ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 5002-29/5061-2010
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

розглянувши зареєстровану 10.12.2024 за вх. № 2-1873/24

заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"

про видачу дубліката судового наказу

у справі № 5002-29/5061-2010

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Пишної Любові Федорівни ( АДРЕСА_1 ),

про стягнення 39526,86 грн,

встановив:

У провадженні Господарського суду Автономної Республіки Крим перебувала справа № 5002-29/5061-2010 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі також Банк) до фізичної особи-підприємця Пишної Любові Федорівни (далі також ФОП Пишна Л.Ф.) про стягнення заборгованості за договором оренди від 01.04.2010.

Господарський суд Автономної Республіки Крим рішенням від 09.12.2010 позовні вимоги Банку задовольнив, стягнув з ФОП Пишної Л.Ф. на користь Банку заборгованість у розмірі 39353,22 грн; 3% річних у розмірі 173,61 грн; державне мито у сумі 395,26 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

Севастопольський апеляційний господарський суд постановою від 23.02.2011 апеляційну скаргу ФОП Пишної Л.Ф. залишив без задоволення, рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2010 у справі № 5002-29/5061-2010 залишив без змін.

Надалі Банк отримав судовий наказ та пред`явив до виконання. 22.03.2024 листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 5620/04.1-19 повідомлено, що згідно з інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у ВДВС Сакського міськрайонного управління юстиції зареєстровано виконавче провадження № 25762587 з примусового виконання наказу № 5002-29/5061-2010 про стягнення з Пишної Л.Ф. на користь АБ Укргазбанк 40158,09 грн, яке 29.12.2011 закінчено на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України Про виконавче провадження (в редакції на час прийняття рішення), інших виконавчих проваджень не знайдено.

28.08.2024 Банк звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відновлення судового провадження, в якій заявник просив суд частково відновити втрачене судове провадження Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 5002-29/5061-2010 за позовом Банку до ФОП Пишної Л.Ф. про стягнення заборгованості за договором оренди від 01.04.2010 в частині відновлення тексту рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2010, яке залишено без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.02.2011 у вказаній справі.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 30.09.2024 заяву Банку про відновлення судового провадження за вх. № 3870/24 від 28.08.2024 у справі № 5002-29/5061-2010 задовольнив. Відновив втрачене судове провадження в частині рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2010, яке залишено без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.02.2011, у справі № 5002-29/5061-2010 про стягнення з фізичної особи-підприємця ФОП Пишної Л.Ф. ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Банку (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1 // 95000, м. Сімферополь, пр-т. Кірова/Леніна, 29/1, код ЄДРПО України 20745630) заборгованості у розмірі 39353,22 грн, 3% річних у розмірі 173,61 грн, державного мита у сумі 395,26 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

10.12.2024 до Господарського суду Одеської області від Банку надійшла заява (вх. №2-1873/24) про видачу дубліката судового наказу у справі № 5002-29/5061-2010, в якій заявник просить суд видати дублікат судового наказу у справі № 5002-29/5061-2010 за позовом Банку до ФОП Пишної Л.Ф. про стягнення заборгованості за договором оренди від 01.04.2010 у розмірі 39 353,22 грн, 3% річних у розмірі 173,61 грн, державного мита у сумі 395,26 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

В обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого документа Банк зазначає, що в результаті тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та м. Севастополя російською федерацією, республіканська дирекція Банку в АР Крим була змушена припинити свою роботу, матеріально-технічна база та всі документації республіканської дирекції Банку, а також всі документи банку по вказаній справі залишились в приміщенні дирекції, доступу до власних документів по вказаній справі заявник до теперішнього часу не має.

На теперішній час рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2010 у справі № 5002-29/5061-2010 не виконано, чим порушуються права Банку, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і статті 1 Першого протоколу до неї.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 19.12.2024 у справі № 5002-29/5061-2010 у задоволенні заяви Банку про видачу дубліката судового наказу у справі № 5002-29/5061-2010 відмовив.

Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 12.03.2025 ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі № 5002-29/5061-2010 залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 12.05.2025 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 про відмову у видачі дубліката наказу у справі №5002-29/5061-2010 скасував; справу № 5002-29/5061-2010 за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про видачу дубліката судового наказу передав на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області 26.05.2025 визначено суддю Гута С.Ф. для розгляду справи № 5002-29/5061-2010 за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про видачу дубліката судового наказу.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" про видачу дублікату наказу у справі № 5002-29/5061-2010, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 статті 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Приписами частин 1 та 3 статті 327 ГПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції… Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27.01.2010 № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини 1 статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) звертав увагу, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до §§ 51-53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням 1 пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Господарський суд, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року (пункт 43), зазначає, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

При цьому неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 № 18966/02).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV.

Як зазначалось, Севастопольський апеляційний господарський суд постановою від 23.02.2011 апеляційну скаргу ФОП Пишної Л.Ф. залишив без задоволення, рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2010 у справі № 5002-29/5061-2010 залишив без змін.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом (приписи статті 85 ГПК України в редакції чинній на час ухвалення рішення у справі № 5002-29/5061-2010).

Приписами статті 105 ГПК України (в редакції чинній на час ухвалення Севастопольським апеляційним господарським судом постанови у справі № 5002-29/5061-2010) встановлено, що постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до статті 116 ГПК України (в редакції чинній на час ухвалення Севастопольським апеляційним господарським судом постанови у справі № 5002-29/5061-2010) виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення державного мита надсилаються до місцевих органів державної податкової служби.

При цьому стаття 21 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції чинній на час ухвалення Севастопольським апеляційним господарським судом постанови у справі № 5002-29/5061-2010) передбачала наступне виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років; 3) посвідчення комісій по трудових спорах протягом трьох місяців; 4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 5) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не встановлено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: для виконання рішень господарських судів з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відтак, з моменту прийняття Севастопольським апеляційним господарським судом постанови у справі № 5002-29/5061-2010 розпочався строк пред`явлення виконавчого документа у справі до виконання, тобто з 23.02.2011 упродовж трьох років.

Як зазначалось, 22.03.2024 листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 5620/04.1-19 повідомлено Банку, що згідно з інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у ВДВС Сакського міськрайонного управління юстиції зареєстровано виконавче провадження № 25762587 з примусового виконання наказу № 5002-29/5061-2010 про стягнення з Пишної Л.Ф. на користь АБ Укргазбанк 40158,09 грн, яке 29.12.2011 закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України Про виконавче провадження (в редакції на час прийняття рішення), інших виконавчих проваджень не знайдено.

В свою чергу, пункт 10 частини 1 статті 49 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції на час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 25762587 з примусового виконання наказу № 5002-29/5061-2010) передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 2.5 Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.05.2004 за № 625/9224 (в редакції на час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 25762587 з примусового виконання наказу № 5002-29/5061-2010), встановлено, що про передачу матеріалів виконавчого провадження складається акт приймання-передавання, який підписується державним виконавцем, що передає, і державним виконавцем, що приймає провадження. У разі відсутності державного виконавця, на виконанні в якого перебувало виконавче провадження, акт підписується іншою посадовою особою, уповноваженою керівником відповідного органу ДВС.

Пункт 2.7 вказаного Порядку передбачав, що одночасно з підписанням акта приймання-передавання державний виконавець виносить постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження. Постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження виноситься лише в разі передачі виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого.

Поряд із наведеним, частиною 1 статті 50 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції на час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 25762587 з примусового виконання наказу № 5002-29/5061-2010) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому стаття 23 вказаного Закону визначає, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина 1). Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку оновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина 2).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі

повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (частина 3).

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (частини 1 та 2 статті 25 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV).

Імперативні приписи статті 19 Конституції України визначають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доказів спрямування виконавчого листа № 5002-29/5061-2010 до іншого Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України Про виконавче провадження не представлено, у той же час, безпосередньо Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено позивача про відсутність інших виконавчих проваджень щодо примусового виконання означеного виконавчого листа.

Так само, доказів виконання рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.12.2010 у справі № 5002-29/5061-2010 не представлено.

Здійснивши системне тлумачення вищенаведених норм права, господарський суд доходить до висновку, що в силу приписів статей 23,25, пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV та пунктів 2.5 та 2.7 Порядку, така підстава як закінчення виконавчого провадження у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби передбачена з метою зупинення строку проведення виконавчого провадження до моменту підписання акта приймання-передавання матеріалів виконавчого провадження, одночасно з яким державний виконавець виносить постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження, що додатково підтверджується змістом та правовою конструкцією статті 50 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV, а саме у випадку закінчення виконавчого провадження у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби не підлягає знаттю арешт, накладений на майно боржника, так само як і не підлягають скасуванню інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Відтак, господарський суд доходить до висновку, що така підстава закриття виконавчого провадження як направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, за своєю правовою конструкцією, підпадає під переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже фактично виконавчий документ продовжує бути пред`явленим до виконання, з огляду на що, строк пред`явлення виконавчого документа у справі № 5002-29/5061-2010 перервався фактом його пред`явлення та останній продовжує бути пред`явленим до виконання.

Підпунктами 19.1 та 19.4 пункту 19 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюються в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Верховним Судом у постанові від 18.01.2024 у справі № 913/869/14 зазначено, що дублікат виконавчого документа це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат". Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 1/904/302/2013, від 01.11.2023 у справі № 1/137, від 17.08.2023 у справі № 910/22462/15.

Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального України свідчить про те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.08.2022 у справі № 21/5005/2686/2012, від 08.12.2022 у справі № 910/6772/14, від 13.09.2021 у справі № 922/4576/15.

Верховний Суд враховує, що приписи Господарського процесуального кодексу України не надають суду право відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язують стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 1/904/302/2013, від 01.11.2023 у справі № 1/137, від 17.08.2023 у справі № 910/22462/15.

Верховним Судом у постанові по цій справі враховано, що положення статті 4 Закону "Про виконавче провадження" хоча і встановлюють необхідність зазначення інформації про дату видачі виконавчого документа, однак така інформація не є вирішальною для можливості виконання судового наказу та для встановлення обставин чи дотримався заявник строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже такий строк для виконання судових рішень, як за Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, так і за Законом України "Про виконавче провадження" від 21.06.1999 № 606-XIV, починає свій перебіг в залежності від дати набрання рішенням законної сили, а не дати видачі судового наказу. Відповідно, неможливість встановлення судом інформації щодо дати видачі наказу не впливає на можливість оцінки судом дотримання принципу правової визначеності шляхом перевірки обставин чи дотримався заявник строку пред`явлення наказу до виконання.

Неможливість суду встановити дату видачі наказу не може обмежувати гарантоване Конвенцією право доступу до суду, тому за вказаних обставин, дублікат судового наказу може бути виданий і без зазначення дати видачі оригіналу стягувачу з відміткою про неможливість встановити дату видачі оригіналу наказу.

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України" від 09.12.2010).

Отже, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою (невід`ємною) частиною судового розгляду, оскільки без цієї стадії сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс і саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи. При цьому на державу в особі її органів влади покладається забезпечення реалізації зазначеного права.

Із представлених до заяви документів, вбачається, що станом на час звернення із заявою у Банку відсутній оригінал виконавчого документа, відтак, враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить до висновку про наявність підстав вважати виконавчий документ втраченим.

З огляду на все вищевикладене, відсутність у стягувача оригіналу виконавчого документу, виданого на виконання рішення, те що строк пред`явлення виконавчого документа у справі № 5002-29/5061-2010 перервався фактом його пред`явлення, останній продовжує бути пред`явленим до виконання, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" про видачу дублікату наказу у справі № 5002-29/5061-2010.

Керуючись ст.ст.232,233,234,235, п.п.19.1,19.4 п.19 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, суд постановив:

Заяву (зареєстрована 10.12.2024 за вх. № 2-1873/24) Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" про видачу дублікату наказу у справі № 5002-29/5061-2010 задовольнити.

Видати Публічному акціонерному товариству Акціонерному банку "Укргазбанк" дублікат наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 5002-29/5061-2010, за яким стягнуто з Фізичної особи - підприємця Пишної Любові Федорівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1 // 95000, м. Сімферополь, пр-т. Кірова/Леніна, 29/1, код ЄДРПО України 20745630) заборгованість у розмірі 39353,22 грн.; 3% річних у розмірі 173,61 грн.; державне мито у сумі 395,26 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

Ухвала набирає чинності в встановленому статтею 235 ГПК України порядку та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Гут Сергій Федорович

ДУБЛІКАТ

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ

___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

НАКАЗ

про примусове виконання рішення

Неможливо встановити дату видачі оригіналу наказу Справа № 5002-29/5061-2010

На виконання рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2010 року у справі № 5002-29/5061-2010, яке набрало законної сили 23 лютого 2011 року (залишено без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2011 року).

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Пишної Любові Федорівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1 // 95000, м. Сімферополь, пр-т. Кірова/Леніна, 29/1, код ЄДРПО України 20745630) заборгованість у розмірі 39353,22 грн.; 3% річних у розмірі 173,61 грн.; державне мито у сумі 395,26 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

Стягувач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1 // 95000, м. Сімферополь, пр-т. Кірова/Леніна, 29/1, код ЄДРПО України 20745630).

Боржник: Фізична особа - підприємець Пишна Любов Федорівна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Наказ дійсний для пред`явлення до виконання в порядку та в строки, передбачені Законом України Про виконавче провадження.

Суддя Гут Сергій Федорович