ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025м. ДніпроСправа № 904/1107/25

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, )

до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49111, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 22, )

про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 130000гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про стягнення 130 000 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Справу просить розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі страхового акта № 83901/1/2023 від 17.05.2023 виплачено страхове відшкодування в сумі 130 000 гривень. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з незадовільним технічним станом транспортного засобу, то в позивача виникло право подати регресний позов про стягнення фактично сплаченої суми.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/1107/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

04 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» заперечує проти позовної заяви та просить відмовити в задоволенні позову.

09 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» надійшла відповідь на відзив.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є встановлення обставин, пов`язаних із наявністю/відсутністю підстав для стягнення майнової шкоди в розмірі виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування.

08 січня 2023 року о 17:10 год у Дніпропетровській області, Новомосковському районі, на 989км траси М30 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «Porsche Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 у справі № 183/921/23 (а.с. 13-14), яка за даними Єдиного державного реєстру судових рішень сторонами не оскаржена та 24.02.2023 набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія Євроінс Україна» на підставі звіту № 32-01.23 від 25.01.2023 (а.с. 15-17) про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, проведеної станом на 08.01.2023, та ремонтної калькуляції № KOR320123 від 25.01.2023 (а.с. 18-20) здійснено розрахунок № 8 від 21.02.2023 (а.с.25) суми страхового відшкодування в розмірі 130 000 гривень.

Надалі оформлено страховий акт № 83901/1/2023 від 17.05.2023 (а.с. 26), відповідно до якого на підставі заяви потерпілої особи від 21.02.2023 на отримання суми страхового відшкодування та розрахунку № 8 від 21.02.2023 суми страхового відшкодування вирішено здійснити страхове відшкодування та перерахувати потерпілій особі ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 130 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8351 від 17.05.2023 (а.с. 27).

Автомобіль «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди (08.01.2023) був зареєстрований за Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі», що підтверджується листом Головного сервісного центру МВС №31/24783-24699-2024 від 21.08.2024 (а.с. 29).

Позивач указує, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем.

У зв`язку з вищенаведеним Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулось до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» з претензією № 83901/ІНС від 30.04.2024 (а.с. 30) про відшкодування шкоди в порядку регресу та просило перерахувати 130 000 грн на банківські реквізити позивача.

Зазначена претензія направлена на адресу відповідача, проте відповідь на вказану претензію відсутня, заборгованість не сплачена, що і стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до суду.

Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» не погоджується з позовною заявою з огляду на таке.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок технічної несправності транспортного засобу «УАЗ», а постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/921/23 не має преюдиційного значення для справи № 904/1107/25, оскільки технічний стан транспортного засобу не був предметом судового дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» зазначає, що 02.11.2022 проведено перевірку технічного стану транспортного засобу «УАЗ 3909», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом № 00084-03888-22 від 02.11.2022 (а.с. 61), згідно з яким транспортний засіб визнано технічно справним. Перед виїздом водій ОСОБА_1 перевірив технічну справність зазначеного транспортного засобу та заповнив «Карту аналізу безпеки робіт» (а.с. 62) та журнал контролю технічного стану транспортного засобу (а.с. 63). Також позивач вважає, що технічну справність транспортного засобу станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди підтверджують пояснювальна записка ОСОБА_1 від 09.01.2023 (а.с. 65) та звіт від 13.01.2023 (а.с. 68-69) про розслідування інциденту на виробництві. Разом з тим, Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» вказує, що автомобіль «УАЗ» після дорожньо-транспортної пригоди не евакуювали, що також свідчить про його технічну справність.

Відповідач повідомляє, що водій ОСОБА_1 в письмових поясненнях зазначив, що причинами дорожньо-транспортної пригоди були темний час доби, відсутність освітлення на блокпосту, рух із вимкненими фарами та недотримання безпечної дистанції між автомобілями.

Таким чином, Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» вважає, що транспортний засіб був технічно справний, а позов є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на певній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України про застосування принципу вини в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства; страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства; страховик фінансова установа або філія страховика-нерезидента, які мають право здійснювати діяльність із страхування на території України; страхувальник особа, яка уклала із страховиком договір страхування або є страхувальником відповідно до законодавства; страхування правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування» страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Згідно з абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі пп. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у разі притягнення особи до відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно з`ясувати, чи виникло в позивача (страховика) право на подання регресного позову до відповідача за наявності конкретно визначеної умови дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Вимоги до технічного стану та обладнання транспортного засобу передбачені розділом 31 «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (з наступними змінами та доповненнями, далі Правила дорожнього руху).

Згідно з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 у справі № 183/921/23 (а.с. 13-14), що набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), а саме: порушення вимог пп. «а», «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху.

При цьому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» не надало суду доказів на підтвердження невідповідності технічного стану транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 183/921/23 обставини відповідності/невідповідності технічного стану транспортного засобу «УАЗ» під час дорожньо-транспортної пригоди вимогам Правил дорожнього руху не досліджувались.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 у справі № 183/921/23 ОСОБА_1 не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється).

Вищевикладене підтверджує, що відсутні правові підстави для кваліфікації дорожньо-транспортної пригоди як наслідку технічної несправності транспортного засобу «УАЗ».

Матеріалами справи № 904/1107/25 підтверджується, що 02.11.2022 здійснено перевірку технічного стану транспортного засобу «УАЗ 3909», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Транспортний засіб після технічного контролю було визнано технічно справним, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00084-03888-22 від 02.11.2022 (а.с. 61). Водієм ОСОБА_1 08.01.2023 заповнена «Карта аналізу безпеки робіт» (а.с. 62) та здійснено огляд транспортного засобу перед виїздом, що підтверджується записом у журналі контролю технічного стану транспортного засобу (а.с. 63).

Крім того, Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» проведено розслідування інциденту, який стався 08.01.2023, результат якого оформлено звітом від 13.01.2023 (а.с. 68-69) про розслідування інциденту. В ході розслідування встановлено, що 08.01.2023 водій ОСОБА_1 отримав подорожній лист (а.с. 64), перевірив технічний стан автомобіля (а.с. 63), заповнив «Карту аналізу безпеки робіт» (а.с. 62) та пройшов перевірку психофізіологічного стану. Виїхав на лінію о 08:25 год із бригадою групи з ремонту та експлуатації обладнання на автомобілі «УАЗ 3909», реєстраційний номер НОМЕР_1 . По закінченню виконання робіт о 17:10 год автомобіль «УАЗ» рухався трасою М30, на місце базування в м. Підгородне. У районі 989 км, перед блокпостом, через зупинку у автомобіля «УАЗ» двигуна відбулося зіткнення з автомобілем «Porsche», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_1 намагався вжити заходів для аварійної зупинки автомобіля, але через недостатню дистанцію між автомобілями уникнути зіткнення не вдалось. На місце дорожньо-транспортної пригоди викликана поліція. Наявність парів алкоголю у видихуваному повітрі у водія товариства не виявлено. Також установлено, що рух відбувався в темний час доби, з вимкненим ближнім світлом фар, відсутність освітлення на ділянці автодороги в місці розташування блокпоста.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що дорожньо-транспортна пригода стала результатом керування технічно несправним транспортним засобом.

Ураховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 130 000 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, ) до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49111, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 22, ) про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 130 000 грн відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02.06.2025.

Суддя В.О. Дичко