривень (4 430,00 гривень - 3 613,12 гривень) підлягає поверненню платнику.
На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Деліверігаз" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
5. Згідно з приписами статті 241 ГПК України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірник додаткового рішення направити сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.
Повне додаткове рішення складено 02.06.2025.
Суддя Шамшуріна М.В.
1 - до справи
2,3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.