ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"26" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/171/25
Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.
за участю секретаря судового засідання: Шовтюк І.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом фізичної особи ОСОБА_1
до 1. фізичної особи ОСОБА_2
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол"
про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстраційної
22.05.2025 до Суду представник фізичної особи ОСОБА_1 адвокат Наталія Демчик подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення 12 000, 00 грн витрат на правову допомогу (вх. г/с №01-44/1528/25 від 22.05.2025).
23.05.2025 до Суду надійшла заява представника фізичної особи ОСОБА_2 адвоката Андрія Стахова із запереченнями проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення (вх. г/с №6611 від 23.05.2025).
26.05.2025 до Суду надійшло клопотання представника фізичної особи ОСОБА_1 адвоката Наталії Демчик про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення без її участі, натомість заяву про ухвалення додаткового рішення від 21.05.2025 підтримує, просить Суд її задовольнити.
Розглядаючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, Суд встановив такі обставини.
У позовній заяві від 04.02.2025 фізична особа ОСОБА_1 зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат по даній справі складається з витрат на сплату судового збору на суму 6 056, 00 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 25 000, 00 грн.
Представництво повноважень адвоката Наталії Демчик підтверджується ордером серії АІ №1113294 від 15.01.2025, виданого на підставі Договору про надання правової допомоги №б/н від 15.01.2025.
22.05.2025 надійшла заява представника фізичної особи ОСОБА_1 адвоката Наталії Демчик від 21.05.2025 (вх. г/с №01-44/1528/25 від 22.05.2025) про ухвалення додаткового рішення в якому просила Суд, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 12 000, 00 грн (тут і далі за текстом - Заява про відшкодування витрат на правову допомогу від 22.05.2025).
Представник фізичної особи ОСОБА_1 адвокат Наталія Демчик до Заяви про відшкодування витрат на правову допомогу від 22.05.2025 додала: - Договір про надання правової допомоги від 15.01.2025; - опис та розрахунок наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 15 січня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Демчик Н.О. від 20.05.2025; - Акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 15.01.2025 від 20.05.2025; - ордер серії АМ №1113294 від 15.01.2025.
Представник Відповідача фізичної особи ОСОБА_2 адвокат Андрій Стахов у запереченнях від 23.05.2025, зокрема, доводить, що передумовою звернення з позовом стало прийняття остаточного судового рішення у справі №906/498/23 яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу. Протягом розгляду справи сторона Відповідача системно та послідовно доводила не ефективність обраного способу захисту, а саме вимога про недійсність правочину без застосування наслідків недійсності правочину, оскільки такий спосіб не був взмозі повернути Позивачу частку в статутному капіталі. Розгляд справи про застосування наслідків недійсного правочину вказує на неправильність дій Позивача та штучне подвоєння процесу та має наслідком збільшення судових витрат обох сторін. Звертає увагу на те, що Відповідач, як сторона процесу, у даному спорі діяв добросовісно та справедливо, зазначаючи в першій заяві по суті спору про часткове визнання позовних вимог. Звертає увагу на те, що Позивач не звертався до Відповідача з наміром досудового врегулювання спору у даній справі, тим самим проігнорувавши можливість зменшити обсяг понесених витрат. Відповідач протягом всього часу розгляду справи демонстрував свою добросовісну поведінку - не заперечуючи очевидних фактів, не вчиняючи дій, направлених на затягування розгляду справи, не перешкоджаючи стороні Позивача реалізувати своє право на витребування частки, тим самим сприяючи швидкому розгляду справи та потенційному зменшенню суми понесених витрат стороною Позивача.
Представник Відповідача фізичної особи ОСОБА_2 адвокат Андрій Стахов у запереченнях від 23.05.2025 просить зменшити витрати на правову допомогу до суми 5 000, 00 грн.
Процесуальна позиція Суду - Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу від 22.05.2025 задовольнити частково. Мотиви суду.
Суд приймає до уваги, що відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із принципів господарського судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова ВП ВС від 05.07. 2023 у справі №911/3312/21 тощо).
У розвиток цього принципу, законодавець врегулював, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 Кодексу).
В свою чергу, у ч.2 цієї статті законодавець конкретизує, що представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків самопредставництва учасника справи за нормою ст. 56 Кодексу та представництва у малозначних спорах за нормою ч.5 ст. 131-2 Конституції України.
Як розтлумачив КСУ у п. 3.2 мотивувальної частини рішення від 30.09.2009 № N 23-рп/2009 у справі N1-23/2009 (справа про право на правову допомогу) правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Встановлюючи вимоги до змісту позовної заяви, законодавець визначив, що остання повинна містити відомості про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (п.9 ч. 3 ст. 162 Кодексу).
Так, законодавець імперативно визначив, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1 ст.124 Кодексу).
Саме тому, законодавець у ч.2 ст. 124 Кодексу наділив суд процесуальною дискрецією (правом) відмовити стороні у відшкодуванні судових витрат, у разі неподання їх попереднього розрахунку, за винятком суми сплаченого судового збору (постанова ВП ВС від 12.11.2019 у справі №904/4494/18).
Окрім того, ЄСПЛ у рішенні від 15 грудня 2020 року у справі «National Movement Ekoglasnost проти Болгарії» нагадав, що "судові витрати є «внесками», які контролюються державою. Проте видатки, які повинна сплатити асоціація-заявник, не були «внеском», оскільки вони були присуджені на користь сторони, що виграла справу - електростанції. Таким чином, присуджені суми повинні були розглядатися як «втручання» у власність асоціації-заявника в світлі її законності, інтересів суспільства та балансу між загальними інтересами та правами асоціації".
Так, очевидним для Суду є те, що з тексту речення у позовній заяві про те, що витрати на правову допомогу орієнтовно складатимуть 25 000,00 грн неможливо встановити, про які види правової допомоги йдеться, якою є загальна вартість роботи/послуги в межах кожного виду, скільки часу витрачає адвокат на виконання робіт/надання послуг, яким є обсяг наданих адвокатом послуг/ виконаних робіт тощо. Вказівка на 25 000, 00грн - це лише загальна суму не ідентифікованих за змістом видів правової допомоги.
З огляду на зазначене, Суд критично оцінює дотримання у позовній заяві вимог п. 9 ч. 3 ст. 162, ч.1 та ч. 2 ст. 124 Кодексу щодо подання "попереднього (орієнтовного) розрахунку" витрат на професійну правничу допомогу.
У ч. 3 ст. 124 Кодексу передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У п.2 ч. 5 ст. 237 Кодексу передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат (загальне правило).
Лише у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат (п.5 ч.5 ст. 237 Кодексу) ( виняток із загального правила).
За яких умов у резолютивній частині основного рішення суду Суд не може здійснити розподіл судових витрат на підставі п.2 ч. 5 ст. 237 Кодексу?
Відповідь на це питання дає насамперед ч.8 ст. 129 Кодексу з назвою "Розподіл судових витрат".
Так, абз. 2 ч.8 цієї статті Кодексу містить наступне процесуальне правило: докази подаються до закінчення судових дебатів у справі (загальне правило) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (виняток із загального правила).
Ця процесуальна норма, як, власне, і ст.ст. 124 та 126 Кодексу, підлягає виконанню насамперед учасниками справи.
В свою чергу, стаття 221 Кодексу, визначає дискреційні повноваження суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат під час ухвалення основного рішення у справі та одночасно визначає підстави, за наявності яких вирішення цього питання здійснюється за допомогою процесуального механізму ухвалення додаткового рішення. При цьому, ухвалення судом додатково рішення є радше винятком, аніж правилом.
Так, процесуальними передумовами для ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за нормами ст. 221 ГПК України, є:
- заява сторони про те, що докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат сторона не може подати до закінчення судових дебатів з поважних причин;
- оцінка судом доводів сторони про наявність "поважних причин" не подання доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів;
- у разі визнання судом доводів сторони про наявність "поважних причин", призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог;
- ухвалення додаткового рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Таким чином, розподіл судових витрат за результатами розгляду справи здійснюється:
- шляхом ухвалення про це резолютивної частини основного рішення суду на підставі поданих учасниками справи доказів на їх підтвердження до закінчення судових дебатів (ч.1 ст.221 та п.5 ч.5 ст. 237 Кодексу);
- шляхом ухвалення додаткового рішення на підставі поданих учасниками справи доказів на їх підтвердження після ухвалення основного рішення суду за наявності визнання судом причин не подання таких доказів до закінчення судових дебатів поважними (ч.ч. 2 та 3 ст. 221, ч.8 ст. 129 та ст.244 Кодексу).
ВПВС у постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 розтлумачила, що у випадку задоволення заяви сторони про розподіл судових витрат, щодо яких сторона доказів не подавала, поданої на підставі статті 221 ГПК України, слід прийняти до уваги, що судом під час розгляду справи по суті питання про розподіл судових витрат не розглядалось на засадах змагальності та рівності, оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат сторонами не були подані до закінчення судових дебатів чи внаслідок залишення позову без розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Отже, у процедурі розгляду такої заяви, звертає увагу ВПВС, суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України), які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.
ВПВС у постанові від 22.05.2024 у справі №206/4841/20 також підтвердила власну правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Тому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова ВП ВС від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
ВП ВС у постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 виснувала, що аналіз положень ст. 244 Кодексу дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
ВПВС розтлумачила, що у випадку задоволення заяви сторони про розподіл судових витрат, щодо яких сторона доказів не подавала, поданої на підставі статті 246 ЦПК України (статті 221 ГПК України), слід прийняти до уваги, що судом під час розгляду справи по суті питання про розподіл судових витрат не розглядалось на засадах змагальності та рівності, оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат сторонами не були подані до закінчення судових дебатів чи внаслідок залишення позову без розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Отже, у процедурі розгляду такої заяви, звертає увагу ВПВС, суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України), які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.
Верховний Суд у складі колегій Касаційного господарського суду також підтверджує усталену судову практику про те, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанови від 29.06.2022 у справі №161/5317/18, від 13.12.2023 у справі №907/850/22).
Факт надання позивачу професійної правничої допомоги Позивачу адвокатом Наталією Демчик під час розгляду справи в суді підтверджується наданими у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, доказами:
- Договір про надання правової допомоги від 15.01.2025;
- опис та розрахунок наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 15 січня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Демчик Н.О. від 20.05.2025;
- Акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 15.01.2025 від 20.05.2025;
- ордер серії АМ №1113294 від 15.01.2025.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (надалі - Закон №5076-VI).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як встановлено судом, 15.01.2025 між адвокатом Наталією Демчик та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат прийняв на себе обов`язки надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а саме у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" про витребування майна з чужого незаконного володіння у Господарському суді Житомирської області (п. 1.1. Договору про надання правової допомоги від 15.01.2025).
Адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:
- здійснювати всі без виключень процесуальні дії в усіх судах від імені клієнта;
- представляти інтереси клієнта в усіх судах та в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування без обмеження повноваженнями;
- підписувати, подавати та отримувати будь-які документи від імені клієнта (п. 1.3. Договору про надання правової допомоги від 15.01.2025).
Клієнт зобов`язаний сплатити адвокату "гонорар успіху" в сумі 5 000, 00 грн протягом двох днів з дня постановлення рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" про витребування майна з чужого незаконного володіння (п. 3.2. Договору про надання правової допомоги від 15.01.2025).
Клієнт зобов`язується оплачувати участь адвоката в судовому засіданні в розмірі 2 000, 00 грн за кожне судове засідання. Клієнт зобов`язується оплачувати додаткові витрати, пов`язані з написанням заяв, відзивів, пояснень, клопотань, скарг. Оплачувати консультації, вивчення документів, аналіз законодавства та судової практики адвокатом. Опис та розрахунок наданих послуг надається адвокатом у кожній справі, погоджується та підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.3. Договору про надання правової допомоги від 15.01.2025).
Підтвердженням оплати адвокату гонорару та додаткових витрат клієнтом є підписання між сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та опису та розрахунку наданих послуг у відповідній справі, що є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.4. Договору про надання правової допомоги від 15.01.2025).
Згідно опису та розрахунку наданих послуг від 20.05.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Наталією Демчик, в рамках провадження у справі №906/171/25 у Господарському суді Житомирської області надано послуги на суму 22 000, 00 грн, у тому числі:
- підготовка та подання позовної заяви - 7 000, 00 грн;
- підготовка та подання відповіді на відзив на позовну заяву - 4 000, 00 грн;
- участь у судових засіданнях в суді першої інстанції безпосередньо у приміщенні Господарського суду Житомирської області: 15.04.2025 - 2 000, 00 грн; 06.05.2025 - 2 000, 00 грн; 16.05.2025 - 2 000, 00 грн, а всього 6 000, 00 грн; "гонорар успіху" - 5 000, 00 грн.
Сторони вказали про відсутність будь-яких претензій щодо якості наданої правничої допомоги.
У Акті приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги від 15.01.2025 від 20.05.2025 вказано, що сторони, підписавши даний акт, підтверджують, що адвокат виконав в повному обсязі, а клієнт прийняв в повному обсязі послуги, які надавалися за договором про надання правової допомоги від 15.01.2025 у Господарському суді Житомирської області у справі №906/171/25. Сторони, за взаємною згодою сторін, вирішили, що підписанням даного акту свідчать про повний розрахунок клієнта за договором про надання правової допомоги від 15.01.2025 за представництво законних прав та інтересів ОСОБА_1 в Господарському суді Житомирської області у справі №906/171/25, що в загальній сумі становить 22 000, 00 грн.
У розумінні приписів ч.ч. 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.
Суд приймає до уваги приписи ч. 4 ст. 126 Кодексу, згідно якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 також висновує, що не є обов`язковим для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладено також ВП ВС у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Як свідчать матеріали справи, позовну заяву від 04.02.2025 подано через діловодну службу господарського суду, підписано фізичною особою ОСОБА_1 .
Суд критично оцінює доводи адвоката Наталії Демчик про підготовку та подання позовної заяви, оскільки Суд ухвалою від 07.02.2025 залишив позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 без руху з підставі недотримання вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України щодо сплати судового збору за вимогу майнового характеру.
В свою чергу, 13.02.2025 до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. г/с №1819 від 13.02.2025) разом з позовною заявою від 12.02.2025, підписану фізичною особою ОСОБА_1 та доказами сплати судового збору.
З огляду на зазначене, встановити достовірно, що саме адвокатом ОСОБА_3 було підготовлено та подано позовну заяву з додатками, неможливо.
Суд констатує, що представник відповідача фізичної особи ОСОБА_2 адвокат Андрій Стахов у відзиві на позовну заяву визнав частково позовні вимоги в частині витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол" в розмірі 90% вартістю 229 550, 14 грн. У зв`язку з визнанням Відповідачем позову в частині витребування частки у статутному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 90% вартістю 229 550, 14 грн Суд стягнув з відповідача на користь Позивача 50% судового збору від його обґрунтованого розміру 3 343, 25 грн, що складає 1 721, 63 грн.
Суд звертає також увагу на те, що у мотивувальній частині рішення від 16.05.2025, зокрема, вказав на те, що поділяв доводи Відповідача про те, що Позивач у справі №906/498/23 не заявляла вимогу про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019, тому позов у цій частині за правовою природою спірних правовідносин не є віндикаційним, а є зобов`язально-правовим способом відновлення порушеного права власності Позивача на частку у статутному капіталі.
Встановивши дійсність надання послуг на правничу допомогу представником Позивача адвокатом Наталією Демчик з урахуванням обставин цієї справи, керуючись критеріями, як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, Суд ухвалює покласти на Відповідача фізичну особу ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн, тоді як у стягненні 7 000, 00грн витрат на професійну правничу допомогу Суд відмовляє.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд
1. Заяву представника фізичної особи ОСОБА_1 адвоката Наталії Демчик про ухвалення додаткового рішення (вх. г/с №01-44/1528/25 від 22.05.2025) задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 5 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Видати наказ.
3. У стягненні 7 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Повне додаткове рішення складено: 05.06.25
Суддя Машевська О.П.
1 - в справу, 2- позивачу через Ел. суд представнику Демчик Н.О.
3- відповідачу-1 (через Ел. суд)