РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025Справа № 910/758/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Олексюк О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Марка»

2) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Марка» (далі - ТОВ «Студія Марка», відповідач-1) та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Печерська РДА, відповідач-2) про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 прийняла рішення про припинення своїх повноважень як директора ТОВ «Студія Марка», у зв`язку з чим підготувала відповідну заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів учасників товариства, однак, загальні збори учасників товариства не відбулися, питання про звільнення позивача із займаної посади директора товариства залишилося не вирішеним, що порушує права позивача.

У позові ОСОБА_1 просить визнати припиненими повноваження керівника ОСОБА_1 у ТОВ «Студія «Марка» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, зобов`язати Печерську РДА у місті Києві внести до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення повноважень керівника ОСОБА_1 у ТОВ «Студія «Марка».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідачі-1,2 належним чином повідомлені про розгляд справи, у визначений законом строк відзиву та пояснень на позов не подали, їх позиція з приводу наявного спору суду невідома.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Отже, враховуючи, що відповідачі не скористалися наданим їм правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2025, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження було закрите, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів-1,2 в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Отже, розглянувши заявлені позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 14.01.2008 державним реєстратором Печерської районної в місті Києві державної адміністрації була проведена державна реєстрація створення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Марка», номер запису: 0031542.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником (єдиним учасником) ТОВ «Студія Марка», що володіє 100% частки статутного капіталу (91 910,00 грн) є ТОВ «Студія Марка» (Російська Федерація, Московська обл., м. Ступіно, вул. Андропова, 39).

05.03.2008 рішенням загальних зборів ТОВ «Студія Марка», оформленим протоколом №3 від 05.03.2008, ОСОБА_1 було призначено на посаду директора ТОВ «Студія Марка», про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до наказу про призначення директора № 1-К від 05.03.2008 ОСОБА_1 приступила до виконання своїх обов`язків.

У подальшому, через те, що товариство не здійснювало господарську діяльність, не мало доходів, єдиний учасник товариства був усунутий від управління товариством, ОСОБА_1 прийняла рішення про звільнення її з посади директора ТОВ «Студія Марка» за власним бажанням та припинення правовідносин з відповідачем, про що неодноразово усно повідомляла останнього. Однак, у зв`язку з тим, що місцезнаходження єдиного учасника товариства (ТОВ «Студія Марка») є РФ, Московська обл., м. Ступіно, вул. Андропова, 39, позивач позбавлена можливості направити на його поштову адресу заяву про звільнення з посади директора та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів щодо вирішення вказаного питання.

Повідомленням від 14.10.2024 позивач намагалася скликати загальні збори учасників товариства 10.12.2024 за адресою місцезнаходження відповідача з наступним порядком денним: звільнення директора ОСОБА_1 , обрання нового директора та уповноваження особи на реєстрацію вказаних відомостей. З метою направлення вказаного повідомлення учаснику товариства ОСОБА_1 звернулася до АТ «Укрпошта», проте, листом № 1.14.001.-30657-24 від 31.10.2024 АТ «Укрпошта» повідомило про те, що з 24.02.2022 з територією Російської Федерації обмін поштовими відправленнями не здійснюється.

Окрім того 10.12.2024 ОСОБА_1 намагалася розмістити повідомлення про проведення позачергових зборів учасників ТОВ «Студія Марка» (дата скликання 15.01.2025) у газеті «Урядовий кур`єр».

Однак листом № 693/05 від 11.12.2024 ДП «Урядовий кур`єр» відмовило позивачу у розміщенні вказаного повідомлення про скликання загальних зборів та роз`яснило, що чинне законодавство України передбачає порядок та умови скликання загальних зборів учасників товариства, у тому числі шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства поштовим відправленням з описом вкладення, що не передбачає обов`язкової умови опубліковувати текст такого документу на сторінках газети загальнодержавної сфери розповсюдження.

Водночас встановлено, що електронною поштою позивач отримала повідомлення від представника учасника ТОВ «Студія Марка» про ліквідацію вказаного товариства, на підтвердження чого їй була надана виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб РФ.

Таким чином матеріали справи свідчать, що у позивача відсутня об`єктивна можливість направити учаснику ТОВ «Студія Марка» заяву про звільнення її з посади керівника товариства та повідомлення про скликання загальних зборів товариства для вирішення цього питання.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Тобто відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Так, незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не визначено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно з ч. 1-3 статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

У даному випадку засновником відповідача є один учасник - ТОВ «Студія Марка», нерезидент, відтак, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»: у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника.

Отже, оскільки питання щодо звільнення директора у ТОВ ««Студія Марка» вирішується тільки за рішенням єдиного учасника, то сам директор який є відповідальною особою, яка користується правом підпису в товаристві, має печатку товариства, та має право користуватись рахунками та коштами товариства в межах своєї компетенції, згідно з вимогами чинного законодавства не може самостійно себе звільнити.

Видача наказу про припинення повноважень директора здійснюється на підставі рішення єдиного учасника, що також є підставою для внесення змін до державного реєстру щодо директора, та проведення з ним повного розрахунку та видачі трудової книжки.

Таким чином, окрім як прийняття рішення єдиним учасником, можливості звільнитися належним чином у позивача не має.

Водночас матеріали справи свідчать, що позивач не має фактичної можливості письмово повідомити єдиного учасника відповідача ТОВ «Студія Марка» про свій намір звільнитися та про скликання загальних зборів, шляхом направлення за місцем знаходження відповідної заяви поштовим листом з описом вкладення, оскільки з 24.02.2022 Укрпошта не здійснює пересилання відправлень з/до Російської Федерації, в тому числі, шляхом транзиту через інші країни.

У даному випадку положення закону щодо письмового попередження учасників (засновників) про бажання звільнитися за власним бажанням з боку засновників фактично нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника (директора) чинне законодавство не передбачає, у той час як ст. 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.

У разі відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема, через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

При цьому, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У даному випадку суд зважає на те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Студія Марка» трудовий договір (контракт) не укладався, а отже, позовні вимоги спрямовані на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

Великою Палатою Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 викладена позиція про те, що саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою. Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права як визнання трудових відносин з ТОВ «Студія Марка» припиненими є правомірним, при цьому позивачем вичерпано всі процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання припиненими трудових відносин між ТОВ «Студія «Марка» та керівником цього товариства ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Печерської РДА у місті Києві внести до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення повноважень керівника ОСОБА_1 у ТОВ «Студія «Марка», суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 вказаного Закону державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 25 вказаного Закону суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 ч. 1 цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених п. 1 та 2 цієї частини).

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.02.2020 у справі № 914/393/19, як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, виходячи із вищевикладеного, можна дійти висновку, що процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з товариством має супроводжуватись виключенням відомостей про директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 зазначив, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи зазначене, у зв`язку із прийняттям судом рішення щодо визнання припиненими трудових відносин позивача з відповідачем, суд дійшов висновку також і про задоволення вимоги позивача про зобов`язання Печерської РДА у місті Києві внести до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення повноважень керівника ОСОБА_1 у ТОВ «Студія «Марка».

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Марка», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати припиненими повноваження керівника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Студія «Марка» (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, Н.П, № 43, ідентифікаційний код 35690151) у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію (01010, м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 15, ідентифікаційний код 37401206) внести до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення повноважень керівника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Студія «Марка» (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, Н.П, № 43, ідентифікаційний код 35690151).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія «Марка» (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, Н.П, № 43, ідентифікаційний код 35690151) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у сумі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Вступна та резолютивна частини оголошено в судовому засіданні 29 травня 2025 року.

Повне рішення складено 09 червня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя Головіна К.І.