ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025м. ДніпроСправа № 904/852/25 (904/1218/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , м. Дніпро

про стягнення заборгованості і сумі 4 369 590,00 грн

Представники:

від позивача: Пікульська К.В., довіреність ДН №5480 від 24.04.2019

від відповідача: не з`явився

третя особа: Дрозд В.Р., посвідчення №2207 від 13.10.2023

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ", в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНЗИТГАЗ» (, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Ливарна, буд. 9, офіс 79-23) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (, адреса: вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053) 4 369 590,00 грн (чотири мільйони триста шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто грн 00 коп) , з яких: 2 889 090,00 грн (два мільйони вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`яносто грн 00 коп) пені, 1 480 500,00 грн (один мільйон чотириста вісімдесят тисяч п`ятсот грн 00 коп) штрафу.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 12.03.2025 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" (49000, м. Дніпро, вул. Ливарна, буд. 9, оф. 79-23, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/852/25, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/852/25(904/1218/25) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті, яке відбудеться 15.04.2025 о 11:00 год.

14.04.2025 від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" надійшло клопотання б/н від 14.04.2025 про залучення до участі у справі №904/852/25(904/1218/25) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Суд долучив подане клопотання до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 15.04.2025, з`явився розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ".

У судовому засіданні, призначеному на 15.04.2025, в режимі відеоконференції приймав участь представник позивача.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 24.03.2025, зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 Господарського процесуального кодексу України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 Господарського процесуального кодексу України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

В матеріалах справи №904/852/25(904/1218/25) міститься Довідка Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ", відповідно до якої ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025 було доставлено до електронного кабінету відповідача - 24.03.2025 о 21:10 год. (том 1, 64 а.с.).

Станом на дату проведення судового засідання (15.04.2025) відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" вимоги ухвали суду від 24.03.2025 не виконав.

Представник позивача не заперечив проти залучення розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" арбітражного керуючого Дрозд В.Р. до участі у справі №904/852/25(904/1218/25) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 15.04.2025 клопотання розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" б/н від 14.04.2025 задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Відкладено судове засідання на 13.05.2025 о 10:20 год.

29.04.2025 від позивача надійшла заява б/н від 29.04.2025 на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2025.

29.04.2025 від позивача надійшло доповнення б/н від 29.04.2025 до заяви на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2025.

Суд долучив подані документи ло матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 13.05.2025, з`явився розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ".

У судовому засіданні, призначеному на 13.05.2025, в режимі відеоконференції приймав участь представник позивача.

Суд заслухав вступне слово учасників справи.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Третя особа розгляд позовної заяви залишив на розсуд суду.

Суд здійснив дослідження доказів.

Ухвалою суду від 13.05.2025 відкладено судове засідання на 20.05.2025 о 10:00 год.

У судове засідання, призначене на 20.05.2025, з`явився розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ".

У судовому засіданні, призначеному на 20.05.2025, в режимі відеоконференції приймав участь представник позивача.

В судовому засіданні 20.05.2025 оголошене скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх представників, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі АТ «Укргазвидобування», Покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНЗИТГАЗ» (далі ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ», Постачальник, відповідач) укладено договір поставки №УБГ 24-189 від 31.05.2024 (далі Договір) на поставку NaHydrolyzed Polyacrylonitrile (далі Товар) в кількості 200 тон на загальну вартість 21 150 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації та Графіку поставки до цього Договору. Здійснення поставки Товару не потребує будь-яких додаткових погоджень, крім тих, що передбачені Договором. Графіком поставки Товару (Додаток №3 до Договору) передбачено наступні строки поставки Товару:

1) Na-Hydrolyzed Polyacrylonitrile - 90 календарних днів з моменту заключення договору з можливістю дострокової поставки при умові погодження із замовником в кількості 40т. Тобто граничний строк поставки - 29.08.2024.

2) Na-Hydrolyzed Polyacrylonitrile - 120 календарних днів з моменту заключення договору з можливістю дострокової поставки при умові погодження із замовником в кількості 40т. Тобто граничний строк поставки -30.09.2024.

3) Na-Hydrolyzed Polyacrylonitrile - 150 календарних днів з моменту заключення договору з можливістю дострокової поставки при умові погодження із замовником в кількості 40т. Тобто граничний строк поставки 28.10.2024.

4) Na-Hydrolyzed Polyacrylonitrile - 180 календарних днів з моменту заключення договору з можливістю дострокової поставки при умові погодження із замовником в кількості 40т. Тобто граничний строк поставки - 27.11.2024.

5) Na-Hydrolyzed Polyacrylonitrile - 210 календарних днів з моменту заключення договору з можливістю дострокової поставки при умові погодження із замовником в кількості 40т. Тобто граничний строк поставки - 27.12.2024.

Позивач зазначив, що ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» не здійснило жодної поставки по вищезазначеному договору.

03.09.2024 від ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» надійшов лист вих.№02-09-24-1 від 02.09.2024 про неможливість вчасно і в повному обсязі виконати поставку товару, посилаючись на форс-мажорні обставини.

30.09.2024 від ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» надійшов лист вих.№27-09-24-1 від 27.09.2024 з додатком: сертифікатом Полтавської торгово-промислової палати № 5301-24-1786 (вих. № 325/02-06 від 25.09.2024), який, на думку відповідача, підтверджує виникнення у нього обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) за договором поставки №УБГ 24-189 від 31.05.2024.

Згідно наданого Сертифікату період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): з 27.08.2024 по 13.09.2024.

З сертифікату Полтавської торгово-промислової палати №5301-24-1786 (вих.№325/02-06 від 25.09.2024) та зазначених вище листів ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» вбачається, що неможливість виконання договору з 27.08.2024 по 13.09.2024 спричинена ускладненням виконання зобов`язань контрагентом ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» - Guangzhou Trading Co, Ltd, Китай, який є виробником Товару.

Такі труднощі виконання Guangzhou Trading Co, Ltd, Китай свого зобов`язання спричинені аномальними погодними умовами (спека) на місці виробництва товару, що призвело до затримки виробництва.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Не вважаються обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), зокрема, порушення зобов`язань контрагентами Сторони-правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у Сторони-боржника необхідних коштів, фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, з тим, що Guangzhou Trading Co, Ltd, Китай є контрагентом ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ», то обставини непереборної сили у Guangzhou Trading Co, Ltd, Китай не можуть звільняти ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Надані ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» документи можуть свідчити про те, що неналежне виконання зобов`язань за Договором спричинене труднощами виконання Guangzhou Trading Co, Ltd, Китай свого зобов`язання перед ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ», проте не підтверджують наявність у ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» обставин непереборної сили.

Відповідно до п. 7.8 Договору у разі прострочення Постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання Постачальником порушеного зобов`язання.

20.01.2025 - на адресу ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» була направлена вимога за №305.4-305-2-451 від 17.01.2025 про сплату пені та штрафу в сумі 2 846 790,00 грн за непоставлений Товар.

19.02.2025 на адресу ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» була направлена вимога №305.4-305-2- 1575 від 19.02.2025 про сплату пені та штрафу в сумі 3 692 790,00 грн (з урахуванням вимоги №305.4-305-2-451 від 17.01.2025) за непоставлений Товар.

Станом на 14.03.2025 Постачальником зазначені вище вимоги не задоволені.

За порушення зобов`язання порушення строків поставки Товару, відповідно до пункту 7.8 Договору Відповідачу було нараховано штрафні санкції.

На підтвердження стягуваних сум штрафних санкцій Позивачем був здійснений відповідний розрахунок на суму 4 369 590,00 грн.

Отже, Позивач дійшов висновку, що ТОВ «УКРТРАНЗИТГАЗ» відповідно до п. 7.8 Договору повинно сплатити АТ «Укргазвидобування» 4 369 590,00 грн грн штрафних санкцій, з яких: 2 889 090,00 грн пені, 1 480 500,00 грн штрафу за порушення строків поставки Товару.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу норм ч.ч. 1, 2 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Так, судом встановлено та не спростовується відповідачем, що Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" не здійснило жодної поставки за Договором поставки № УБГ 24-189 від 31.05.2024.

Пунктом п. 7.8 вищезазначеного Договору встановлено, що у разі прострочення Постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання Постачальником порушеного зобов`язання.

У відповідності до п. 7.8 Договору Позивачем було нараховано Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" 4 369 590,00 грн штрафних санкцій, з яких: 2 889 090,00 грн пені, 1 480 500,00 грн штрафу, за порушення строків поставки Товару.

В матеріалах справи міститься клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 99%, зазначаючи, що штрафні санкції які Позивач намагається застосувати до Відповідача є над великим та таким що можуть суттєво вплинути на майновий стан Відповідача а також, що Позивачем здійснено нарахування пені в розмірі 0,1%, що суперечить статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яка обмежує нарахування пені подвійною обліковою ставкою.

Суд розглядаючи клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій встановив, що як вбачається з розрахунку штрафу і пені, наданого Позивачем разом з позовною заявою (том 1, 58 а.с.), розрахунок штрафних санкцій здійснювався до 14.03.2025 включно.

Водночас, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2025 у справі №904/852/25 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію, згідно зі ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відтак, правомірним нарахуванням пені буде строк до 11.03.2025 включно.

Суд, здійснивши розрахунок пені до за період до 11.03.2025 включно встановив, що розмір пені за порушення умов п. 7.8 Договору складатиме 2 825 640,00 грн.

Отже, підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" на користь позивача 2 825 640,00 грн пені та 1 480 500,00 грн - штрафу, та відповідно 64 592,10 грн судового збору.

В силу вимог ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню належним чином та у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання), що тягне за собою настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.09.2019р. у справі №910/16925/18, від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

У вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу мають бути враховані майнові інтереси обох сторін.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що залізничний транспорт є однією з важливих галузей економіки України, що забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях, враховуючи неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків чи додаткових витрат внаслідок допущеного відповідачем порушення, а також наявність великого розміру заборгованості самого позивача перед відповідачем, враховуючи суспільну важливість та необхідність господарської діяльності відповідача та притаманність їй особливої соціальної ролі, внесення до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, беручи до уваги як інтереси позивача, так і відповідача, суд дійшов висновку про можливість застосування приписів статей 233 Господарського кодексу України, 551 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та вважає за необхідне зменшити суму штрафу, який підлягає до стягнення з відповідача на 50 %.

Таке зменшення розміру штрафу суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Крім того, суд зазначає, що штраф - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Таким, чином підлягають задоволенню позовні вимоги Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в частині стягнення 1 412 820 грн - пені та 740 250,00 грн - штрафу.

Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 180, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" (49000, м. Дніпро, вул. Ливарна, буд. 9, оф. 79-23, ) про стягнення заборгованості в сумі 4 369 590,00 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНЗИТГАЗ" (49000, м. Дніпро, вул. Ливарна, буд. 9, оф. 79-23, ) на користь Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) 1 412 820 грн - пені, 740 250,00 грн - штраф, 64 592,10 грн - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 02.06.2025.

Суддя А.Є. Соловйова