ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1604/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", м. Київ

до Приватного підприємства "Нова", м. Дніпро

про стягнення 127 400,00 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 127 400,00 грн., що складають суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 14.12.2021 сталася ДТП через технічну несправність транспортного засобу "Камаз" р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ПП "Нова" ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ "СК "Перша" за полісом ЕР-206542101. Так, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту за пошкодження транспортного засобу "Форд" р.н. НОМЕР_2 потерпілій у даній ДТП особі ПрАТ "СК "Перша" здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 127 400,00 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на підставі підпункту "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким унормовано, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів (експерного висновку, акту дефектування або технічного огляду тощо), які б свідчили про технічну несправність транспортного засобу "Камаз" р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для виникнення права регресної вимоги у страховика. Крім того, за твердженням останнього, відчинення заднього борту, на яке посилається позивач, може бути результатом неналежного закриття, помилки водія або неперевірки фіксаторів, що підпадає під порушення п. 2.3(b) ПДР, але не є технічною несправністю в розумінні Закону.

Зазначає ПП "Нова" і про те, що на момент пригоди 14.12.2021 року ТЗ мав дійсне підтвердження технічної справності, засвідчене офіційним протоколом обов`язкового технічного контролю. Жодного технічного дефекту чи невідповідності ПДР не зафіксовано ані під час перевірки, ані страховою компанією під час укладення договору страхування.

Містить відзив на позовну заяву і посилання на те, що страховий акт № 00482730 від 31.12.2021, який позивач долучає на підтвердження розміру страхового відшкодування та обґрунтування регресної вимоги, не може бути належним і допустимим доказом технічної несправності транспортного засобу "Камаз" державний номер НОМЕР_3 , який належить відповідачу, оскільки у вказаному страховому акті:

- не вказано жодного висновку про технічну несправність транспортного засобу;

- не надано жодних документів технічного характеру, зокрема висновків експертів, актів дефектування, висновків СТО тощо;

- відсутні будь-які об`єктивні дані про причинно-наслідковий зв`язок між технічним станом транспортного засобу та настанням страхового випадку;

- обставини ДТП викладено формально як "зіткнення з іншим ТЗ", що є загальним формулюванням, яке не підтверджує специфічну підставу для виникнення права регресу відповідно до підпункту "г" пункту 38.1.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Звертає увагу відповідач і на те, що акт складено без його участі чи участі представників останнього, без підписів з боку ПП "Нова", без пояснень самого водія, і взагалі без фіксації технічного стану транспортного засобу "Камаз"; страховий акт № 00482730 від 31.12.2021 складено особою, яка не є експертом, представником страховика, аварійним комісаром чи особою, уповноваженою встановлювати технічний стан транспортного засобу. Так, у тексті акта вказано, що його склав ОСОБА_2 , однак на документі проставлено печатку зовсім іншої особи ОСОБА_3 (ЄДРПОУ/ІПН НОМЕР_4 ). У позовних матеріалах відсутні будь-які пояснення про статус і повноваження ОСОБА_2 або ОСОБА_3 як осіб, уповноважених страховиком на складання такого документа.

28.04.2025 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає про те, що жодним нормативно-правовим документом не передбачено, що у страховому акті повинні зазначатися відомості, на які посилається відповідач. До того ж, за твердженням позивача, страховий акт № 00482730 від 31.12.2021 складено ПрАТ "СК "Уніка" щодо пошкодженого винною у ДТП особою (працівником відповідача) транспортного засобу.

Вказує ПрАТ "СК "Перша" і про те, що долучені позивачем до відзиву на позовну заяву документи (протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, атестат про акредитацію тощо) не свідчать про те, що автомобіль (а також всі його приналежності) на дату ДТП перебували у справному стані; посилання відповідача на підтверджену технічну справність транспортного засобу "Камаз" державний номер НОМЕР_3 не звільняють від відповідальності за завдані збитки.

29.04.2025 від ПП "Нова" через систему "Електронний суд" до суду надійшли заперечення на відповідь позивача, в яких відповідач вказує про те, що страховий акт було складено відносно іншого транспортного засобу ("Ford"), а не щодо автомобіля "Камаз" державний номер НОМЕР_3 , що належить відповідачу.

Також, на думку відповідача, постанова суду про адміністративне правопорушення водія ОСОБА_1 , на яку посилається позивач, встановлює лише факт порушення пункту 2.3.б ПДР, проте, не встановлює факту технічної несправності транспортного засобу "Камаз" на момент ДТП, не містить висновків щодо причинно-наслідкового зв`язку технічного стану зазначеного вище транспортного засобу із настанням ДТП.

Ухвалою від 08.04.2025 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

09.04.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1604/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами., про що постановлено ухвалу від 11.04.2025.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з Приватного підприємства "Нова" суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 127 400,00 грн.

28.10.2021 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" (далі - страховик, позивач у даній справі) та Приватним підприємством "Нова" (далі - страхувальник, відповідач у даній справі) укладено поліс № 206542101 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого строк дії договору: з 00:00 01.11.2021 по 31.10.2022 включно; договір страхування набирає чинності з початку строку його дії, але не раніше моменту його реєстрації у єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; дата реєстрації договору в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - 28.10.2021 12:25; страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн.; розмір франшизи: 2 600,00 грн.; забезпечений транспортний засіб (надалі - ТЗ): тип ТЗ - С2, номерний знак - НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_5 , марка - КАМАЗ, модель - 5511, рік випуску - 2006, місце реєстрації власника: м. Дніпро.

Як вбачається з постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2022 у справі № 201/364/22 (провадження № 3/21/777/2022), копія якої міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 14.12.2021 об 11 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом "КАМАЗ", д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. № 3 по пл. Успенська в м. Дніпрі не встежив за технічним станом керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого на останньому відчинився задній борт, що призвело до пошкодження транспортного засобу "Форд", д/н НОМЕР_2 , який був припаркований понад правим краєм проїзної частини водієм ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3. "б" Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 052921 від 14 грудня 2021 року, схемою місця дорожньо-транспортної події від 14 грудня 2021 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередній напрямок руху водія ОСОБА_1 та розташування транспортних засобів після цього, при цьому зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень цих засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги, поясненнями водія-учасника події ОСОБА_4 , а також власними поясненнями ОСОБА_1 , чим в сукупності доводиться, що останній дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Вказаною постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2022 у справі № 201/364/22 (провадження № 3/201/777/2022) визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; на підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження у справі закрито.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Приватного підприємства "Нова" № 55 від 08.10.2021 ОСОБА_1 прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу на основне місце роботи з 11.10.2021, відповідно до наказу № 55/1 від 08.10.2021 з метою ефективного використання та належного зберігання службового автомобіля, що належить Приватному підприємству "Нова", закріплено за водієм автотранспортного засобу ОСОБА_1 службовий автомобіль Камаз 5511 НОМЕР_1 та надано останньому право керування вказаним автомобілем.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО CORPORATE" № 370012/4100/0000150 від 14.07.2021 транспортний засіб Ford TRANZIT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Уніка".

Так, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до позивача із заявою № 31821 на виплату страхового відшкодування (вих. № 82 від 13.01.2022) в розмірі 144 598,72 грн.

Згідно зі страховим актом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" № 00482730 від 31.12.2021 за договором страхування № 370012/4100/0000150 від 14.07.2021 сума страхового відшкодування складає 144 598,72 грн. Платіжним дорученням № 000102 від 04.01.2022 ПрАТ "СК "Уніка" виплачено ТОВ "Авто-Імпульс" страхове відшкодування в сумі 144 598,72 грн.

Як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" сума до виплати за договором № 206542101 від 28.10.2021 з періодом дії з 01.11.2021 по 31.10.2022 складає 127 400,00 грн.

У подальшому, позивачем було здійснено на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" виплату страхового відшкодування у розмірі 127 400,00, що підтверджується страховим актом № ЦВ0422957 від 22.06.2022 та платіжним дорученням № 1768 від 23.06.2022.

Звертаючись з даним позовом до суду Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" зазначає про те, що після виплати страхового відшкодування до позивача на підставі підпункту "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" перейшло право зворотної вимоги (регресу) до Приватного підприємства "Нова" як роботодавця винної в ДТП особи, яка відбулася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Вказані обставини і стали причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги, заявлені позивачем, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Підпунктом 38.1.1 пункту 38.1 статті 38.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Так, позивач у позові посилається на підпункт г) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 вказаного вище Закону та зазначає, що факт невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу "Камаз" р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ПП "Нова" ОСОБА_1 існуючим вимогам Правил дорожнього руху підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2022 у справі № 201/364/22.

Як було зазначено вище, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2022 у справі № 201/364/22 встановлено, що ОСОБА_1 14.12.2021 об 11 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом "КАМАЗ", д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. № 3 по пл. Успенська в м. Дніпрі не встежив за технічним станом керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого на останньому відчинився задній борт, що призвело до пошкодження транспортного засобу "Форд", д/н НОМЕР_2 , який був припаркований понад правим краєм проїзної частини водієм ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3. "б" Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Пунктом 2.3 "б" Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому, посилання відповідача на те, що забезпечений транспортний засіб пройшов відповідний технічний огляд та був технічно справний, про що складено протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01301-00484-21, не заслуговують на увагу, оскільки останній було складено 30.07.2021, а дорожньо-транспортна пригода відбулася 14.12.2021, тобто різниця у часі становить більше чотирьох місяців.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: - перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо; - завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Таким чином шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі № 426/16825/16-ц.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2018 у справі № 914/820/17 дійшов висновку, що з аналізу частини 1 ст. 1172 ЦК України суд вбачає, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча й виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами Це можуть бути дії виробничого господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені в постанові від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц, суд вважає, що встановлення факту перебування водія ОСОБА_1 на час ДТП у трудових відносинах з відповідачем та виконання ним на час ДТП своїх трудових (службових) обов`язків має суттєве значення для покладення на відповідача обов`язку відповідно до приписів частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України відшкодувати шкоду, завдану водієм ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтями 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів виконання зобов`язання щодо відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З урахуванням викладеного вище, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування учасників процесу, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 130, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Нова" (49023, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ПРЯНИШНИКОВА, будинок 51; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, місто Київ, вул.Фізкультури, будинок 30; ) 127 400,00 грн. - страхового відшкодування та 2 422,40 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 129 822,40 грн.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 10.06.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко