ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/169/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Воробйова І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Попазов Г.І. - адвокат, діє на підставі ордеру серії АІ №1842077 від 07.03.2025 (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів),

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріола-Модуль ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пайлком"

про стягнення 406 591,76 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 142 500,00 грн. основного боргу, 167 011,07 грн. пені, 21 442,75 грн. 3% річних, 75 637,94 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди обладнання № 20/06/2023 від 20.06.2023 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

В послідуючому господарський суд ухвалою від 24.04.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

21.05.2025 позивач через систему "Електронний кабінет" подав до суду заяву, в якій зазначив, що при обрахуванні пені, 3% річних та інфляційних втрат допущено описки під час зазначення кінцевих строків оплати та відповідно неправильно здійснені математичні розрахунки. Також позивач уточнив, що просить суд стягнути з відповідача 142 500,00 грн. основного боргу, 49 198,71 грн. пені, 5 155,68 грн. 3% річних, 19 044,01 грн. інфляційних. До даної заяви долучено відповідні розрахунки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного листа.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріола-Модуль ЛТД" (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пайлком" (орендар/відповідач) укладено договір оренди обладнання № 20/06/2023, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування наступне майно (надалі - Об`єкт оренди), а саме: дизель-генератор DE 70 RS Zn (без АВР) у кількості 1 (одна) одиниця, з наступними технічними характеристиками:

- номінальна напруга 400 В,

- номінальна потужність 50 кВт (п.п. 1.1. договору).

Стан об`єкта оренди, що передається в оренду, на момент передачі в оренду: стан задовільний, об`єкт оренди перебуває в робочому стані та придатний для використання за цільовим призначенням (п.п. 1.2. договору).

Згідно до п.п. 1.2. договору об`єкт оренди, який передається орендодавцем орендарю за цим договором належить орендодавцю на праві приватної власності.

Також сторони п.п. 3.1. договору погодили, що строк оренди Об`єкта оренди встановлюється сторонами в Акті прийому-передачі в оренду за договором, який є невід`ємною частиною цього договору. Якщо орендар відмовляється підписувати Акт прийому-передачі (повернення) з оренди, то строк оренди визначається на підставі виставленого рахунку орендодавцем та одностороннього Акту прийому-передачі з оренди за договором (.

Якщо строк фактичного користування об`єкта оренди орендарем склав менше 1 (однієї) доби, вважається що об`єкт оренди було орендовано строком на одну добу і орендна плата в такому випадку сплачується не менше ніж за 1 (одну) добу (п.п. 3.2. договору).

Відповідно до п.п. 4.1. розмір орендної плати за одну добу використання об`єкта оренди складає 1 800,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 300,00 грн. та вказується Сторонами в Акті прийому-передачі в оренду.

Загальна ціна договору складає загальну вартість наданих протягом строку дії договору послуг (п.п. 4.2. договору).

Згідно п.п. 4.4. договору орендар проводить оплату орендної плати та всіх інших платежів, передбачених даним Договором, в національній валюті України, у безготівковій формі, шляхом сплати грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, зазначений у розділі 12 цього договору.

Пунктом 4.5. договору визначено, що орендар здійснює 100% оплати за 1 (один) місяць оренди, на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг за звітний місяць, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати його підписання.

Виставлення рахунків для сплати орендної плати не є обов`язком орендодавця і використовується останнім виключно для зручності проведення розрахунків за цим договором. У випадку неотримання з будь-яких причин рахунку від орендодавця, орендар зобов`язаний самостійно здійснити оплату на розрахунковий рахунок орендодавця (п.п. 4.6. договору).

Згідно п.п. 5.1. договору прийом-передача об`єкта в оренду здійснюється уповноваженими представниками сторін за Актом прийому-передачі в оренду. Підписання Акту прийому - передачі в оренду може здійснюватися відповідальною особою орендодавця, зокрема механіком.

Орендар передає (повертає) орендодавцю об`єкт оренди за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, в технічно робочому (справному) стані, у повній комплектності, без наявності зовнішніх пошкоджень (п.п. 5.4. Договору).

Відповідно до п. 8 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та цього договору (п.п. 9.1. договору).

Орендар несе наступну відповідальність за даним договором: за порушення орендарем строків оплати за цим договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за порушення орендарем строків оплати за цим договором припиняється через 1 (один) календарний рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п.п. 9.2.1. договору).

На виконання умов договору сторонами у справі підписано Акт №1 прийому-передачі в оренду від 20.06.2023 (надалі - Акт №1), згідно якого орендодавець передав орендарю в оренду дизель-генератор DE 70 RS Zn (без АВР) у кількості 1 (одна) одиниця (а.с. 28).

Згідно пункту 3 Акту №1 строк оренди складає: до 31.08.2023.

17.08.2023 до вказаного договору укладена Додаткова угода №1, згідно якої сторони домовилися внести з 18.08.2023 зміни до договору та Акту №1 прийому-передачі в оренду від 20.06.2023, а саме:

1.1. Змінити пункт 4.1. договору, виклавши його в такій редакції:

"4.1. Розмір орендної плати за одну добу використання об`єкта оренди складає 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) в тому числі ПДВ 20% - 416,67 грн. (чотириста шістнадцять гривень 67копійок)".

1.3. Змінити п. 3. Акту №1 прийому-передачі в оренду від 20.06.2023 до Договору, виклавши його в такій редакції:

"3. Строк оренди об`єкта складає: по 31 жовтня 2023р.".

30.10.2023 сторони у справі уклали до вказаного договору Додаткову угоду №2. У відповідності до умов п. 1. Додаткової угоди №2 сторони на підставі частини першої статті 651 Цивільного Кодексу України та пункту 13.3. договору за взаємною згодою домовилися внести з 30.08.2023 наступні зміни до Акту №1 прийому-передачі в оренду від 20.06.2023, а саме:

1.1. Змінити п. 3. Акту №1 прийому-передачі в оренду від 20.06.2023 до договору, виклавши його в такій редакції:

"3. Строк оренди Об`єкта складає: до 31 грудня 2023 р.".

29.12.2023 до Договору сторони уклали Додаткову угоду №3. У відповідності до умов п. 1. Додаткової угоди №3 сторони на підставі частини першої статті 651 Цивільного Кодексу України та пункту 13.3 Договору за взаємною згодою домовилися внести з 29.12.2023 наступні зміни до договору та Акту №1 прийому-передачі в оренду від 20.06.2023:

- згідно п.п. 1.1. Додаткової угоди №3 п.п. 13.1. договору викладено в наступній редакції:

"13.1. Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.03.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором".

Також змінено п. 3. Акту №1 прийому-передачі в оренду від 20.06.2023 шляхом викладення його в такій редакції:

"3. Строк оренди об`єкта складає: до 31 березня 2024 р.".

За результатами виконання сторонами договору оренди обладнання № 20/06/2023 сторонами підписано акти здачі-прийняття послуг на загальну суму 588 700,00 грн. (а.с. 29-37).

Зі свого боку відповідач частково оплатив отримані послуги з оренди на загальну суму 446 200,00 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи містяться копії відповідних платіжних інструкцій (а.с. 38-43).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на день розгляду справи становить 142 500,00 грн.

З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом частини першої статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

За змістом частини першої третьої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем відповідачу послуг оренди обладнання підтверджується актами здачі-прийняття робіт (а.с. 29-37).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення 142 500,00 грн. основного боргу є обґрунтованими.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача 167 011,07 грн. пені, 21 442,75 грн. 3% річних, 75 637,94 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши подані позивачем розрахунки (а.с. 91-93), суд вважає вірними нарахування пені в сумі 49 198,71 грн., а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні вимог щодо стягнення пені в сумі 117 812,36 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд, перевіривши розрахунки позивача, що містяться в матеріалах справи на а.с. 18-21 та на а.с. 91-93 вважає вірним нарахування 3% річних та інфляційних в сумі 5 155,68 грн. та 19 044,01 грн. відповідно. В задоволенні позову в частині стягнення 16 287,07 грн. річних та 56 593,93 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 142 500,00 грн. основного боргу, 49 198,71 грн. пені, 5 155,68 грн. 3% річних, 19 044,01 грн. інфляційних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пайлком" (10001, м. Житомир, пр. Незалежності, 75 офіс 307, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріола-Модуль ЛТД" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, ) 142 500,00 грн. основного боргу, 49 198,71 грн. пені, 5 155,68 грн. 3% річних, 19 044,01 грн. інфляційних, а також 3 238,48 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.06.25

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - позивачу в Електронний кабінет

2 - представнику позивачу - адвокату Попазову Г. І. в Електронний кабінет

3- відповідачу в Електронний кабінет