ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"02" червня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1783/25

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши

заяву товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОРБІТА»

до товариства з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ РЕСТО ПАБ»

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 14 048,03 грн.,

без повідомлення заявника і боржника

ВСТАНОВИЛА:

28 травня 2025 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОРБІТА» (далі заявник) до товариства з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ РЕСТО ПАБ» (далі боржник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 14 048,03 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування заяви стягувач послався на порушення відповідачем положень договору про експлуатацію обладнання №СЧ147-17 від 15.06.2017 року.

Відповідно до п. 4.1 цього договору, дистриб`ютор має право в будь-який момент часу висунути торговій точці письмову вимогу про повернення обладнання. Така вимога є обов`язковою для виконання торговою точкою за умови, що вона містить погодження компанії у вигляді підпису уповноваженого представника компанії. Торгова точка повинна виконати таку вимогу у вказаний у ній строк та зобов`язана повернути обладнання дистриб`ютору.

Як зазначає представник заявника, заявником було надіслано боржнику вимогу про сплату боргу та повернення майна №11 від 01.12.2024 року.

На підтвердження направлення цієї вимоги боржнику заявник долучив до заяви копію фіскального чеку №106 від 01.12.2024 року, з якого вбачається, що заявник направляв боржнику рекомендований лист. Разом з цим, документів, що підтверджували б направлення саме вимоги про сплату боргу та повернення майна (опис вкладення тощо), до заяви долучено не було.

У зв`язку з відсутністю доказів належного направлення боржнику вимоги про сплату боргу та повернення майна, суд не вбачає підстав вважати, що боржник був належним чином повідомлений про обов`язок повернути обладнання у встановлений строк.

Так, заявником при зверненні до суду не дотримані вимоги, встановлені п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відтак, заява товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОРБІТА» до товариства з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ РЕСТО ПАБ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 14 048,03 грн. задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 147, ч. 1 ст. 148, п. 5 ч. 2, ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. відмовити заявнику у видачі судового наказу;

2. роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків;

3. направити копію ухвали товариству з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОРБІТА».

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 02.06.2025 року.

Суддя С. Грабець