ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27.05.2025 року м. Дніпро Справа № 912/3035/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.
секретар судового засідання: Скородумова Л.В.
представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
від третьої особи -1: не з`явився
від третьої особи -2: не з`явився
від третьої особи -3: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер"
про ухвалення додаткової постанови
у справі
Акціонерного товариства
"Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "ЦЕФЕЙ",
Фізичної особи-підприємця Погрібної Любов Василівни,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні Позивача:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні Відповідача:
- Білого Дмитра Борисовича,
- Погрібного Олександра Григоровича,
про заборону використання знаків для товарів та послуг

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ТОВ "Маркхолдер" ( з урахуванням заяви про зміну предмета позову ) з вимогою заборони ФОП Погрібній Л.В. використовувати будь-якими шрифтами та алфавітами позначення УКРЗОЛОТО, що є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 124382 від 25.06.2010 р. шляхом нанесення такого позначення на вивіски та їх розміщення, під час пропонування для продажу та/або продажу продукції 14 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків.
За заявами ТОВ "Маркхолдер" та АТ "ЦЕФЕЙ" ( в порядку ст. 52 ГПК України ) господарський суд ухвалою від 01.08.2024 р. здійснив заміну Позивача - ТОВ "Маркхолдер" на його правонаступника АТ "ЦЕФЕЙ". Залучив ТОВ "Маркхолдер" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 06.11.2024 р. у справі № 912/3035/19 позов задоволено повністю. Заборонено Фізичній особі-підприємцю Погрібній Любові Василівні використовувати будь-якими шрифтами та алфавітами позначення " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 124382 від 25.06.2010 р. шляхом нанесення такого позначення на вивіски та їх розміщення, під час пропонування для продажу та/або продажу продукції 14 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Погрібної Любові Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" 1 921,00 грн. судового збору та 19 612,80 грн. судових витрат на судову експертизу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Білий Д. Б. ( Третя особа ) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення повністю та залишити позовну заяву без розгляду, а також Фізична особа-підприємець Погрібна Л. В. ( Відповідач ) звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила суд скасувати рішення в частині розподілу судових витрат і ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у розподілі понесених ТОВ "Макхолдер" судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Маркхолдер вказало, що попередній розрахунок судових витрат під час апеляційного розгляду справи складається витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та що докази на підтвердження витрат на правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції будуть надані суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення апеляційним судом.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2025 р. апеляційну скаргу Білого Дмитра Борисовича залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Погрібної Любов Василівни залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.11.2024 р. у справі № 912/3035/19 залишено без змін. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладено на Скаржників.

01.05.2025 р., від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" до суду надійшла заява, в якій Заявник просив ухвалити додаткову постанову у справі, якою стягнути з ФОП Погрібної Л.В. на користь ТОВ "Маркхолдер" судові витрати на професійну правову ( правничу ) допомогу, надану під час апеляційного провадження, в розмірі 10 000,00 грн..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.05.2025 р. призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" про ухвалення додаткового рішення по справі у судове засідання на 27.05.2025 р..

Від Відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому Погрібна Л. В. просить відмовити у розподілі понесених ТОВ "Маркхолдер" судових витрат на професійну правову ( правничу ) допомогу, надану під час апеляційного провадження, в розмірі 10 000,00 грн.

В обгрунтування клопотання, Відповідач посилається на принцип справедливого судового розгляду, який зобов`язує суд при вирішенні питання про відшкодування судових витрат свавільно залученому учаснику справи надати оцінку пов`язаності такого учасника з виникненням оскаржуваної ситуації. У цьому спорі ТОВ "Маркхолдер" з підстав виникнення матеріально-правових відносин між ТОВ Маркхолдер та АТ Цефей відносно Торгового знаку по Договору про передачу права власності на торговельні марки ( на знаки для товарів і послуг ) від 30.06.2021 р. просив змінити процесуальний статус ТОВ "Маркхолдер" з Позивача на Третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача АТ "Цефей".

Враховуючи викладене, на переконання Відповідача свавільне залучення ТОВ "Маркхолдер" у цьому спорі як Третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача АТ "Цефей" переважно та об`єктивно пов`язані з особою ТОВ "Маркхолдер", тому необхідно відмовити у розподілі понесених ТОВ "Маркхолдер" судових витрат на професійну правову ( правничу ) допомогу, надану під час апеляційного провадження, в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач наголошує, що сторонами у цьому спорі, що виник в жовтні 2019 є Позивач ТОВ "Маркхолдер" ( має право вимоги (кредитор) та відповідач ФОП Погрібна Л. В. ( повинна виконати зобов`язання (боржник)), які є суб`єктами матеріально-правових відносин відносно Торгового знаку. За Договором про передачу права власності на торговельні марки ( на знаки для товарів і послуг ) від 30.06.2021 р. фактично право власності на Торговий знак Позивач ТОВ "Маркхолдер" відчужив на користь АТ "Цефей". В серпні 2024 за судовими рішеннями замінено Позивача ТОВ Маркхолдер у цьому спорі процесуальним правонаступником АТ "Цефей" з підстав виникнення матеріально-правових відносин між ТОВ Маркхолдер та АТ Цефей відносно Торгового знаку по Договору про передачу права власності на торговельні марки ( на знаки для товарів і послуг ) від 30.06.2021 р.. За таких обставин, за судовими рішеннями сторонами у цьому спорі, що виник в жовтні 2019 є Позивач АТ Цефей ( має право вимоги (кредитор) та відповідач ФОП Погрібна Л. В. ( повинна виконати зобов`язання (боржник)), які є суб`єктами матеріально-правових відносин відносно Торгового знаку. Ухвала Господарський суд Кіровоградської обл. від 01.08.2024 р. в частині заміни сторони у справі ( процесуальне правонаступництво ) залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2024 р. та постановою Верховного Суду від 16.01.2025 р. у справі № 912/3035/19.

Крім того, Відповідач вважає, що посилання національних судів на те, що між ТОВ Маркхолдер та Відповідачем існують матеріально-правові відносини відносно Торгового знаку в питанні відшкодування збитків за незаконне використання Торгового знаку в 2019-2020 ( справа № 912/3560/19 ) та в питанні відшкодування збитків за понесені судові витрати ( справа № 912/3035/19) протилежного не доводить, оскільки судом визначено статус ТОВ Маркхолдер у цьому спорі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача АТ Цефей ( судами оцінювалися матеріально-правові відносинам між ТОВ Маркхолдер та АТ Цефей ).

Відтак, на думку Відповідача - принцип правової визначеності як складова верховенства права вказує на те, що національні суди у даній справі діяли свавільно щодо залучення ТОВ "Маркхолдер" у цьому спорі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача АТ "Цефей", оскільки судами не наведено поважних причин для відступу від оцінки матеріально-правових відносин між ТОВ "Маркхолдер" та АТ "Цефей" відносно Торгового знаку наданої національними судами в рішенні про заміну позивача ТОВ "Маркхолдер" у цьому спорі процесуальним правонаступником АТ "Цефей" зважаючи на те, що в обох випадках матеріально-правові відносини виникли з єдиної підстави - Договору про передачу права власності на торговельні марки ( на знаки для товарів і послуг ) від 30.06.2021 р..

Сторони та треті особи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін та третіх осіб.

В судовому засіданні 27.05.2025 р., оголошено вступну та резолютивну частини додаткової постанови.

Розглянувши заяву та додані до неї копії документів на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 244 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом ( ст. 16 ГПК України ).

Однією з основних засад ( принципів ) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( пункт 12 частини 3 ст. 2 ГПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу ( ст. 124 ГПК України ); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами ( ст. 126 ГПК України ): подання (1) заяви ( клопотання ) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат ( ст. 129 ГПК України ).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду ( частина 8 ст. 129 ГПК України ).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина 3 ст. 126 ГПК України ).

Водночас за змістом частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( частина 5 ст. 126 ГПК України ).

У розумінні положень частини 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд ( за клопотанням сторони або з власної ініціативи ) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Положеннями частини 13 ст. 129 ГПК України визначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами ( частини 5, 6 ст. 126 ГПК України ).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Зазначений правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду 29.04.2025 р. у cправі № 911/1689/23.

Як зазначалося раніше, у відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ "Маркхолдер" було зазначено про те, що попередній ( орієнтований ) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які Товариство очікує понести, у зв`язку з розглядом апеляційних скарг, у загальному розмірі складає 10 000,00 грн..

01.05.2025 р., від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" до суду надійшла заява, в якій Заявник просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Фізичної особи - підприємця Погрібної Любов Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" судові витрати на професійну правову (правничу) допомогу, надану під час апеляційного провадження, в розмірі 10 000,00 грн..

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд зазначає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Погрібної Любов Василівни витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. була зроблена Товариством з урахуванням строків, визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підтвердження понесення адвокатських витрат ТОВ "Маркхолдер" було надано: договір № 1 від 08.02.2021р. про надання правової допомоги; ордер на надання правової допомоги серії АР № 1113996 від 10.02.2023 р.; додаткові угоди №1 від 01.09.2021 р., № 2 від 10.09.2021 р., № 3 від 06.10.2021р., № 4 від 08.10.2021 р. до договору про надання правової допомоги №1 від 08.10.2021 р.; Акт б/н від 01.05.2025 р. приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 1 від 08.02.2021 р.; детальний опис наданих послуг (робіт), здійснених адвокатом Гриценко Ю.В. за договором № 1 про надання правової допомоги від 08.02.2021 р. ( з урахуванням додаткової угоди № 4 від 08.10.2021 р. ) під час супроводження апеляційного розгляду господарської справи № 912/3035/19.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2021 р. адвокатом Гриценко Юлією Вікторівною ( Адвокат ) та ТОВ "Маркхолдер" ( Клієнт ) укладено Договір № 1 про надання правової допомоги ( далі Договір ), за умовами п. 1.1. якого, Адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями Клієнта.

Відповідно до п. 1.2. Договору, Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта в: в будь-яких установах, організаціях, на підприємствах незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішенні питань, пов`язаних з судовими справами; в усіх правоохоронних органах; в судах загальної юрисдикції (цивільної, кримінальної, господарської, адміністративної спеціалізації, а також справ про адміністративні правопорушення), в судах першої інстанції, апеляційної інстанції, касаційної інстанції, Верховному суді з усіма правами, які надано законом позивачу, заявнику, скаржнику, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення, ухвали, постанови, судового наказу; у відповідному відділі державної виконавчої служби з питань, пов`язаних з виконанням судових та інших рішень.

Згідно з п. 1.3. - 1.4. Договору, Клієнт відповідно до цього Договору має право давати Адвокату окремі доручення на вчинення конкретних дій, складення процесуальних та інших документів. Окремі доручення узгоджуються сторонами. Клієнт також доручає Адвокату: вивчити та скласти необхідні документи для ведення справи у суді; вчинити дії щодо визнання ринкової вартості майна; оскаржувати судові рішення (ухвали) до апеляційних та касаційних судових інстанцій; за допомогою експерта (спеціаліста) визначити вартість майна; отримувати письмові висновки фахівців з питань, що потребують спеціальних знань; збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази; запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, а від громадян за їх згодою; застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства України; доповідати клопотання і скарги на прийомі у посадових осіб та отримувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; бути присутнім при розгляді поданого клопотання і скарг на засіданні колегіальних органів і давати пояснення щодо суті клопотання і скарг; подавати, отримувати та підписувати всі необхідні документи; робити від імені Клієнта, заяви як усні, так і письмові; вести переговори та попередньо узгоджувати всі процедурні питання; знайомитися з матеріалами справ, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справ; брати участь у судових засіданнях; одержувати копії рішень, ухвал; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення судові; подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб; знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти; прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти; користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Відповідно до п. 2.3. Договору Клієнт зобов`язаний: сплачувати гонорар; відшкодувати Адвокату фактичні витрати, які не були обумовлені кошторисом доручення, але які Адвокат поніс, і які були необхідні для належного виконання доручення, та які підтверджуються витратними документами (проїзні квитки, квитанції, чеки тощо); інформувати Адвоката про всі документи та відомі обставини, які можуть мати суттєве значення для прийняття та виконання Адвокатом доручення відповідно до цього Договору; письмово інформувати Адвоката, чи не зв`язаний Клієнт нерозірваною угодою з іншим Адвокатом (адвокатським об`єднанням, юристом, юридичною фірмою та т.п.); не вимагати виконання дій, що виходять за межі професійних прав і обов`язків Адвоката.

Згідно з п. 3.1. Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язань обома Сторонами за цим Договором.

Відповідно до п. 4.1. - 4.4. Договору, на визначення розміру заробітної плати Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Гонорар Адвоката не може бути меншою, ніж встановлений чинним законодавством розмір мінімальної заробітною плати, на відповідний сплаті період. Адвокат має право відмовитися від гонорару та виконувати доручення Клієнта на умовах PRO BONO. Додатково Клієнтом сплачується Адвокату витрати у зв`язку із виконанням доручення, які підтверджуються документально, але не були включені до суми заробітної плати (гонорару).

Згідно з п. 5.4. Договору, зміни, доповнення до цього Договору можуть вноситися тільки у письмовій формі.

01.09.2021 р. адвокатом Гриценко Юлією Вікторівною та ТОВ "Маркхолдер" укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №1 від 08.02.2021р., відповідно до п. 1. якої, керуючись п. 5.4. Договору, Сторони домовилися змінити п. 4.1. Договору, виклавши його в наступній редакції: "За надання правової допомоги та інших послуг за цим Договором Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі, що визначається Додатковою угодою до цього Договору (далі - Угодою)".

08.10.2021 р. адвокатом Гриценко Юлією Вікторівною та ТОВ "Маркхолдер" укладено Додаткову угоду № 4 до договору про надання правової допомоги № 1 від 08.02.2021 р., якою узгоджено, що відповідно до п. 4.1. Договору в редакції Додаткової Угоди № 1 від 01.09.2021 р. до Договору про надання правової допомоги № 1 від 08.02.2021 р., Сторони визначили фіксовану суму гонорару за супровід справи в суді апеляційної інстанції ( участь в судових засіданнях, складання та подання процесуальних і інших документів ), в розмірі 10 000,00 грн. та в суді касаційної інстанції в розмірі 10 000 грн..

Гонорар сплачується Клієнтом протягом 30-ти днів з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг за фактом надання правової допомоги ( п. 2 Додаткової угоди № 4 від 08.10.2021 р. до договору про надання правової допомоги № 1 від 08.02.2021 р. ).

Договір та Додаткові угоди до нього підписано сторонами та скріплено печаткою ТОВ "Маркхолдер".

Згідно детального опису робіт ( наданих послуг ), адвокатом Гриценко Ю.В. ( Виконавець ) на виконання умов Договору № 1 про наданий правовоїдопомоги від 08.02.2021 р. ( з урахуванням додаткової угоди № 4 від 08.10.2021 р. ) під час супроводження апеляційного розгляду господарської справи № 912/3035/19 з метою надання правничої допомоги ТОВ «Маркхолдер» ( Клієнт ) надана наступна правнича допомога: 15.01.2025 р. ознайомлення з апеляційною скаргою, підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу Відповідача та 3-ї особи на рішення суду від 06.11.2024 р.. Час, витрачений адвокатом - 3 год.; 16.01.2025 р. ознайомлення з апеляційною скаргою, підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу Відповідача та 3-ї особи на додаткове рішення суду від 05.12.2024 р.. Час, витрачений адвокатом - 3 год.; 17.04.2025 р. підготовка та участь в судовому засіданні. Час, витрачений адвокатом - 1 год. Вартість роботи 10 000 грн. 00 коп. ( фіксована ).

В акті приймання-передачі наданих послуг від 01.05.2025 р. до Договору № 1 від 08.02.2021 р. про надання правничої допомоги, Сторони погодили, що у відповідності до Договору № 1 від 08.02.2021 р. про надання правничої допомоги та Додаткової угоди № 4 від 08.10.2021 р. до Договору № 1 від 08.02.2021 р. про надання правової допомоги, Адвокат надав Клієнту наступну правничу допомогу: 15.01.2025 р. ознайомлення з апеляційною скаргою, підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу Відповідача та 3-ї особи на рішення суду від 06.11.2024 р.; 16.01.2025 р. ознайомлення з апеляційною скаргою, підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу Відповідача та Третьої особи на додаткове рішення суду від 05.12.2024 р.; 17.04.2025 р. підготовка та участь в судовому засіданні. Час, витрачений адвокатом - 1 год. Гонорар за надані послуги ( виконані роботи ) складає 10 000,00 грн.. Клієнт не має претензій до Адвоката за надані ним послуги за Договором.

В матеріалах справи наявний ордер про представництво в Центральному апеляційному господарському суді інтересів ТОВ "Маркхолдер" адвокатом адвокатом Гриценко Ю. В..

Доказів сплати гонорару матеріали справи не містять.

Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат Третьої особи на правничу допомогу суд враховує правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. по справі № 922/445/19, згідно з якими, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті ( буде сплачена ) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено ( п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу ).

У п. 28.2. постанови Верховного Суду від 31.03.2021 р. у справі № 916/2087/18 зазначено, що враховуючи положення п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, яким передбачено, що однією з основних засад ( принципів ) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, метою впровадження якого є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору, а також положення ч. 8 ст. 129 ГПК України, сторони не позбавляються права на відшкодування судових витрат у разі їх підтвердження та подання у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 905/1795/18, сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18 зазначено про необхідність дослідження та оцінки наданих заявником документів на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності ), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін ( такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2022 р. у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18 ).

Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи ( така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18, від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19 ).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 180 постанови від 05.06.2024 р. у справі № 910/14524/22 зазначила, що критерії оцінки реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та неодмінності ), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, дослідивши надані Третьою особою докази понесення витрат на правничу допомогу та заперечення Відповідача щодо таких витрат, з огляду на розумність, обґрунтованість та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, встановив, що визначений Третьою особою розмір витрат на послуги адвоката 10 000,00 грн, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яка заявлена до відшкодування, тому присуджує до стягнення 5 000,00 грн.

Підставою для вказаного висновку став аналіз наданих Заявником доказів, з якого вбачається, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката включає правничу допомогу і по іншій апеляційній скарзі, яку було подано не Відповідачем, а Третьою особою, що є підставою для зменшення суми витрат на 50 %.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку ( у кожній конкретній справі ) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Разом з тим, Відповідачем у своїх запереченнях взагалі не доведена неспівмірность витрат заявлених Третьою особою на оплату правничої допомоги адвоката. Сама лише незгода Відповідача із заявою Третьою особою не свідчить про її безпідставність.

Враховуючи наведені положення процесуального законодавства, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням обґрунтованості, розумності та реальності розміру витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркхолдер» щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 912/3035/19 підлягає задоволенню частково, у сумі 5 000 грн.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркхолдер» про ухвалення додаткового рішення у справі № 912/3035/19 задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Погрібної Любов Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркхолдер» судові витрати на правничу допомогу в Центральному апеляційному господарському суді в розмірі 5 000,00 грн., про що видати наказ.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної додаткової постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.06.2025 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус