РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2025 року м. Чернігів справа № 927/322/25
Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Моноліт Союз»,

, вул. Жилянська, буд. 59, нежитлове приміщення №1 (групи приміщень №203) (в. літ. А), м. Київ, 01033

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Агро Сервіс»,

, вул. Зарічна, буд. 3-А, смт Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600

Предмет спору: про стягнення 250 000,08 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Моноліт Союз» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Агро Сервіс», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 250 000,08 грн заборгованості за отриманий товар.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 08.04.2025 була доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 09.04.2025 о 22:44, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а отже останнім днем для подання відповідачем відзиву є 25.04.2025.

Згідно з ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №034 від 28.04.2023 в частині сплати коштів за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 250 000,08 грн.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

28.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Моноліт Союз» (далі Постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Агро Сервіс» (далі Покупець) уклали договір поставки №034 (далі Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити нафтопродукти окремими партіями (далі - Товар) згідно з умовами, викладеними в цьому Договорі.

Згідно з п. 2.3 Договору загальна кількість Товару, що поставляється за цим Договором визначається шляхом додавання кількості партій Товару, зазначених в Актах приймання-передачі Товару або/та видаткових накладних, що складається сторонами по кожному факту поставки партії Товару.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна Товару, що поставляється за цим Договором, визначається Сторонами для кожної партії Товару окремо, при поставці залізничним транспортом - в Додатку до даного Договору, а при поставці автомобільним транспортом - в рахунку- фактурі та видатковій накладній. Ціна Товару встановлюється в національній валюті України - гривні. В ціну Товару включено усі податки, збори та інші обов`язкові платежі.

Терміни оплати Товару визначається Сторонами для кожної партії Товару окремо та зазначається при поставці залізничним транспортом - в Додатку до даного Договору, а при поставці автомобільним транспортом - в рахунку-фактурі на кожну окрему партію Товару (п. 3.5 Договору).

Оплата Товару здійснюється на поточний рахунок Постачальника. Банківські витрати в банку Покупця сплачує Покупець, банківські витрати в банку Постачальника оплачує Постачальник (п. 3.6 Договору).

Пунктом 3.8 Договору сторони передбачили, що остаточні розрахунки сторін за цим Договором по кожній партії Товару здійснюються на підставі відповідного Акта приймання-передачі Товару або видаткової накладної.

Відповідно до п. 3.9 Договору загальна сума цього Договору (тобто загальна вартість (ціна) всього поставленого за цим Договором Товару) Сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленої Покупцю кількості Товару, вартість якого відображається в Актах приймання-передачі Товару або/та видаткових накладних, що складається сторонами по кожному факту поставки партії Товару.

Кожна зі сторін зобов`язується протягом 5 робочих днів з моменту одержання від іншої сторони акту звірки взаєморозрахунків, підписувати його і направляти іншій стороні, чи в той же термін направляти свої мотивовані зауваження до акту звірки взаєморозрахунків (п. 3.11 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору поставка Товару за цим Договором здійснюється на умовах FCA (Франко-перевізник, місце призначення вказано), СРТ (Перевезення оплачена до, місце призначення вказано) або EXW (склад, місце зберігання) в редакції Інкотермс-2010. Конкретний вид умов поставки визначається Сторонами по кожній окремій партії Товару при поставці залізничним транспортом у відповідному Додатку до цього Договору, а при поставці автомобільним транспортом в відповідному рахунку-фактурі.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється окремими партіями. Термін поставки окремої партії Товару визначається Сторонами по кожній окремій партії Товару при поставці залізничним транспортом у відповідному Додатку до цього Договору, а при поставці автомобільним транспортом в відповідному рахунку-фактурі.

Датою поставки Товару вважається дата складання Акта приймання-передачі Товару при поставці залізничним транспортом або дата складання видаткової накладної при поставці автомобільним транспортом (п. 4.5 Договору).

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2023 року, а в частині взаєморозрахунків до повного їх проведення. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до моменту закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не вимагатиме його розірвання, Договір автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік.

На виконання умов Договору Постачальник поставив, а Покупець прийняв Товар загальною кількістю 64 901,00 літрів на загальну суму 2 386 317,00 грн, на підтвердження чого надано видаткові накладні №87 від 01.05.2023 на суму 1 085 210,00 грн, №100 від 08.05.2023 на суму 760 387,00 грн, №116 від 19.05.2023 на суму 540 720,00 грн, а також товарно-транспортні накладні від 01.05.2023, від 08.05.2023, від 19.05.2023.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату товару, а саме: №97 від 01.05.2023 на суму 1 085 210,00 грн, №107 від 08.05.2023 на суму 760 387,00 грн, №125 від 19.05.2023 на суму 540 720,00 грн, у яких зазначено такі умови оплати: 100% від суми з ПДВ сплачується Покупцем протягом 30 календарних днів від дати оформлення рахунка-фактури.

Отже, відповідач повинен був сплатити вартість поставленого йому товару у такі терміни: за видатковою накладною №87 від 01.05.2023 на суму 1 085 210,00 грн до 31.05.2023, за видатковою накладною №100 від 08.05.2023 на суму 760 387,00 грн до 07.06.2023, за видатковою накладною №116 від 19.05.2023 на суму 540 720,00 грн до 19.06.2023.

Сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 25.03.2025, в якому зазначено, що відповідач у цей період сплатив позивачу кошти у загальному розмірі 2 136 316,92 грн, а його заборгованість перед позивачем станом на 25.03.2025 становить 250 000,08 грн.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 250 000,08 грн відповідач суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 2 386 317,00 грн, вартість якого останній оплатив частково у загальному розмірі 2 136 316,92 грн, а відтак його заборгованість перед позивачем станом становить 250 000,08 грн.

Доказів сплати коштів у розмірі 250 000,08 грн відповідач суду не надав.

Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18.

Таким чином, акт звірки взаємних розрахунків, підписаний та скріплений печаткою боржника, є доказом, що свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу за поставлений товару у розмірі 250 000,08 грн.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив у повному обсязі кошти за отриманий ним товар, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 250 000,08 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Агро Сервіс» (, вул. Зарічна, 3А, смт Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Моноліт Союз» (, вул. Жилянська, буд. 59, нежитлове приміщення №1 (групи приміщень №203) (в. літ. А), м. Київ, 01033) 250 000,08 грн заборгованості за поставлений товар та 3001,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун