ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м.Дніпро Справа № 912/2081/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:

від позивача: Долідзе А.О.- адвокат

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26.11.2024р. (суддя Кузьміна Б.М., повний текст рішення складено 05.12.2024р. ) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО", м.Новомосковськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОККАРД", м.Кропивницький

про стягнення 463 574,99 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОККАРД" збитків, завданих порушенням зобов`язання щодо реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, у розмірі 563 775,00 грн, з покладенням на Відповідача судових витрат.

Позов обґрунтований невиконанням Відповідачем обов`язку з реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість (ПДВ) у розмірі 563 775,00 грн, у зв`язку з чим Позивача позбавлено права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, що призвело до завдання йому збитків. Позивач зазначив, що наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного ним законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту Позивача. Позивач вказав, що, у зв`язку з наявністю усіх елементів господарського правопорушення, наявні підстави для застосування до Відповідача такого заходу відповідальності як зобов`язання відшкодувати спричинені збитки.

17.09.2024 до суду від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій Позивач просить стягнути з Відповідача збитки, завдані порушенням зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 463 574,99 грн.

У заяві йдеться про те, що Позивач, під час підготовки до судового розгляду справи з`ясував, що за результатами здійсненої ним попередньої оплати Відповідач зареєстрував дві податкові накладні на загальну суму ПДВ 100 199,99 грн: від 31.12.2023 № 1000152 на суму ПДВ 20 857,27 грн та від 31.12.2023 № 1000153 на суму ПДВ 79 342,72 грн

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 26.11.2024р. у задоволенні позовної заяви відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що висновки господарського суду ґрунтуються на невірно встановлених обставинах справи та неправильному застосуванні судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Скаржник вказує, що за результатами господарської операції з поставки паливно-мастильних матеріалів Відповідач склав податкові накладні на загальну суму ПДВ 563 774,98 грн., які направив на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, проте лише податкові накладні на суму ПДВ 100 199,99 грн. були зареєстровані в ЄРПН. Реєстрація інших податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 463 574,99 грн. була зупинена контролюючим органом. Отже, ТОВ "ЛОККАРД" не виконало вимоги статті 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних, у зв`язку з цим ТОВ "НФМ АГРО" позбавлене можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на вказану суму.

За доводами скарги, обов`язок зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку , яке Відповідачем не виконаний.

На думку Скаржника, у даному випадку має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту Позивачем та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/2081/24.

Матеріали справи № 912/2081/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду у судове засідання на 28.05.2025.

У судовому засіданні 28.05.2025 представник Позивача надав пояснення у справі.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився.

Беручи до уваги, що неявка Відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

У судовому засіданні 28.05.2025 була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи

Позивач є платником податку на додану вартість з 01.05.2016, що підтверджується копією витягу № 728 з реєстру платників податку на додану вартість (а. с. 25).

29.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОККАРД" (постачальником) укладений договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками № 0041-6-ПК , відповідно до п.2.1. якого, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити Замовнику паливно-мастильні матеріали та Паливні картки, на яких воно обліковується; організовувати та забезпечувати відпуск ПММ Замовнику або Довіреній особі Замовника на підставі Паливних карток, а Замовник зобов`язується сплатити Постачальнику вартість ПММ.

Згідно з п.п. 2.2., 2.3., 2.4. Договору асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ визначаються у рахунках, які виставляються Постачальником та сплачуються Замовником згідно з умовами цього Договору. Право власності на ПММ виникає у Замовника з моменту фактичного отримання ПММ на підставі Авторизаційної відповіді у кількості, що вказана у квитанції Терміналу, в повному обсязі згідно з Договором за ціною, що визначена відповідно розділу 5 Договору. Відпуск ПММ Постачальником Замовнику відбувається через мережу АЗС після отримання позитивних Авторизаційних відповідей по Паливних картках через Термінал.

У п. 4.1.4. Договору передбачено, що Постачальник до 8-го числа кожного місяця зобов`язується надати, а Замовник отримати підсумкову видаткову накладну за попередній місяць, згідно з фактично отриманим ПММ на АЗС в попередньому місяці за цим Договором, за однієї з умов: надання представником Замовника довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікація підпису; номенклатура та кількість ТМЦ; що скріплена підписом керівника Замовника та печаткою (за умови її наявності у сторони) Замовника та за наявності у нього паспорту; представника Замовника вказано у Додатку 3 до Договору та за наявності у нього паспорту; підписання видаткових накладних з використанням електронного документообігу та цифрового підпису Постачальника та Замовника.

Умови оплати визначені у п. 5.1. Договору: оплата Товару здійснюється в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку на Товар. Ціна Товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

На виконання Договору та згідно з виставленими рахунками (а.с. 36 - 49) Позивач здійснив оплату товару (ПММ) на загальну суму 3 382 650 грн, у т.ч. ПДВ 563 775,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: від 29.11.2023 № 10253 на суму 351 450,00 грн, від 29.11.2023 № 10252 на суму 54 450,00 грн, від 21.12.2023 № 10990 на суму 195 300,00 грн, від 02.01.2024 № 11323 на суму 116 250,00 грн, від 02.01.2024 № 11324 на суму 176 700,00 грн, від 02.01.2024 № 11325 на суму 297 600,00 грн, від 24.01.2024 № 11949 на суму 95 550,00 грн, від 30.01.2024 № 12128 на суму 339 450,00 грн, від 30.01.2024 № 12127 на суму 446 400,00 грн, від 30.01.2024 № 12126 на суму 176 700,00 грн, від 19.02.2024 № 12831 на суму 105 600,00 грн, від 28.02.2024 № 13132 на суму 292 800,00 грн, від 28.02.2024 № 13130 на суму 211 200,00 грн, від 28.02.2024 № 13131 на суму 523 200,00 грн (а. с. 50 63).

Відповідно до п.4.1.4. Договору сторони підписали видаткові накладні: від 31.12.2023 № 0006/1000091 на суму 125 143,67 грн, в т.ч. 20 857,27 грн ПДВ, від 31.01.2024 № 0006/1000122 на суму 628 686,98 грн, в т.ч. 104 781,16 грн ПДВ, від 29.02.2024 № 0006/1000666 на суму 1 163 245,62 грн, в т.ч. ПДВ 193 874,26 грн, від 31.03.2024 № 0006/1001257 на суму 1 231 488,84 грн, від 31.05.2024 № 0006/1002070 на суму 14 608,74 грн, в т.ч. ПДВ - 2 434,79 грн (а. с. 64 68).

Відповідач виписав на користь Позивача податкові накладні від 31.12.2023 № 1000152 на суму 125 143,67 грн, в т.ч. ПДВ - 20 857,27 грн, від 31.12.2023 № 1000153 на суму 476 056,33 грн, в т.ч. ПДВ 79 342,72 грн, від 31.01.2024 № 1000161 на суму 223 791,56 грн, в т.ч. ПДВ 37 298,59 грн, від 31.01.2024 № 1000162 на суму 978 458,44 грн, в т.ч. ПДВ 163 076,40 грн, від 29.02.2024 № 1000161 на суму 236 366,51 грн, в т.ч. ПДВ 39 394,42 грн, від 29.02.2024 № 1000162 на суму 819 633,49 грн, в т.ч. ПДВ 136 605,58 грн, від 31.03.2024 № 1000016 на суму 377 231,04 грн, в т.ч. ПДВ 62 871,84 грн, від 31.03.2024 № 1000017 на суму 145 968,96 грн, в т.ч. ПДВ - 24 328,16 грн (а. с. 85, 86, 111, 113, 115, 117, 107, 109).

Вказані податкові накладні Відповідач направив на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. У дні направлення податкових накладних на реєстрацію Автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронної звітності" ДПС України сформовані квитанції від 18.01.2024 про реєстрацію податкових накладних (у квитанціях зазначено "Документ прийнято") та квитанції від 16.02.2024, 18.03.2024, 17.04.2024 про зупинення реєстрації податкових накладних (у квитанціях зазначено: "Документ збережено. Реєстрація зупинена").

Податкові накладні від 31.12.2023 № 1000152 на суму 125 143,67 грн, в т.ч. ПДВ - 20 857,27 грн, від 31.12.2023 № 1000153 на суму 476 056,33 грн, в т.ч. ПДВ 79 342,72 грн були зареєстровані в ЄРПН, а реєстрація інших податкових накладних зупинена, що підтверджується зазначеними вище квитанціями (а. с. 106, 108, 110, 112, 114, 116, 118, 120).

У квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних, сформованих автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронної звітності" ДПС України зазначено: "Документ доставлено до ДПС України. Документ збережено. Реєстрація зупинена. Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (зі змінами), реєстрація податкової накладної від 31.03.2024 № 1000017/6 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 Порядку). Додатково повідомлено: показник D=1.3428%, Рпоточ=0. Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних сформовані автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронної звітності" ДПС України 16.02.2024, 18.03.2024, 17.04.2024.

За твердженням Позивача відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН позбавила його можливості сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на загальну суму 463 574,99 грн, що є його збитками.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Рішення суду мотивоване тим, що Позивач не довів існування необхідних умов для відшкодування Відповідачем збитків. Суд дійшов висновку про недоведеність понесення Позивачем збитків у сумі 463 574,99 грн та протиправності поведінки Відповідача. За відстності збитків і протиправності поведінки відсутній, відповідно, причинно-наслідковий зв`язок і вина.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, у межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З урахуванням предмета позову, для висновку щодо збитків предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності Відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).

Відповідно до підпункту 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

3а змістом п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.3 ст.201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер:

покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця;

покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені.

Пунктом 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 4 п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до абз. 5 п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складання податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

За приписами абз. 7 п. 198.6. цієї статті Кодексу, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, перериваються на період зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Одночасно, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, а наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Згідно з абз.1 п.6 Порядку № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Порядок № 520 визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (пункт 1 Порядку).

Пунктом 4 Порядку № 520 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

За п.5 Порядку № 520 платник податку, який склав податкову накладну / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації таких податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може подати такі документи: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування (абз.1 п. 6 Порядку № 520).

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (п. 9 Порядку № 520).

Щодо досліджуваної справи, то як зазначено вище, Відповідач виконав передбачений Податковим кодексом України обов`язок із складення і направлення на реєстрацію в ЄРПН податкових накладних, загальна сума ПДВ за якими становить 563 774,98 грн.

Загальна сума ПДВ за складеними Відповідачем податковими накладними не є спірною, оскільки обидві сторони погоджуються з її розміром - 563 774,98 грн.

Податкові накладні на загальну суму ПДВ в розмірі 100 199,99 грн зареєстровані в ЄРПН.

Реєстрація податкових накладних на суму ПДВ в розмірі 463 574,99 грн зупинена контролюючим органом і Відповідачу запропоновано надати пояснення і документи для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

За приписами наведених вище норм, у зв`язку із зупиненням реєстрації податкових накладних платник податку ( у даному спорі Відповідач) не зобов`язаний звертатися до суду з позовом до контролюючого органу, між тим має право подати на розгляд комісії контролюючого органу регіонального рівня пояснення і документи, достатні для реєстрації податкових накладних, реєстрацію яких зупинено. При цьому для надання відповідних пояснень Відповідач має 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування .

Укладений сторонами Договір також не передбачає обов`язків Відповідача, пов`язаних зі складанням, реєстрацією чи наданням Позивачу податкових накладних, з подання ним пояснень та копій документів на розгляд комісії регіонального рівня до спливу 365-денного строку, а також не регулює питань відшкодування збитків у разі їх нереєстрації.

У даному випадку, податкові накладні, реєстрацію яких зупинено, складені 31.01.2024, 29.02.2024, 31.03.2024, тобто станом на дату звернення Позивача до суду з позовом (16.08.2024), розгляду справи по суті та ухвалення 26.11.2024 оскаржуваного рішення 365-денний строк не сплив, що свідчить про передчасність вимог Позивача.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що у розумінні ч.5 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений права розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції і не могли бути розглянуті цим судом.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, місцевим господарським судом було зроблено правильний висновок, що Відповідач вчинив частину дій, необхідних для реєстрації податкових накладних (склав їх та подав на реєстрацію), а для вчинення ним решти необхідних дій (подання пояснень та копій документів до комісії контролюючого органу регіонального рівня) наданий чинним законодавством строк ще не закінчився.

Крім того, розглядаючи вимоги про стягнення збитків за порушення Відповідачем податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі неотриманого податкового кредиту з податку на додану вартість, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо недоведення Позивачем належними та допустимими доказами наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Так, Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та вказував, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17.

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на Позивача. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки, полягає у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки її завдавача. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Тобто, твердження Позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, враховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме Позивачем.

Однак, у даному спорі, Позивачем не доведена неможливість включення ним відповідних сум до податкового кредиту в іншому звітному податковому періоді і не обґрунтовано, які імперативні норми права або умови договору порушив Відповідач, не подавши пояснення контролюючому органу до спливу 365-ти календарних днів, передбачених Порядком № 520 .

На підставі вищенаведеного суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про недоведеність понесення Позивачем збитків у сумі 463 574,99 грн та протиправності поведінки Відповідача. Таким чином, за відсутності збитків і протиправності поведінки Відповідача, відсутній причинно-наслідковий зв`язок та вина.

Викладене, у тому числі, спростовує відповідні доводи Скаржника про наявність повного складу правопорушення.

Отже, враховуючи недоведення Позивачем наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки Відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою Відповідача та збитками й вини останнього, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із недоведеністю порушених прав Позивача належними та допустимими доказами.

При цьому доводи скарги про те, що Відповідач не зареєстрував податкові накладні , чим позбавив Позивача можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання, ґрунтуються виключно на твердженнях Скаржника без відповідної доказової бази.

Підсумовуючи вищевикладене, наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Позивача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26.11.2024р. у справі № 912/2081/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст постанови складений 02.06.2025

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В. Чус