ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа№ 910/15172/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025

у справі №910/15172/24 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного підприємства «Персей Техно»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група»

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Персей Техно» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено попередню оплату за договором на виконання робіт №2 від 09.01.2023, проте відповідачем роботи не виконані.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» на користь Приватного підприємства «Персей Техно» суму попередньої плати 101 436, 00 грн. та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 у справі №910/15172/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник зазначив, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки ухвала суду була повернута без вручення відповідачу, у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Апелянт вказує, що у відповідності до ч.1 ст. 122 ГПК України, ухвала про відкриття провадженян у справі повинна була бути оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, апелянт наголошує, що відповідно до п. 4.1 договору замовник здійснює попередню оплату протягом 3-х днів з дня підписання договору. Натомість, позивач всупереч умовам договору здійснив платіж на користь відповідача лише 09.03.2023, тобто через два місяці після підписання договору.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 у справі №910/15172/24 залишено без руху та надано заявникові строк на усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вищезазначеної ухвали суду, 28.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн. та докази реєстрації Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС - Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група».

Ухвалою Північного апеляційного господасрького суду від 01.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група». Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

15.05.2025 від позивача до Північного апеляційного господасрького суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач зазначає, що положення ч. 1 ст. 122 ГПК України, не пілдлягають застосуванню у даній справі, оскільки стосуються особливості розгляду господарсьих справ з іншим предметом спору, та з іншим складом їх учасників.

Крім того, позивач вказує, що дія договору, укладеного між сторонами припинилася 31.12.2023, отже відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, отримані відповідачем кошти у розмірі 101 436, 00 грн є безпідставно набутим майном та підлягають поверненню на вимогу позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 09.01.2023 між Приватним підприємством «Персей Техно» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» (підрядник) укладено договір на виконання робіт № 2 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник зобов`язується виконати електромонтажні роботи з прокладання кабелів та монтажу АВР за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 20 БЦ «Панорама» згідно додатку №1, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги чи роботи.

Ціна цього договору становить 101 436,00 грн., разом з ПДВ (п. 3.1 договору).

Замовник здійснює оплату за цим договором в безготівковій формі шляхом зарахування коштів на поточний рахунок підрядника в розмірі 100% (передоплати) протягом 3-х днів з дня підписання цього договору (п. 4.1 договору).

Пунктом 5.1 договору визначено строки виконання робіт або надання послуг - 50 календарних днів з моменту підписання договору.

Місце виконання робіт або надання послуг: м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 20 БЦ «Панорама» (п. 5.2 договору).

Згідно п. 6.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги або виконані роботи; приймати надані послуги або виконані роботи, згідно з актом виконаних робіт. При цьому, відповідно до пп. 6.2.1. п. 6.2. договору замовник має право достроково розірвати Договір у разі невиконання зобов`язань підрядником, повідомивши про це його у строк 10 днів. Усі зобов`язання, що виникли на момент розірвання договору повинні бути виконані.

Підрядник, у свою чергу, зобов`язаний забезпечити виконання робіт або надання послуг у строки, встановлені цим договором (пп. 6.3.1 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2023 року (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору позивачем сплачено на користь відповідача 101 436,00 грн у якості авансового платежу згідно платіжної інструкції № 230 від 09.03.2023.

20.04.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою №б/н про виконання робіт відповідно до умов договору.

Надалі, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач звернувся до нього з вимогою від 28.09.2023 щодо повернення суми попередньої оплати.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача щодо повернення сплачених за договором коштів попередньої оплати, а також невиконанням взятих на себе зобов`язань за договором, позивач звернувся із даним позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача 101 436,00 грн попередньої оплати.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Колегія суддів встановила, що за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що позивачем було здійснено 100% попередню оплату за виконання відповідачем робіт за договором, однак доказів виконання робіт в матеріали справи не надано.

Частинами 1-3 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Отже, у статті 849 Цивільного кодексу України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду, а саме: - підрядник несвоєчасно розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим (частина 2); - очевидність для замовника невиконання роботи належним чином та невиконання підрядником у визначений замовником строк вимоги про усунення недоліків (частина 3); - відмова замовника від договору до закінчення робіт з виплатою підрядникові плати за виконану частину робіт та відшкодуванням збитків, завданих розірванням договору (частина 4).

Вимоги позивача не містять чіткої відмови від договору та містять лише вимогу повернути кошти попередньої оплати у сумі 101 436,00 грн.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15.02.2019 у справі №910/21154/17 зроблено правовий висновок, згідно із яким КГС ВС зазначив за можливе застосування до спірних правових відносин положень ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України в сукупності з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Нормами глави 83 Цивільного кодексу України урегульовано питання повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, навіть тоді коли правова підстава, на якій набуте майно, згодом відпала.

Так, частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, предметом регулювання якої є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій набуто майно, згодом відпала.

Ураховуючи відсутність доказів належного виконання відповідачем договірних зобов`язань із виконання робіт за договором, який припинив свою дію внаслідок закінчення строку на який його було укладено, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 101436,00 грн відповідно до статей 849 і 1212 Цивільного кодексу України у їх сукупності.

Близьких за змістом правових висновків щодо застосування положень статті 849 ЦК України та можливість стягнення з підрядника на користь замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 11.11.2018 у справі №910/13332/17, від 14.06.2018 у справі №912/2709/17, від 15.02.2019 у справі №910/21154/17, від 25.02.2021 у справі №904/7804/16.

У відповідності до п. 10.1 договору на виконання робіт № 2 від 09.01.2023, сторони узгодили строк його дії до 31.12.2023.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по договору, ні в строки встановлені п. 5.1 договору, ні протягом строку його дії, тобто до 31.12.2023.

Дія договору припинилася 31.12.2023, отже відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, отримані відповідачем кошти у розмірі 101 436, 00 грн є безпідставно набутим майном та підлягають поверненню на вимогу позивача.

Доводи апелянта про те, що позивачем був оплачений аванс не у строки невстановлені договором, а пізніше, не спростовують факту того, що після припинення дії договору, вказані кошти стали безпідставно набутим майном та їх неповернення позивачеві є необґрунтованим.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 101 436, 00 грн.

Щодо тверджень апелянта про його неналежне повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Так, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» є м. Київ, пр. Берестейський, 75/2. На вказану адресу і була направлена ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, враховуючи ухвала про відкриття провадження у справі була повернута до суду із відміткою поштового відділення «відсутній за вказаною адресою», колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду вважається врученою відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із вказаною відміткою.

Щодо тверджень апелянта, що в порушення ч. 1 ст. 122 ГПК України, судом не було оприлюднено ухвалу про відкриття провадження у справі на офіційному веб-порталі судової влади України, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними.

Так, згідно із ч. 1 ст. 122 ГПК України у справах про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, та про визнання торговельної марки (знака для товарів і послуг) добре відомою підлягають оприлюдненню судом на офіційному веб-порталі судової влади України ухвала про відкриття провадження у справі та інформація про відкладення розгляду справи або оголошення перерви в засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом розгляду справи не є відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою чи визнання торговельної марки добре відомою, а тому положення вказаної статті у даній справі не застосвуються.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судовий збір, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 року у справі № 910/15172/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 року у справі № 910/15172/24 залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/15172/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун