ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

21 травня 2025 р. м. Ужгород Справа №907/739/21

За позовом Закарпатської обласної прокуратури, м. Ужгород Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області, Дубівської селищної ради Тячівського району, смт. Дубове Тячівського району Закарпатської області, Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району, смт. Усть-Чорна Тячівського району Закарпатської області, Нересницької сільської ради Тячівського району, с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, м. Київ в особі філії Карпатський лісовий офіс, м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення 4 294 944,65 грн завданої шкоди,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Мацнєва О.В.

представники:

Прокуратури

Позивача 1

Позивача 2 не з`явився

Позивача 3 не з`явився

Позивача 4 не з`явився

Відповідача

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Закарпатська обласна прокуратура, м. Ужгород Закарпатської області звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області, Дубівської селищної ради Тячівського району, смт. Дубове Тячівського району Закарпатської області, Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району, смт. Усть-Чорна Тячівського району Закарпатської області, Нересницької сільської ради Тячівського району, с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області до відповідача Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство, с. Красна Тячівського району Закарпатської області про стягнення 4 294 944,65 грн завданої шкоди.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.12.2021 відкрито провадження у справі №907/739/21 в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 09.02.2022. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копій такого прокурору та позивачам, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачам строк для надання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено прокурору та позивачам строк для надання суду та відповідачу відповідей на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.

Ухвалами суду від 09.02.2022, 15.03.2022, 02.06.2022, 09.08.2022, 31.08.2022, 13.10.2022, 03.11.2022, 30.11.2022, 24.01.2023, 21.02.2023, 16.03.2023, 19.04.2023, 30.05.2023, 15.08.2023 підготовчі засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 05.09.2023 замінено відповідача у справі Державне підприємство Мокрянське лісомисливське господарство на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України, м. Київ в особі філії Мокрянське лісомисливське господарство, с. Красна Тячівського району Закарпатської області.

Ухвалами суду від 05.09.2023, 12.10.2023, 16.11.2023, 06.12.2023, 26.02.2024 та 27.03.2024 підготовчі засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.04.2024 закрито підготовче провадження у справі №907/739/21 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 29.05.2024. Явка уповноважених представників учасників процесу в судове засідання визнана судом на власний розсуд.

Ухвалами суду від 29.05.2024, 15.08.2024, 24.09.2024, 29.10.2024, 27.11.2024, 05.02.2025 судові засідання у справі відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 06.03.2025 замінено філію відповідача у справі Мокрянське лісомисливське господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України на його правонаступника філію Карпатський лісовий офіс Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, м. Ужгород Закарпатської області.

Ухвалами суду від 06.03.2025, 01.04.2025, 29.04.2025 та 13.05.2025 судові засідання у справі відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

Позивачі 2, 3 та 4 явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

Представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання б/н від 21.05.2025 (вх. №02.3.1-02/4895/25 від 21.05.2025), яким просить розглянути справу за його відсутності; проти заявленого позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ухвалою суду від 13.05.2025 явка учасників справи в судове засідання 21.05.2025 була визнана судом на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивачів 2, 3, 4 і відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

За змістом частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА ТА ПОЗИВАЧІВ

Прокурор просить задовольнити позов у повному обсязі, покликаючись на те, що в ході вивчення матеріалів кримінального провадження №0000303 від 10.09.2019 за обвинуваченням працівників лісової охорони Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, встановлено, що через неналежне виконання окремими посадовими особами Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство своїх посадових обов`язків допущено незаконну рубку лісу на території Мокрянського, Тарасівського, Комсомольського, Тиховецького, Брадульського, Усть-Чорнянського та Краснянського лісництв ДП Мокрянське лісомисливське господарство.

Прокурор стверджує, що в період із 19.08.2019 по 29.08.2019 Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання ДП Мокрянське лісомисливське господарство вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, про що складено відповідний акт №320/06 від 29.08.2019.

За доводами прокурора, в ході перевірки встановлено ряд порушень природоохоронного законодавства у лісовому фонді ДП Мокрянське лісомисливське господарство, зокрема: - у кварталі 22 (виділ 6) Краснянського лісництва (в лісонасадженні) виявлено незаконну рубку 15 дерев породи бук; - у кварталі 22 (виділи 7, 29) Краснянського лісництва (в лісонасадженні) виявлено незаконну рубку 21 дерева (вітровальні) породи бук; - у кварталі 22 (виділ 29) Краснянського лісництва проведено вирубку 40 дерев породи бук поза межами лісорубного квитка №004104 від 01.02.2019; - у кварталі 22 (виділ 32) Краснянського лісництва проведено вирубку 28 дерев породи бук та 2 дерев породи смерека поза межами лісорубного квітка №004104 від 01.02.2019; - у кварталі 25 (виділ 38) Краснянського лісництва відведено та зрубано 410 дерев породи бук за відсутності лісорубного квитка; - у кварталі 26 (виділ 22) Краснянського лісництва відведено та зрубано 29 дерев породи бук, 5 вітровальних дерев породи бук та 4 сухостійні дерева породи бук; - у кварталі 9 (виділ 4) Усть-Чорнянського лісництва виявлено ділянку площею близько 0,5 га, яка весною 2019 року пройдена пожежею, внаслідок чого знищено лісові культури віком 6-10 років на площі 0,2 га та пошкоджено до ступеня припинення росту 1 дерево породи смерека та 1 дерево породи бук; - у кварталі 15 (виділ 2) Усть-Чорнянського лісництва (в лісонасадженні) виявлено незаконну рубку 3 дерев породи бук; також лісопорушення (суть яких викладена в акті перевірки №320/06 від 29.08.2019) виявлені у Тарасівському лісництві (квартал 32 (виділи 4, 11), квартал 33 (виділи 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 12.5), Мокрянському лісництві (квартал 8 (виділи 31.1, 31.2), квартал 9 (виділи 18, 18.5, 18.6), квартал 18 (виділи 14.1, 14.2, 14.3), квартал 20 (виділи 18.2, 18.3, 9.1), Комсомольському лісництві (квартал 7 (виділи 63.1, 64), квартал 2 (виділ 45.2), квартал 28 (виділи 22, 24), Тиховецькому лісництві (квартал 23 (виділи 10, 11, 15), квартал 22 (виділ 8.1), Брадульському лісництві (квартал 17 (виділи 43.3, 28), Усть-Чорнянському лісництві (квартал 36 (виділ 15), квартал 15 (виділи 21, 18, 15), квартал 12 (виділ 7), квартал 34 (виділи 5, 4), Краснянському лісництві (квартал 25 (виділ 39), квартал 22 (виділ 11).

Прокурор зауважує, що уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу та ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу незаконними рубками, згідно з яким такий у сукупності становить 4 294 944,65 грн.

Покликаючись на невідшкодування відповідачем збитків в означеному розмірі в добровільному порядку, прокурор вказує на наявність правових підстав для примусового стягнення з останнього, як постійного лісокористувача ділянок, на яких виявлено порушення, суми 4 294 944,65 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

В обґрунтування підстав для звернення до суду та наявності фактичного порушення інтересів держави прокурором вказано наступне.

За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурором на виконання вимог ст. 23 Закону України Про прокуратуру направлено на адреси Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, Дубівської селищної ради Тячівського району, Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району та Нересницької сільської ради Тячівського району листи-запити №15-132ВИХ-21 від 09.02.2021, №15-966ВИХ-21 від 23.07.2021, №15-964ВИХ-21 від 23.07.2021 і №15-965ВИХ-21 від 23.07.2021 відповідно щодо встановлення факту вжиття позивачами заходів із відшкодування збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу (в тому числі, в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача суми 4 294 944,65 грн завданої шкоди). Водночас останніми таких заходів не вжито, що, на переконання прокурора, і зумовлює підстави для представництва ним інтересів держави та звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача 1 Державної екологічної інспекції у Закарпатській області через канцелярію суду подала письмові пояснення б/н, б/д (вх. №02.3.1-02/4420/22 від 30.08.2022), за змістом яких заявлений прокурором позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Водночас у доповнення доводів та обставин, викладених у позовній заяві, представник позивача зазначає, що у Брадульському лісництві (квартал 17) виявлено пошкодження 228 дерев породи ялина діаметром біля шийки кореня від 8 до 32 см до ступеня припинення росту, і такі дії є порушенням ст. 19, 64 Лісового кодексу України.

За доводами позивача 1, вищенаведені порушення вимог природоохоронного законодавства України зафіксовані також у відомості попневого переліку, якою аналогічно встановлено пошкодження 228 дерев ялини до ступеня припинення росту у Брадульському лісництві (квартал 17).

Представник позивача 1 звертає увагу на те, що вказана відомість попневого переліку підписана як інспекторами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, так і представниками ДП Мокрянське лісомисливське господарство, а згідно з приписами ст. 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України, організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Позивачі 2, 3 та 4 письмово висловленої позиції щодо заявленого прокурором позову не подали, однак, за змістом надісланих на адресу суду клопотань неодноразово зазначали, що підтримують такий у повному обсязі та наполягають на його задоволенні.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання суду відзиву на позов у порядку ст. 165 ГПК України. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали суду були надіслані на його офіційну юридичну адресу, вказану в ЄДРЮОФОПтаГФ, та до електронного кабінету в підсистемі Електронний суд), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

За матеріалами справи судом встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області (позивачем 1 у справі) протягом 19.08.2019 29.08.2019 було проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство, за наслідками якого складено відповідний акт №320/06 від 29.08.2019.

Зі змісту означеного акта вбачається, що в ході проведення планової перевірки уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області виявлено наступні порушення вимог природоохоронного законодавства на територіях Мокрянського, Тарасівського, Комсомольського, Тиховецького, Брадульського, Усть-Чорнянського та Краснянського лісництв ДП Мокрянське лісомисливське господарство:

- у кварталі 22 (виділ 6) Краснянського лісництва в лісонасадженні виявлено незаконну рубку 15 дерев породи бук діаметром пнів у корі 16, 18, 20, 21, 21, 21, 22, 22, 25, 27, 29, 30, 31, 33 та 34 см;

- у кварталі 22 (виділи 7, 29) Краснянського лісництва в лісонасадженні виявлено незаконну рубку 21 дерева (вітровальні) породи бук діаметром пнів у корі 16, 17, 17, 19, 19, 21, 21, 22, 22, 23, 24, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 30, 32 та 34 см;

- у кварталі 22 (виділ 29) Краснянського лісництва проведено вирубку 40 дерев породи бук поза межами лісорубного квитка №004104 від 01.02.2019;

- у кварталі 22 (виділ 32) Краснянського лісництва проведено вирубку 28 дерев породи бук та 2 дерев породи смерека поза межами лісорубного квітка №004104 від 01.02.2019;

- у кварталі 25 (виділ 38) Краснянського лісництва відведено та зрубано 410 дерев породи бук за відсутності лісорубного квитка;

- у кварталі 26 (виділ 22) Краснянського лісництва відведено та зрубано 29 дерев породи бук діаметрами пня в корі 25, 30, 30, 33, 34, 36, 36, 38, 38, 38, 40, 40, 42, 43, 43, 45, 45, 45, 46, 46, 46, 47, 48, 50, 50, 52, 52, 56, 58 см, 5 вітровальних дерев породи бук діаметрами пня у корі 31, 20, 21, 32, 42 см та 4 сухостійні дерева породи бук діаметром пня 22, 33, 35, 42 см;

- у кварталі 22 (виділ 11) Краснянського лісництва на лісосіці виявлено незаконну рубку 12 дерев породи бук діаметрами пнів у корі 16, 17, 17, 18, 19, 20, 20, 22, 22, 25, 34 та 36 см; встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту 14 дерев породи бук діаметрами біля шийки кореня 11 см, 12 см 5 шт., 14 см, 16 см 3 шт., 18 см 2 шт., 20 см і 25 см;

- у кварталі 25 (виділи 39, 40) Краснянського лісництва на лісосіках виявлено незаконну рубку 11 дерев породи бук діаметрами пнів у корі 12, 13, 20, 20, 22, 22, 27, 28, 28, 30, 34 см, незаконну рубку 3 вітровальних дерев породи бук діаметрами пнів у корі 13, 21 і 28 см, незаконну рубку (за межею) 1 дерева породи бук діаметром пня у корі 28 см; встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту 5 дерев породи бук діаметрами біля шийки кореня 12 см, 12 см, 13 см, 16 см і 22 см;

- у кварталі 9 (виділ 4) Усть-Чорнянського лісництва виявлено ділянку площею близько 0,5 га, яка весною поточного (2019) року пройдена пожежею, внаслідок чого знищено лісові культури віком 6-10 років на площі 0,2 га та пошкоджено до ступеня припинення росту 1 дерево породи смерека діаметром біля шийки кореня 54 см та 1 дерево породи бук діаметром біля шийки кореня 38 см;

- у кварталі 15 (виділ 2) Усть-Чорнянського лісництва в лісонасадженні виявлено незаконну рубку 3 дерев породи бук діаметром пнів у корі 42, 46 та 48 см;

- у кварталі 36 (виділ 15) Усть-Чорнянського лісництва виявлено незаконну рубку 3 дерев породи бук із діаметрами пнів 9, 12 та 28 см та 2 дерев породи в`яз із діаметрами пнів 24 та 32 см;

- у кварталі 15 (виділ 21) Усть-Чорнянського лісництва виявлено незаконну рубку 14 дерев породи бук діаметрами пнів у корі 12, 13, 17, 18, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 26, 29, 30 та 42 см відповідно; встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту 7 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 14, 14, 18, 21, 22, 24 та 30 см відповідно;

- у кварталі 15 (виділ 18) Усть-Чорнянського лісництва виявлено незаконну рубку 7 дерев породи бук діаметрами пнів у корі 12, 13, 15, 17, 21, 23 та 30 см відповідно; встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту 3 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 14, 22, 22 см відповідно та 1 дерева породи явір діаметром біля шийки кореня 30 см;

- у кварталі 12 (виділ 7) Усть-Чорнянського лісництва виявлено незаконну рубку 8 дерев породи бук діаметрами пнів у корі 15, 17, 26, 27, 27, 28, 32, 33 см відповідно та 2 дерев породи береза діаметрами пнів у корі 39 і 41 см; встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту 11 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 12, 13, 14, 15, 15, 16, 17, 18, 20, 21 та 30 см відповідно;

- у кварталі 15 (виділ 15) Усть-Чорнянського лісництва встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту 3 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 18, 24 та 26 см відповідно;

- у кварталі 34 (виділ 5) Усть-Чорнянського лісництва виявлено незаконну рубку 3 дерев (за межею) породи бук діаметрами пнів у корі 14, 17 та 18 см, вздовж трелювального волоку виявлено незаконну рубку 3 дерев породи бук діаметрами пнів у корі 30, 33, 56 см та 1 дерева породи смерека діаметром пня у корі 26 см; встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту під час трелювання 1 дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 18 см та до ступеня неприпинення росту 2 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 18 і 34 см;

- у кварталі 34 (виділ 4) Усть-Чорнянського лісництва виявлено незаконну рубку (за межею) 2 дерев породи бук діаметрами пнів у корі 15 і 20 см та 1 межового дерева породи смерека діаметром пня в корі 16 см; встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту (за межею) 2 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 18 та 20 см і пошкодження до ступеня неприпинення росту під час трелювання 12 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 18 см 1 шт., 24 см 3 шт., 30 см 3 шт., 32 см 2 шт., 35 см 2 шт., 40 см 1 шт., 6 дерев породи смерека діаметром біля шийки кореня 27 см 1 шт., 34 см 2 шт., 36 см 1 шт., 40 см 1 шт., 46 см 1 шт., 2 дерева породи ясень діаметром біля шийки кореня 36 см 2 шт. та 1 дерева породи граб діаметром 22 см;

- у кварталі 32 (виділ 11) Тарасівського лісництва виявлено пошкодження до ступеня припинення росту 2 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 16 см 1 шт., 20 см 1 шт.;

- у кварталі 32 (виділ 4) Тарасівського лісництва виявлено пошкодження до ступеня припинення росту 3 дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 12 см 1 шт., 14 см 1 шт. та 22 см 1 шт.;

- у кварталі 33 (виділ 12.1.) Тарасівського лісництва виявлено знищення лісового підросту віком старше 5 років на площі 0,03 га;

- у кварталі 33 (виділ 12.2.) Тарасівського лісництва виявлено пошкодження до ступеня припинення росту межового дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 40 см 1 шт.;

- у кварталі 33 (виділ 12.3.) Тарасівського лісництва виявлено пошкодження до ступеня припинення росту 2 межових дерев породи бук та ялина діаметрами біля шийки 24 см 1 шт. та 30 см 1 шт. відповідно;

- у кварталі 33 (виділ 12.4.) Тарасівського лісництва виявлено пошкодження до ступеня неприпинення росту 2 межових дерев породи бук діаметрами біля шийки кореня 40 см 1 шт. та 44 см 1 шт. відповідно;

- у кварталі 33 (виділ 12.5.) Тарасівського лісництва виявлено пошкодження до ступеня припинення росту межового дерева породи ялина діаметром біля шийки кореня 40 см 1 шт.;

- у кварталі 8 (виділ 31.1.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку межового дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 20 см 1 шт.; встановлено факт пошкодження до ступеня неприпинення росту межових дерев породи бук та ялина діаметрами біля шийки кореня 50 і 20 см відповідно;

- у кварталі 8 (виділ 31.2.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку межового дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 40 см 1 шт.; встановлено факт пошкодження до ступеня неприпинення росту межового дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 28 см;

- у кварталі 9 (виділ 18) Мокрянського лісництва встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту межового дерева породи ялина діаметром біля шийки кореня 36 см та до ступеня неприпинення росту межового дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 30 см;

- у кварталі 9 (виділ 18.5.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку межового дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 24 см 1 шт.;

- у кварталі 9 (виділ 18.6.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку межового дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 22 см 1 шт.;

- у кварталі 18 (виділ 14.1.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку 2 межових дерев породи ялина та 1 дерева породи бук діаметрами біля шийки кореня 30 см 1 шт., 34 см 1 шт., 15 см 1 шт. відповідно;

- у кварталі 18 (виділ 14.2.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку 3 межових дерев порід бук, ясен та ялина діаметрами біля шийки кореня 22 см 1 шт., 20 см 1 шт., 14 см 1 шт. відповідно;

- у кварталі 18 (виділ 14.3.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку 2 межових дерев порід бук та ялина діаметрами біля шийки кореня 25 см 1 шт., 44 см 1 шт. відповідно;

- у кварталі 20 (виділ 18.2.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку 3 межових дерев породи ялина діаметрами біля шийки кореня 28 см 1 шт., 31 см 1 шт., 45 см 1 шт. відповідно;

- у кварталі 20 (виділ 18.3.) Мокрянського лісництва виявлено незаконну рубку 2 межових дерев породи ялина діаметрами біля шийки кореня 28 см 1 шт., 32 см 1 шт. відповідно;

- у кварталі 20 (виділ 19.1.) Мокрянського лісництва виявлено пошкодження до ступеня неприпинення росту 3 межових дерев породи бук та 1 дерева породи ялина діаметрами біля шийки кореня 16, 17, 18 та 44 см відповідно;

- у кварталі 7 (виділ 63.1.) Комсомольського лісництва виявлено незаконну рубку межових дерев породи смерека діаметром пнів 56 см, 51 см та 62 см;

- на трелювальному волоку у кварталі 7 (виділ 64) із лісосік кварталу 7 (виділи 63.1., 63.2., 63.3.) Комсомольського лісництва виявлено незаконну рубку дерев породи бук діаметром пнів 17 см, 22 см, 24 см, 46 см, породи явір діаметром пнів 26 см, 38 см та встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту 1 дерева породи явір діаметром біля шийки кореня 24 см;

- у кварталі 2 (виділ 45.2.) Комсомольського лісництва виявлено пошкодження до ступеня неприпинення росту межових дерев породи смерека діаметром біля шийки кореня 32 см та 32 см; на трелювальному волоку з даної лісосіки у кварталі 2 (виділ 45) виявлено пошкодження до ступеня припинення росту дерев породи смерека діаметром біля шийки кореня 24 см, 36 см, 24 см та 32 см;

- у кварталі 28 (виділ 22) Комсомольського лісництва виявлено незаконну рубку насінників породи бук діаметром біля шийки кореня 42 см та породи смерека діаметром біля шийки кореня 38 см;

- у кварталі 28 (виділ 24) Комсомольського лісництва виявлено пошкодження до ступеня припинення росту межових дерев породи бук діаметром біля шийки кореня 30 см та породи смерека діаметром біля шийки кореня 28 см;

- у кварталі 23 (виділ 10) Тиховецького лісництва біля межі лісосіки виявлено незаконну рубку вітровальних дерев породи бук діаметром пнів 33 см, 39 см;

- у кварталі 23 (виділ 11) Тиховецького лісництва виявлено незаконну рубку дерев породи бук діаметром пнів 19 см, 39 см, 17 см, 29 см;

- у кварталі 23 (виділ 15) Тиховецького лісництва виявлено незаконну рубку дерев породи бук діаметром пнів 19 см, 26 см, 44 см, 22 см;

- у кварталі 22 (виділ 8.1.) Тиховецького лісництва виявлено незаконну рубку дерев породи бук діаметром пнів 29 см, 19 см;

- у кварталі 12 (виділ 36) Тиховецького лісництва виявлено пошкодження до ступеня припинення росту 1 дерева породи бук діаметром біля шийки кореня 18 см;

- у кварталі 17 (виділ 43.3.) Брадульського лісництва встановлено факт пошкодження до ступеня припинення росту внаслідок недотримання технологічного процесу вздовж трелювального волоку у кварталі 17 (виділах 11, 13, 30, 31, 25, 23 та 26) 228 дерев породи ялина з діаметрами біля шийки кореня від 8 до 32 см;

- у кварталі 17 (виділ 28) Брадульського лісництва виявлено пошкодження внаслідок обв`язки тросом до ступеня припинення росту 2 сироростучих дерев породи ялина з діаметрами біля шийки кореня 28 та 32 см.

Додатками до акта перевірки №320/06 від 29.08.2019 є польові перелікові відомості пнів, що складені спеціалістами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та відображають кількість незаконно зрубаних та пошкоджених до ступеня припинення росту дерев, виявлених у ході проведення планового заходу державного нагляду (контролю).

За матеріалами справи судом встановлено, що на підставі акта планової перевірки №320/06 від 29.08.2019 уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу та ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, проведено розрахунки розміру шкоди, заподіяної лісу незаконними рубками, згідно з якими такий у сукупності становить 4 294 944,65 грн.

Покликаючись на невідшкодування відповідачем збитків в означеному розмірі в добровільному порядку, прокурор вказує на наявність правових підстав для примусового стягнення з останнього, як постійного лісокористувача ділянок, на яких виявлено порушення, суми 4 294 944,65 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

За приписами ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки (ст. 66 Конституції України).

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища (тут і надалі в редакції, чинній станом на дату проведення позивачем 1 планової перевірки), державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (ст. 2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулюються, зокрема, Лісовим кодексом України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній станом на дату проведення позивачем 1 планової перевірки), ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Статтею 16 Лісового кодексу України визначено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

При цьому, в розумінні ч. 1 та 2 ст. 17 Лісового кодексу України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Права та обов`язки постійних лісокористувачів регламентовані статтею 19 Лісового кодексу України, відповідно до ч. 2 якої постійні лісокористувачі зобов`язані: - забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; - дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; - вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; - вести первинний облік лісів; - дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; - забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; - забезпечувати безперешкодний доступ до об`єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування.

За змістом ст. 63 Лісового кодексу України визначено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Частиною 5 статті 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Отже організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається, в тому числі, на постійних лісокористувачів.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 26.05.2022 у справі №922/2317/21, від 28.09.2023 у справі №927/32/23, від 27.03.2024 у справі №908/65/23, від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 30.01.2025 у справі №907/48/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24.

Згідно з ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів (п. 1, 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України).

Частиною 1 статті 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За приписами ч. 1 ст. 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Приписами ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до способів захисту прав і законних інтересів належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Водночас загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 1 та 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої деліктної шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Загальне правило статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, яка не відповідає вимогам закону, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) остання складова вина завдавача шкоди, але за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону, обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №912/823/18, від 03.11.2021 у справі №922/1705/20, від 18.12.2020 у справі №922/3414/19, від 02.06.2022 у справі №920/821/18, від 28.09.2023 у справі №927/32/23, від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 14.10.2024 у справі №912/4/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу. Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17, постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, від 19.09.2018 у справі №925/382/17, від 09.12.2019 у справі №906/133/18, від 20.02.2020 у справі №920/1106/17, від 18.05.2023 у справі №914/669/22, від 28.09.2023 у справі №927/32/23, від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 30.01.2025 у справі №907/48/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24).

Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, в тому числі, здійснення незаконної порубки дерев (такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 30.01.2025 у справі №907/48/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками процесу (в тому числі, відповідачем), Державне підприємство Мокрянське лісомисливське господарство станом на час виникнення спірних правовідносин виступало постійним лісокористувачем обстежуваних лісових ділянок Мокрянського, Тарасівського, Комсомольського, Тиховецького, Брадульського, Усть-Чорнянського та Краснянського лісництв (що є структурними підрозділами відповідача, лісові ділянки яких перевірялися Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області протягом 19.08.2019 29.08.2019 в межах проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів), а відтак, обов`язки із охорони лісів від незаконних рубок та дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено саме на відповідача у справі.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України №846 від 28.10.2022 Про припинення державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство та затвердження складу Комісії з припинення припинено Державне підприємство Мокрянське лісомисливське господарство (код ЄДРЮОФОПтаГФ 32467828) шляхом реорганізації, а саме, приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44768034) (п. 1 наказу); утворено Комісію з припинення Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство та затверджено її склад (п. 2 наказу); встановлено термін припинення Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство до 20.01.2023 (п. 6 наказу); визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство (п. 8 наказу).

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №159 від 18.01.2023 Про затвердження передавального акту державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство затверджено передавальний акт ДП Мокрянське лісомисливське господарство, яке координується Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Водночас згідно із п. 1 наказу Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України №326 від 18.01.2023 Про закріплення майна за філією Мокрянське лісомисливське господарство, за філією Мокрянське лісомисливське господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44979558) закріплено майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України №159 від 18.01.2023 Про затвердження передавального акту державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство.

26.03.2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство було внесено запис №022000473 про припинення вказаної юридичної особи (підстава: рішення щодо реорганізації).

В подальшому наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України №1890 від 18.10.2024 Про припинення філії Мокрянське лісомисливське господарство державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України припинено філію Мокрянське лісомисливське господарство державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України (код ВП 44979558) шляхом її закриття (п. 1 наказу); визначено термін припинення філії Мокрянське лісомисливське господарство до 31.01.2025 (п. 6 наказу).

Пунктом 1 наказу Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України №2340 від 31.12.2024 Про затвердження передавальних актів філій, що координуються Карпатським лісовим офісом затверджено передавальні акти активів та пасивів на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше по філіях, що координуються Карпатським лісовим офісом, які додаються, зокрема, філії Мокрянське лісомисливське господарство державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України.

З урахуванням вищевикладеного, суд висновує, що саме Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України в особі філії Карпатський лісовий офіс Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України є правонаступником Державного підприємства Мокрянське лісомисливське господарство у спірних правовідносинах.

В розумінні положень ст. 1172 Цивільного кодексу України та ст. 19 Лісового кодексу України, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та неперешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Протиправна бездіяльність таких осіб полягає у незабезпеченні працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.

Наявними в матеріалах справи документальними доказами, зокрема, складеним за участю представників відповідача актом планової перевірки №320/06 від 29.08.2019, а також польовими переліковими відомостями пнів підтверджується факт незаконної вирубки та пошкодження до ступеня припинення росту дерев на території Мокрянського, Тарасівського, Комсомольського, Тиховецького, Брадульського, Усть-Чорнянського та Краснянського лісництв ДП Мокрянське лісомисливське господарство, правонаступником якого є відповідач у справі.

Водночас докази, що вказані дерева були відведені у встановленому законом порядку в рубку, в матеріалах справи відсутні.

За результатами проведення на підставі акта планової перевірки №320/06 від 29.08.2019 уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області розрахунків розміру шкоди, заподіяної лісу незаконними рубками, встановлено, що сукупна сума завданої шкоди складає 4 294 944,65 грн.

Як вбачається зі змісту означених розрахунків, такі проведені відповідно до чинної на дату їх складання постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, якою затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (додаток №1) за кожне зрубане дерево в залежності від діаметру дерева у корі біля шийки кореня.

При цьому, заслуговує на увагу той факт, що будь-яких доказів на спростування правильності проведених розрахунків завданої шкоди відповідачем суду не надано.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Верховний Суд зазначав, що стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

В аспекті наведеного суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів, які би об`єктивно могли спростувати або обґрунтовано поставити під сумнів вірогідність здійснених обмірів та розрахунків спеціалістами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, належність і допустимість акта планової перевірки №320/06 від 29.08.2019 або взагалі спростовували би факт наявності незаконної рубки дерев на території постійного лісокористування відповідача чи заперечували б кількість виявлених незаконно зрубаних дерев, їх діаметри тощо.

Водночас відповідачем суду не надано й доказів, які би свідчили про належне вчинення ним дій, спрямованих на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини в означеній протиправній бездіяльності.

При цьому, суд бере до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 26.05.2022 у справі №922/2317/21, від 26.07.2022 у справі №924/883/21, від 18.05.2023 у справі №914/669/22, від 27.03.2024 у справі №908/65/23, про те, що для встановлення факту правопорушення основним доказом є акт перевірки, в якому зафіксований такий факт та який відповідно до статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є документом, що фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема у сфері охорони навколишнього природного середовища.

За встановлених судом обставин, акт планової перевірки №320/06 від 29.08.2019 містить детальний опис виявлених порушень із посиланням на відповідні вимоги законодавства, а отже такий є належним доказом, в якому зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння і порушення природоохоронного законодавства, і який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

При цьому, матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано належних і допустимих доказів, які би спростовували чинність означеного акта перевірки та вказаних у ньому відомостей.

Водночас суд враховує, що попри неможливість оскарження зазначеного акта, який сам по собі не породжує правових наслідків (оскільки є носієм доказової інформації про виявлення контролюючим органом порушення вимог природоохоронного законодавства), відповідач не був позбавлений права оскаржувати дії Державної екологічної інспекції у Закарпатській області щодо проведення протягом 19.08.2019-29.08.2019 планової перевірки, а також результати останньої, чого, за встановлених судом обставин, відповідачем здійснено не було.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд доходить висновку про те, що прокурором належними й допустимими доказами доведено існування складу правопорушення, вчиненого з боку відповідача у спірних правовідносинах, а саме, обставину незаконної порубки дерев на підвідомчій останньому території, що свідчить про протиправність поведінки постійного лісокористувача, наявність шкоди, розмір якої доказово підтверджено, та існування причинно-наслідкового зв`язку шкоди із протиправною поведінкою відповідача, адже заподіяння збитків зумовлено невиконанням ним обов`язку щодо здійснення заходів з охорони лісів від незаконних рубок.

За таких обставин, суд визнає вимоги прокурора про стягнення з відповідача суми 4 294 944,65 грн завданої шкоди документально доведеними й обґрунтованими, відповідачем належними і допустимими доказами не спростованими, а відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді суд зазначає наступне.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Отже обов`язковою передумовою реалізації права на судовий захист в порядку господарського судочинства є наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, які порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами відповідачами, та на захист якого спрямоване звернення до суду з позовом.

Згідно з частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у господарські правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює господарські права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі №915/478/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

У Рішенні від 05.06.2019 №4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абзаци 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1 3 ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру).

Із урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суспільний інтерес у стягненні з відповідача збитків, заподіяних державі, полягає у забезпеченні реалізації одного з основних принципів охорони навколишнього природного середовища компенсації шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (п. і ст. 3 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

Водночас несплата коштів на відшкодування шкоди, заподіяної порушеннями законодавства про охорону навколишнього природного середовища, призводить до ненадходження коштів до відповідних фондів охорони навколишнього природного середовища, що істотно обмежує можливість фінансування природоохоронних заходів.

Згідно із частиною 3 статті 16 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19.04.2017 (далі Положення), визначено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (підпункт 8 пункту 4 Положення).

Абзацом 1 пункту 1 розділу І Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України №230 від 07.04.2020, визначено, що Державна екологічна інспекція відповідної області (далі - Інспекція) є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.

Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, застосування пестицидів і агрохімікатів у лісовому господарстві та лісах (абз. 6 підп. 5 п. 2 розділу ІІ Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України №230 від 07.04.2020).

За таких обставин, Державна екологічна інспекція у Закарпатській області є органом, уповноваженим на захист порушених інтересів держави у правовідносинах, що склалися між сторонами наявного спору.

На виконання вимог ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурором направлено на адресу позивача 1 Державної екологічної інспекції у Закарпатській області лист-запит №15-132ВИХ-21 від 09.02.2021 щодо встановлення факту вжиття останньою заходів реагування на виявлені порушення природоохоронного законодавства (в тому числі, в судовому порядку).

Водночас позивач 1 листом №489-12 від 24.02.2021 інформував прокурора про те, що заходи щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев, в судовому порядку ним не вживались.

З урахуванням наведеного та з огляду на встановлену судом бездіяльність Державної екологічної інспекції у Закарпатській області в частині реалізації повноважень щодо компенсації шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в судовому порядку, звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах останньої є обґрунтованим та правомірним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Крім того, в розумінні п. б ч. 2 ст. 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Водночас відповідно до пункту 7 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, частина території Краснянського, Усть-Чорнянського, Тиховецького лісництв ДП Мокрянське лісомисливське господарство (де виявлено факти незаконної порубки дерев) знаходиться в адміністративно-територіальних межах села Красна, яке включене до Дубівської об`єднаної територіальної громади (збитків завдано на суму 3 503 251,05 грн); частина території Усть-Чорнянського, Комсомольського, Брадульського лісництв ДП Мокрянське лісомисливське господарство (де виявлено факти незаконної порубки дерев) знаходиться в адміністративно-територіальних межах сіл Усть-Чорна та Руська Мокра, які включені до Усть-Чорнянської об`єднаної територіальної громади (збитків завдано на суму 751 078, 59 грн); частина території Тарасівського лісництва ДП Мокрянське лісомисливське господарство (де виявлено факти незаконної порубки дерев) знаходиться в адміністративно-територіальних межах села Тарасівка, яке включене до Нересницької об`єднаної територіальної громади (збитків завдано на суму 40 615,01 грн).

Тобто Дубівська селищна рада Тячівського району, Усть-Чорнянська селищна рада Тячівського району та Нересницька сільська рада Тячівського району у спірних правовідносинах є органами, до місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища яких підлягають до стягнення збитки, завдані внаслідок незаконної рубки лісових ресурсів в їх адміністративно-територіальних межах, із подальшим перерозподілом останніх.

На виконання вимог ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурором направлено на адреси позивачів 2, 3, 4 Дубівської селищної ради Тячівського району, Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району та Нересницької сільської ради Тячівського району листи-запити №15-966ВИХ-21 від 23.07.2021, №15-964ВИХ-21 від 23.07.2021 і №15-965ВИХ-21 від 23.07.2021 відповідно щодо встановлення факту вжиття останніми заходів реагування на виявлені порушення природоохоронного законодавства (в тому числі, в судовому порядку).

У свою чергу, позивач 2 листом №02-35/545 від 04.08.2021 повідомив прокурора про те, що відповідні заходи, спрямовані на захист порушених інтересів держави, ним не вживалися, а також із посиланням на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору попросив прокурора самостійно пред`явити до суду позов в інтересах органу місцевого самоврядування.

Позивач 3 листом №269/0223 від 16.08.2021 повідомив прокурора про відсутність у нього можливості звернутися до суду за захистом порушених інтересів держави у зв`язку із браком фахівців у юридичному відділі територіальної громади та бюджетних видатків на сплату судового збору.

Позивач 4 листом №764/02-06 від 12.08.2021 попросив прокурора самостійно вжити заходів щодо відшкодування збитків, завданих незаконними рубками на території Нересницької об`єднаної територіальної громади (с. Тарасівка).

Відтак, із огляду на встановлену судом бездіяльність позивачів 2, 3, 4 як органів, до місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища яких мають стягуватися збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість звернення прокурора в інтересах держави в особі Дубівської селищної ради Тячівського району, Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району та Нересницької сільської ради Тячівського району з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених прокурором обставин суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 64 424,17 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, м. Київ, 01601 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44768034) в особі філії Карпатський лісовий офіс Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, вул. Собранецька, будинок 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017 (код ЄДРЮОФОПтаГФ ВП 45554542) шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в розмірі 4 294 944,65 грн (Чотири мільйони двісті дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот сорок чотири гривні 65 коп) до спеціальних фондів місцевих бюджетів органів місцевого самоврядування з подальшим перерозподілом до бюджетів відповідних рівнів, а саме:

- шкоду в сумі 3 503 251,05 грн (Три мільйони п`ятсот три тисячі двісті п`ятдесят одна гривня 05 коп) до місцевого бюджету Дубівської селищної ради Тячівського району, вул. Подольського Д., будинок 46, смт. Дубове, Тячівський район, Закарпатська область, 90531 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 04349633);

- шкоду в сумі 751 078,59 грн (Сімсот п`ятдесят одна тисяча сімдесят вісім гривень 59 коп) до місцевого бюджету Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району, вул. Верховинська, будинок 233, смт. Усть-Чорна, Тячівський район, Закарпатська область, 90520 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 04349805);

- шкоду в сумі 40 615,01 грн (Сорок тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 01 коп) до місцевого бюджету Нересницької сільської ради Тячівського району, вул. Грушевського, будинок 25, с. Нересниця, Тячівський район, Закарпатська область, 90540 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 04351720).

3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, м. Київ, 01601 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44768034) в особі філії Карпатський лісовий офіс Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, вул. Собранецька, будинок 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017 (код ЄДРЮОФОПтаГФ ВП 45554542) на користь Закарпатської обласної прокуратури, вул. Коцюбинського, будинок 2а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 02909967) суму 64 424,17 грн (Шістдесят чотири тисячі чотириста двадцять чотири гривні 17 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

У зв`язку із проходженням суддею Пригарою Л.І. підготовки для підтримання кваліфікації голів і заступників голів місцевих загальних, господарських та окружних адміністративних судів, апеляційних судів, Вищого антикорупційного суду, Касаційних судів у складі Верховного Суду в режимі онлайн з 26.05.2025 по 28.05.2025 та перебуванням судді Пригари Л.І. у відпустці з 29.05.2025 по 30.05.2025 включно, повне рішення складено та підписано 09.06.2025.

Суддя Л.І. Пригара