СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
10 червня 2025 року м. Харків Справа № 905/1313/24
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.
секретар судового засідання Полупан Ю.В.
за участю представників сторін:
позивача Деркач Д.І. (поза межами приміщення суду) - свідоцтво ЗР№21/3025 від 23.05.2022, ордер АІ №1883719 від 05.05.2025
відповідача не з`явився
третьої особи не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву представника Покровської міської ради Донецької області про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у межах апеляційної скарги Покровської міської ради Донецької області (вх.656Д/3) та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоритет+» (вх.663Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 03.03.2025
у справі №905/1313/24 (суддя Кротінова О.В., повний текст рішення підписано 03.03.2025)
за позовом Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ Донецької області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоритет+», м.Покровськ Донецької області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області
про стягнення 2.282.051,93 грн,
В провадженні Східного апеляційного господарського суду знаходиться справа №905/1313/24.
Покровська міська рада Донецької області звернулась до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ «Пріоритет+» про стягнення безпідставно збережених коштів, що дорівнюють розміру орендної плати за використання земельної ділянки у сумі 2.282.051,93 грн на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України, ст. 206 Земельного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.03.2025 позовні вимоги Покровської міської ради Донецької області про стягнення 2.282.051,93 грн задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ «Пріоритет+» (85300, Донецька обл., Покровський р-н, місто Покровськ, вул.Центральна, будинок 138, ) на користь Покровської міської ради (85300, Донецька обл., Покровський р-н, місто Покровськ, пл.Незалежності, будинок 11, ) 1.355.622,88 грн, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 16.267,47 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 03.0.3.2025 по справі №905/1313/24 в частині стягнення з відповідача - ТОВ «Пріоритет+» суми 1.355.622,88 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Покровської міської ради Донецької області в повному обсязі та стягнути з ТОВ «Пріоритет+» 2.282.051.93 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 9,1207 га кадастровий №:08:034:0035), яка розташована за адресою: Донецька область, Покровський район м.Покровськ, вулиця Добропільська, 2, має цільове призначення - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на користь Покровської міської ради Донецької області (до місцевого бюджету на відповідний рахунок Покровської міської ради Донецької області: отримувач: Донецьке ГУК/Покровська МТГ/ 18010600, код отримувача (ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат), номер рахунку (IBAN): UA 0005648, ККД бюджету:18010600).

Відповідач з вказаним рішенням місцевого господарського суду також не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 03.03.2025 у справі №905/1313/24 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За результатами розгляду апеляційних скарг, Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А, суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є.) прийнято постанову від 27.05.2025, якою апеляційну скаргу Покровської міської ради Донецької області залишено без задоволення; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоритет+» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Донецької області від 03.03.2025 у справі №905/1313/24 залишено без змін.

02.06.2025 до Східного апеляційного господарського суду представником Покровської міської ради Донецької області подана заява про ухвалення додаткового рішення до постанови Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 у справі №905/1313/24 щодо покладення на ТОВ «Пріоритет+» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 139.010,40 грн.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2025 у справі №905/1313/24 заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 прийнято заяву представника Покровської міської ради Донецької області про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Розгляд заяви призначено на 10.06.2025.

В судове засідання з`явився представник Покровської міської ради Донецької області - Деркач Д.І., який підтримав свою заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися. Про розгляд заяви були повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи наведене, оскільки явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі відповідачів.

Розглянувши заяву Покровської міської ради Донецької області про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви, з огляду на наступне:

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. 1-2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3-5 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №915/237/18, від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 року у справі №904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Частиною 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги лише частково, в свою чергу апеляційний господарський суд повністю підтримав рішення суду першої інстанції, залишивши його без змін, і, відповідно, апеляційну скаргу Покровської міської ради залишив без задоволення.

Таким чином, у цьому провадженні мало місце часткове задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно відшкодуванню підлягають витрати на послуги адвоката лише в задоволеній частині.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача Покровської міської ради - адвокат Деркач Дмитро Іванович в судовому засіданні 27.05.2025 усно зробив заяву про розподіл судових витрат у справі №905/1313/24, розподіл яких вирішуватиметься в порядку ухвалення додаткового рішення в суді апеляційної інстанції. Пізніше, в межах 5-ти денного строку, через підсистему Електронний суд направив заяву про ухвалення додаткового рішення до постанови Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 у справі №905/1313/24 щодо покладення на ТОВ «Пріоритет+» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 139.010,40 грн. При цьому, заявник зазначає, що враховуючи те, що судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу понесені позивачем в суді першої інстанції розподілені не були, тому позивач вважає за необхідне в суді апеляційної інстанції просити суд розподілити понесені Позивачем судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу, які останній поніс в суді першої та апеляційної інстанції.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом позову в суді першої інстанції заявник надав копії таких документів: - договір про надання правничої (правової) допомоги №936/3/18-03-2025 від 18.03.2025; - додаткову угоду №1 від 16.05.2025 до Договору №936/3/18-03-2025; - Акт надання послуг №46 від 16.05.2025; - рахунку на оплату №54 від 16.05.2025; - платіжної інструкції №149 від 27.05.2025. Загальна вартість наданих послуг становить 1575 доларів США, що становить, т.ч. ПДВ 79.077,60 грн. Для представництва інтересів Покровської міської ради Донецької області в суді апеляційної інстанції: - договір про надання правничої (правової) допомоги №1370/3/22-05-2025 від 03.03.2025, Акт надання послуг №94, рахунок на оплату №112. Загальна вартість наданих послуг становить 1200 доларів США, що становить, т.ч. ПДВ 59.932,80 грн.

Щодо заяви представника позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом позову в суді першої інстанції колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Натомість, в даному випадку матеріалами справи не підтверджується звернення позивача з відповідною заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в межах встановленого законодавством строку до суду першої інстанції, який виніс таке рішення.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис наданих правових послуг лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Сукупний аналіз ст.221 та п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що додаткове рішення в частині судових витрат має прийматися у двох випадках: 1) суд на момент ухвалення рішення по суті мав у своєму розпорядженні всі необхідні документи для розподілу відповідних судових витрат, але не вирішив питання про їх розподіл; 2) докази понесених судових витрат за умов поданої до закінчення дебатів заяви про їх розподіл, були надані пізніше але в межах 5-ти денного строку після ухвалення рішення (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відносно кожного з цих двох випадків за змістом ст.124 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання відповідною стороною разом із першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, відсутність якого може бути підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (окрім сплаченого судового збору).

Розглянувши заяву Покровської міської ради Донецької області про ухвалення додаткового рішення у справі №905/1313/24 в частині стягнення з ТОВ Приорітет+ витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає, що попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікував понести у суді апеляційної інстанцій, не був викладений ним за текстом апеляційної скарги.

Сама лише вказівка у апеляційній скарзі без додавання відповідного попереднього (орієнтовного) розрахунку не може вважатися належним виконанням вимог ч.2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційний суд зауважує, що саме розрахунку витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить і ця вада не може виправлятися у порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України шляхом подальшого подання додаткових доказів в обґрунтування відсутнього розрахунку та є достатньою підставою для відмови апеляційним судом у відшкодуванні за рахунок відповідача таких витрат заявника позову згідно положень ч.2 ст.124 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів повністю відмовляє у задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом цієї справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129, 221, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Відмовити Покровської міської ради Донецької області у задоволенні заяви про ухвалення у справі №905/1313/24 додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Додаткова постанова набирає сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5.Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 10.06.2025.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова