ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 Справа № 914/428/25

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Ольги Махник розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Бетон», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикада плюс», м. Миколаїв, Миколаївський район, Львівська область,

предмет позову: стягнення 1 965 908,90 грн,

підстава позову: порушення зобов`язань за договором поставки,

за участю представників:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився.

1. ПРОЦЕС

1.1. До Господарського суду Львівської області 19.02.2025 надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Бетон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикада плюс» про стягнення 2 910 908, 90 грн боргу, з яких 2 470 329,14 грн основного боргу, 257 470,32 грн пені, 154 361,46 грн інфляційних витрат, 28 747,98 грн 3 % річних.

1.2. Ухвалою суду від 24.02.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, у судовому засіданні 16.04.2025 прийнято до провадження заяву позивача про зменшення розміру позовних до 1 965 908,90 грн, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; у судовому засіданні 07.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.05.2025.

1.3. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

1.4. Позивач 28.05.2025 подав заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачем частини боргу, а відповідач заяву про долучення до матерів справи доказів сплати частини боргу з клопотанням про закриття провадження в цій частині.

1.5. У судовому засіданні 28.05.2025 взяв участь представник позивача, після ознайомлення з поданими відповідачем доказами відкликав заяву про зменшення позовних вимог, не заперечив стосовно розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки такий обізнаний про дату та час судового засідання. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, клопотань по відкладення судового засідання через його неявку не подавав. Суд відкрив розгляд справи по суті та оголосив перерву до 02.06.2025 для ухвалення та проголошення судового рішення, про що також повідомлено відповідача у спосіб надіслання ухвали від 28.05.2025 до Електронного суду, в якому відповідач має зареєстрований електронний кабінет.

1.6. Відповідно до ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

1.7. У судове засідання 02.06.2025 сторони явку представників не забезпечили, однак їх явка обов`язковою не визнавалась, а на стадії ухвалення рішення та проголошення рішення неявка представників сторін не є підставою для відкладення судового засідання.

1.8. У судовому засіданні 02.06.2025 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань по договору поставки товару. Позивач стверджує, що відповідач не здійснив оплату за отриманий товар, внаслідок чого на момент звернення позивача до суду із позовом заборгованість відповідача становила 2 470 329,14 грн основного боргу, на яку позивач нарахував 257 470,32 грн пені, 154 361,46 грн інфляційних витрат, 28 747,98 грн 3 % річних.

2.2. Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог позивач заявляє до стягнення 1 965 908,90 грн, з яких 1 525 329,14 грн основного боргу, 257 470,32 грн пені, 154 361,46 грн інфляційних витрат, 28 747,98 грн 3 % річних.

2.3. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, після відкриття провадження сплатив 945 000,00 грн, у зв`язку з чим зменшено розмір позовних вимог, після чого сплатив 400 000,00 грн та просив закрити провадження з підстав відсутності предмету в цій частині, а також подав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій на 50 %.

3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МКС Бетон» як постачальником (надалі по тексту рішення позивач) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикада Плюс» як покупцем (надалі по тексту рішення - відповідач) 06.12.2022 укладено договір поставки № 0612/22-1, предметом якого є передача у власність покупця та відповідно прийняття покупцем і оплата товару на умовах, визначених договором.

3.2. Позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 2 440 405,50 грн відповідно до видаткових накладних за період від 17.09.2024 до 12.11.2024:

- 17.09.2024 підписано видаткові накладні на загальну суму 1 794 265,00 грн,

- 18.09.2024 на 9 675,00 грн,

- 19.09.2024 на 158 250,00 грн,

- 20.09.2024 на 111 000,00 грн,

- 23.09.2024 на 12 519,00 грн,

- 24.09.2024 на 9 675,00 грн,

- 25.09.2024 на 17 212,50 грн,

- 26.09.2024 на 7 050,00 грн,

- 27.09.2024 на 173 450,00 грн,

- 30.09.2024 на 105 600,00 грн,

- 02.10.2024 на 4 346,00 грн,

- 28.10.2024 на 7 292,00 грн,

- 29.10.2024 на 20 220,00 грн,

- 30.10.2024 на 5 919,00 грн,

- 01.11.2024 на 7 292,00 грн,

- 06.11.2024 на 11 368,00 грн,

- 11.11.2024 на 7 292,00 грн,

- 12.11.2024 на 7 050,00 грн.

3.3. Крім цього, підписано акти здачі приймання робіт (наданих послуг) автобетононасосу за вересень 2024 року на загальну суму 50 000,00 грн. Підставою вказано той самий договір -№ 0612/22-1 від 06.12.2022.

3.4. Позивач стверджує, а відповідач не заперечує існування на час звернення з позовом до суду заборгованості в сумі 2 470 329,14 грн, що утворилась по видаткових накладних:

- від 17.09.2024 на суму 1 750 856,14 грн,

- від 18.09.2024, від 19.09.2024 та актами здачі приймання робіт від 19.09.2024 і від 20.09.2024 305 925,00 грн,

- від 23.09.2024 12 519,00 грн,

- від 24.09.2024 - 9 675,00 грн,

- від 26.09.2024, від 27.09.2024 і акта здачі приймання робіт від 27.09.2024 206 975,00 грн,

- від 30.09.2024 і акта приймання передачі від 30.09.2024 113 600,00 грн,

- від 02.10.2024 4 346,00 грн,

- від 28.10.2024 7 292,00 грн,

- від 29.10.2024 20 220,00 грн,

- від 30.10.2024 і від 01.11.2024 13 211,00 грн,

- від 06.11.2024 11 368,00 грн,

- від 11.11.2024 7 292,00 грн,

- від 12.11.2024 7 050,00 грн.

3.5. Позивач 03.12.2024 надсилав відповідачу претензію від 29.11.2024 про необхідність сплати 3 075 329,09 грн.

3.6. Відповідач здійснив платежі 31.03.2025 на загальну суму 500 000,00 грн, 01.04.2025 на загальну суму 200 00,00 грн, 07.04.2025 на суму 45 000,00 грн і 08.04.2025 на суму 200 000,00 грн, тобто всього на 945 000,00 грн, у зв`язку з чим борг зменшився з 2 470 329,14 грн до 1 525 329,14 грн, що визнають обидві сторони, і що є предметом стягнення в цій справі.

3.7. Відповідач сплатив 200 000,00 грн 09.05.2025 і 200 000,00 грн 26.05.2025, у зв`язку з чим розмір боргу на час постановлення рішення становить 1 125 329,14 грн. Інших доказів сплати боргу у справі немає.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

4.2. Як встановлено судом вище, позивач у 2024 році поставив відповідачу товар на загальну суму 2 440 405,50 грн, а також надав послуги автобетононасосу за вересень 2024 року на загальну суму 50 000,00 грн. Вказані обставини відповідач не заперечує.

4.3. Видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох сторін.

4.4. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

4.5. Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

4.6. Сторони погодили, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах передоплати в сумі, що вказана в рахунку, не пізніше ніж на 1 робочий день до моменту поставки товару (п. 3.3. договору). Суд зазначає, що рахунків на оплату сторонами не подано і про здійснення розрахунків на умовах передоплати сторони не стверджують.

4.7. Договором також передбачено, що постачальник має право відпустити партію товару покупцю на умовах відстрочення платежу на суму, не більше 350 000,00 грн, у цьому разі вартість поставленого товару оплачується не пізніше 10 календарних днів з дати отримання товару відповідно до видаткової накладної.

4.8. Тому обов`язок з оплати існував у покупця упродовж десяти днів після кожної поставки і закінчувався в десятий день, а саме по накладних від 17.09.2024 до 27.09.2024, від 18.09.2024 до 30.09.2024, від 19.09.2024 до 30.09.2024, від 20.09.2024 до 30.09.2024, від 23.09.2024 до 03.10.2024, від 24.09.2024 до 04.10.2024, від 25.09.2024 до 07.10.2024, від 26.09.2024 до 07.10.2024, від 27.09.2024 до 07.10.2024, від 30.09.2024 до 10.10.2024, від 02.10.2024 до 14.10.2024, від 28.10.2024 до 07.11.2024, від 29.10.2024 до 08.11.2024, від 30.10.2024 до 11.11.2024, від 01.11.2024 до 11.11.2024, від 06.11.2024 до 18.11.2024, від 11.11.2024 до 21.11.2024, від 12.11.2024 до 22.11.2024.

4.9. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4.10. Тому з кожної наступної встановленої вище дати починалося прострочення виконання відповідача.

4.11. Докази своєчасного здійснення оплати всього товару у справі відсутні, відповідач такий факт не заперечує. Безспірною є також обставина розміру боргу на час постановлення рішення - 1 125 329,14 грн у зв`язку з частковою сплатою відповідачем боргу у травні 2025 року.

4.12. Щодо здійснених у травні 2025 року відповідачем оплат у сумі 400 000,00 грн, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України предмет спору в частині стягнення 400 000,00 грн основного боргу відсутній. Як наслідок провадження в цій частині підлягає закриттю, а клопотання відповідача, викладене в заяві від 28.05.2025, підлягає задоволенню.

4.13. Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення пеню в розмірі 257 470,32 грн.

4.14. Так, відповідно до п. 5.3 договору у випадку неналежного виконання покупцем умов договору по оплаті він несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення. Тому позивач має право нараховувати пеню за період існування прострочення платежів.

4.15. Перевіривши розрахунок позивача, суд зазначає, що стороною правильно визначено дні виникнення прострочення, що відповідає висновкам суду, викладеним у п. 4.8 цього рішення; у розрахунку пені застосовано розмір боргу з урахуванням здійснених часткових оплат і з урахуванням декількох поставок, пов`язаних з послугами автобетононасосу, в один день, що відповідає обставині, встановленій в п. 3.4 цього рішення; тому заявлена до стягнення сума пені 257 470,32 грн є обґрунтованою.

4.16. На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач також нарахував 154 361,46 грн інфляційних втрат і 28 747,98 грн 3 % річних.

4.17. Перевіряючи здійснені позивачем розрахунки, суд зауважує, що методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Вказане висловлене Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

4.18. Враховуючи зазначене, суд погоджується із нарахуванням позивачем інфляційних втрат у розмірі 43 270,13 грн за період 15.10.2024 07.11.2024 на суму боргу 2 403 896,14 грн, в розмірі 64 643,57 грн за період 23.11.2024 19.02.2025 на суму боргу 2 470 329,14 грн, однак вважає безпідставним нарахування інфляційних втрат у розмірі 46 447,76 грн за період 12.11.2024 - 18.11.2024, коли прострочення існувало менше п`ятнадцяти днів. Тому позовна вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню частково в розмірі 107 913,70 грн, а в частині стягнення 46 447,76 грн задоволенню не підлягає.

4.19. Перевіривши розрахунок 3 % річних, суд зазначає, що такий здійснено відповідно до встановлених вище періодів прострочення і математично правильно, тому сума 28 747, 99 грн є обґрунтованою.

4.20. Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 50 %, то підставами такого сторона визначає ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України і постанову Великої палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

4.21. Так, відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

4.22. Аналізуючи ступінь виконання зобов`язання боржником, то з часу поставок з вересня 2022 року відповідач допустив прострочення майже всієї суми і фактично почав сплачувати тільки після відкриття провадження; тяжкого майнового стану відповідач не обґрунтовує і не доводить; про інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, не повідомляє.

4.23. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення

4.24. Відповідач не аргументує свою заяву про зменшення штрафних санкцій наявністю обставин, які мають істотне значення, не наводить аналізу заявленої до стягнення неустойки з розміром збитків, якщо такі були.

4.25. Існування позиції Великої палати також не дає суду підстав безапеляційного та автоматичного зменшення розміру штрафних санкцій, адже обставини згаданої відповідачем справи та справи, що розглядається, не є ідентичними.

4.26. Так, Велика палата вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

4.27. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

4.28. Крім цього, у справі № 902/417/18 встановленою була обставина, що сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару.

4.29. Суд зауважує, що нічого з переліченого (ні непропорційного збільшення процентної ставки, ні майновий тягар, ні неспівмірного розміру санкцій) відповідач не доводить при заявленні клопотання про зменшення штрафних санкцій.

4.30. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

4.31. Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.32. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

4.33. Відповідач не навів жодних обставин та обґрунтувань необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем. Підставою процесуальних вимог є як матеріальні, так і правові обставини, проте відповідач не довів наявність у нього обґрунтованого та реального права та інтересів на зменшення збитків. Тому суд не має підстав задовольняти його клопотання. Водночас сторона не позбавлена можливості на реалізацію інших процесуальних прав, зокрема на розстрочення чи відстрочення рішення суду за наявності обґрунтованих підстав.

4.34. Здійснюючи розподіл понесених судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 3 028, 00 грн покладається на відповідача.

4.35. За подання позовної заяви з ціною позову 2 910 90,90 грн позивач сплатив 34 930,91 грн. При зменшенні ціни позову позивач просив повернути йому частину сплаченого судового збору в розмірі 11 340,00 грн.

4.36. Так, за розгляд справи з ціною позову 1 965 908,90 грн має бути сплачений судовий збір з урахуванням коефіцієнта 0,8 в розмірі 23 590,91 грн. Тому позивач правомірно просить повернути йому зайво сплачений судовий збір у розмірі 11 340,00 грн. Крім цього, позивач має право на повернення йому сплаченого судового збору в розмірі пропорційно до закритого провадження, що становить 4 800,32 грн.

4.37. Враховуючи часткове задоволення позову, а саме на 77,29 %, відповідач відшкодовує позивачу судовий збір пропорційно задоволеним вимогам - 18 233,41 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 231, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикада плюс» (81600, Львівська область, Миколаївський район, місто Миколаїв, вулиця Лисенка, Будинок 45, ідентифікаційний код юридичної особи 36788145) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Бетон» (79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 238Б, ідентифікаційний код 37123114) 1 125 329,14 грн основного боргу, 257 470,32 грн пені, 28 747,98 грн 3 % річних, 107 913,70 грн інфляційних втрат і 18 233,41 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. У задоволенні позовної вимоги про стягнення 46 447,76 грн інфляційних втрат відмовити.

4. Провадження в частині стягнення 400 000,00 основного боргу закрити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «МКС Бетон» (79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 238Б, ідентифікаційний код 37123114) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 16 140,32 грн, сплаченого згідно з платіжною інструкцією № 19729 від 19.02.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.06.2025.

Суддя Матвіїв Р.І.