ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025м. ДніпроСправа № 904/850/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Агротайм" (52005, смт Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської обл., вул. 8 Березня, буд. 23; ідентифікаційний код 40212392)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (53600, с. Покровське Синельниківського району Дніпропетровської обл., вул. Центральна, буд. 17-А; ідентифікаційний код 30699186)

про стягнення 433 570 грн. 85 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Агротайм" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№800/25 від 28.02.2025) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" 433 570 грн. 85 коп., що складає 321 954 грн. 43 коп. - заборгованості за товар, поставлений за Договором поставки від 17.05.2019 №17-05В, 36 501 грн. 42 коп. - інфляційних нарахувань, 67 501 грн. 19 коп. - пені та 7 613 грн. 81 коп. - 3% річних.

Також просить судові витрати покласти на відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що вважає за доцільне клопотати перед судом про визнання справи за цим позовом малозначною та проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2025 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано заяву (вх.№9689/25 від 06.03.2025), відповідно до якої позивачем було виправлено недоліки позовної заяви та виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі суду від 05.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач у заяві (вх.№18287/25 від 29.04.2025) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу просить: - заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити; - стягнути з відповідача на користь позивача 42 500 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З долученої судом до матеріалів справи довідки про доставку електронного листа вбачається, що ухвала суду від 11.03.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача 11.03.2025 о 13:10 год. (а.с. 38).

Суд зауважує, що права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 11.03.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 02.06.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Агротайм", як постачальником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження", як покупцем, було укладено договір поставки від 17.05.2019 №17-05В (надалі - Договір) (а.с. 8-9).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що позивач зобов`язується передати у власність покупця та за його замовленням запасні частини та інші товари.

Покупець зобов`язується прийняти такий товар та оплатити його загальну вартість на умовах цього договору (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 2.1 Договору асортимент, кількість та ціни на товар узгоджуються сторонами додатково у специфікаціях на кожну окрему партію, які є невід`ємними частинами цього договору. Асортимент товару підтверджується виписаними постачальником рахунками, вказується в накладних на кожну окрему партію товару (під партію товару розуміється товар, об`єднаний одним рахунком та накладною), які є невід`ємними частинами цього договору.

Якість товару, що поставляється за цим договором повинна відповідати параметрам та технічним вимогам, які звичайно ставляться до таких видів товару (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору ціна за одиницю товару встановлюється згідно з рахунком або окремим протоколом погодження цін, яка включає ПДВ та всі інші обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.

Загальна вартість договору визначається сторонами на підставі сумарної кількості видаткових накладних, які є невід`ємними частинами цього договору (пункт 3.2 Договору).

Постачальник на умовах цього договору зобов`язується передати у власність покупця запасні частини до сільськогосподарської техніки, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену грошову суму в наступному порядку: а) за умови придбання товару на загальну суму до: 200 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ - протягом 30 днів з дня отримання кожної партії товару; б) за умови придбання товару на загальну суму понад 200 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ (одноразово або частинами) - в день отримання товару на суму, що перевищує вказану в цьому підпункті договору суму. Примітка: сторони встановлюють, що зобов`язання по оплаті товару в день його отримання настає, як при факті одноразового приймання товару на суму, що перевищує суму, вказану в підпункті б), так і при отримані частини товару, сума ціни якого та ціни попередньо отриманого, але не оплаченого товару, перевищує вказану в цьому підпункті б). У разі порушення покупцем встановленого вище порядку оплати, постачальник має право притримати товар (або його частину) до повної оплати покупцем (пункт 4.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.3 Договору датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Умови поставки товару вказуються у специфікації на кожну окрему партію товару (пункт 4.4 Договору).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що поставка товару здійснюється постачальником на умовах EXW ("Інкотермс 2010"): м. Дніпро, Шаховий проїзд, буд. 47. Доставка товару здійснюється силами покупця з місця вказаного постачальником або постачальником (через перевізника) за домовленістю сторін за рахунок покупця в узгоджені сторонами строки.

Згідно з пунктом 6.2 Договору передання товару від постачальника до покупця за цим договором здійснюється та оформлюється за видатковими накладними, що підписуються повноважними представниками сторін (момент поставки). Покупець зобов`язаний при отриманні товару надати постачальнику належним чином оформлену довіреність. Видаткова накладна також є специфікацією до цього договору та його невід`ємною частиною (в розумінні статті 266 ГК України).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (пункт 11.1 Договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 11.1 цього договору та діє до моменту повного виконання сторонами свої зобов`язань (пункт 11.2 Договору).

Як вбачається, позивачем було сформовано рахунок на оплату від 17.04.2024 №29812 на загальну суму 321 954 грн. 43 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 13).

На виконання умов Договору позивачем 23.04.2024 було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 321 954 грн. 43 коп., з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 23.04.2024 №568, підписаною повноважними представниками обох сторін (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було складено та зареєстровано податкову накладну від 23.04.2024 №152 на загальну суму 321 954 грн. 43 коп. (а.с. 11-12).

Також, сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період 9 місяців 2024, згідно з яким станом на 30.09.2024 заборгованість відповідача перед позивачем складає 1 732 399 грн. 35 коп. (а.с. 14).

В подальшому позивач звернувся до відповідача з претензією №1/2024 про виконання грошового зобов`язання (а.с. 16-20).

Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання з поставки товару за Договором, проте відповідачем сплата за товар, поставлений за видатковою накладною від 23.04.2024 №568 на загальну суму 321 954 грн. 43 коп., з урахуванням ПДВ, не проведена. У зв`язку з чим, позивачем нараховано інфляційні в розмірі 36 501 грн. 42 коп., пеню в розмірі 67 501 грн. 19 коп. та 3% річних в розмірі 7 613 грн. 81 коп., що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з умов Договору (пункт 4.1 Договору), строк оплати за товар є таким, що настав, а саме:

- в частині оплати 121 954 грн. 43 коп. - в день отримання товару - 23.04.2024 (підпункт б) пункту 4.1 Договору).

- в частині оплати 200 000 грн. 00 коп. - 23.05.2024 (23.04.2024 + 30 днів) (підпункт а) пункту 4.1 Договору);

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано копію видаткової накладної від 23.04.2024 №568 на загальну суму 321 954 грн. 43 коп., з урахуванням ПДВ.

Вказана видаткова накладна містить підписи представників позивача та відповідача та печатки обох сторін, підписана представником відповідача без будь-яких застережень.

Суд вважає, що складений між позивачем та відповідачем первинний документ - видаткова накладна від 23.04.2024 №568 в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є такою, що підтверджує здійснення господарських операцій по постачанню позивачем відповідачеві товару за Договором на суму 321 954 грн. 43 коп., з урахуванням ПДВ.

Позивач стверджує, що сплата за товар, поставлений за видатковою накладною від 23.04.2024 №568 відповідачем не проведена, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем складає 321 954 грн. 43 коп., з урахуванням ПДВ.

Доказів іншого матеріали справи не містять, відповідачем вказане не спростовано.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Щодо нарахування пені

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 Господарського кодексу України).

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини 6 статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Разом з тим за частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.3 Договору у випадку порушення (прострочення) строків оплати вартості товару, покупець зобов`язаний за вимогою постачальника сплатити на користь останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення від вартості невиконаного зобов`язання.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 67 501 грн. 19 коп. за загальний період з 24.04.2024 по 24.02.2025 включно, а саме:

- за порушення строку оплати в частині сплати 121 954 грн. 43 коп. - за період з 24.04.2024 по 24.02.2025 включно в розмірі 27 253 грн. 96 коп.;

- за порушення строку оплати в частині сплати 200 000 грн. 00 коп. - за період з 24.05.2024 по 24.02.2025 включно в розмірі 40 247 грн. 23 коп.

При перевірці розрахунку судом встановлено, що позивачем нарахування пені здійснено з порушенням граничного строку, встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Після перерахунку суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 42 522 грн. 89 коп. за загальний період з 24.04.2024 по 24.11.2024 включно, а саме:

- за порушення строку оплати в частині сплати 121 954 грн. 43 коп. - за період з 24.04.2024 по 24.10.2024 включно в розмірі 16 123 грн. 98 коп.;

- за порушення строку оплати в частині сплати 200 000 грн. 00 коп. - за період з 24.05.2024 по 24.11.2024 включно в розмірі 26 398 грн. 91 коп.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається, позивачем нараховано 3% річних в розмірі 7 613 грн. 81 коп. за загальний період з 24.04.2024 по 24.02.2025, а саме:

- за порушення строку оплати в частині сплати 121 954 грн. 43 коп. - за період з 24.04.2024 по 24.02.2025 включно в розмірі 3 070 грн. 36 коп.;

- за порушення строку оплати в частині сплати 200 000 грн. 00 коп. - за період з 24.05.2024 по 24.02.2025 включно в розмірі 4 543 грн. 45 коп.,

а також здійснено інфляційні нарахування в розмірі 36 501 грн. 42 коп. за загальний період з травня 2024 по січень 2025 включно, а саме:

- за порушення строку оплати в частині сплати 121 954 грн. 43 коп. - з травня 2024 по січень 2025 включно в розмірі 14 331 грн. 46 коп.;

- за порушення строку оплати в частині сплати 200 000 грн. 00 коп. - за період з червня 2024 по січень 2025 включно в розмірі 22 169 грн.

Суд погоджується з наданими розрахунками, вважає їх арифметично правильними.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 321 954 грн. 43 коп. - заборгованості за поставлений за Договором товар є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається, позовна заява у даній справі була подана позивачем до суду в електронній формі через систему "Електронний суд", отже сума судового збору, яку мав сплатити позивач складає 5 202 грн. 85 коп. (433 570,85 х 1,5% х 0,8).

Проте, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 6 503 грн. 56 коп., що є більшим, від встановленого законодавством розміру судового збору на 1 300 грн. 71 коп. (6 503,56 - 5 202,85).

Отже, за клопотанням позивача підлягає поверненню йому з Державного бюджету судовий збір в розмірі 1 300 грн. 71 коп., як сплачений в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 903 грн. 11 коп. - витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Агротайм" (52005, смт Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської обл., вул. 8 Березня, буд. 23; ідентифікаційний код 40212392) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (53600, с. Покровське Синельниківського району Дніпропетровської обл., вул. Центральна, буд. 17-А; ідентифікаційний код 30699186) про стягнення 433 570 грн. 85 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (53600, с. Покровське Синельниківського району Дніпропетровської обл., вул. Центральна, буд. 17-А; ідентифікаційний код 30699186) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Агротайм" (52005, смт Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської обл., вул. 8 Березня, буд. 23; ідентифікаційний код 40212392) 321 954 (триста двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 43 коп. - заборгованості, 36 501 (тридцять шість тисяч п`ятсот одна) грн. 42 коп. - інфляційних нарахувань, 7 613 (сім тисяч шістсот тринадцять) грн. 81 коп. - 3% річних, 42 522 (сорок дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 89 коп. - пені та 4 903 (чотири тисячі дев`ятсот три) грн. 11 коп. - витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

04.06.2025