ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" червня 2025 р. Справа № 924/457/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Шевчук О.І., за участю секретаря судового засідання Демчук М.С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані", м.Хмельницький

до Приватного підприємства "Поділля Транс Тек", м.Кам`янець-Подільський, Хмельницька область

про стягнення заборгованості за договором поставки

Представники сторін:

від позивача: адвокат Крижанівський Д.О. згідно ордеру ВХ №1098047 від 02.06.2025

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін

До Господарського суду Хмельницької області 01.05.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані" (29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола В.М., буд. 41/2, ) до Приватного підприємства "Поділля Транс Тек" (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Північна, буд.81, корпус Р, ) про стягнення заборгованості за договором поставки №122 від 08.06.2022 в сумі 16 682,21 грн., з яких: 4060,20 грн. основного боргу, 4060,20 грн. штрафу, 5625,83 грн. пені, 2310,91 грн. інфляційних втрат, 625,07 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.06.2025.

02.06.2025 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані" в порядку ст.46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 4060,20 грн. штрафу, 5625,83 грн. пені, 2310,91 грн. інфляційних втрат, 625,07 грн. 3% річних за договором поставки №122 від 08.06.2022 (вх.№05-08/1620/25). Заява підписана керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані" Золотар Ю.С.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи відповідність заяви позивача про зменшення позовних вимог вимогам, встановленим ст.46 ГПК України, у судовому засіданні судом прийнято таку заяву та в подальшому продовжено розгляд справи з урахуванням позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані" про стягнення 4060,20 грн. штрафу, 5625,83 грн. пені, 2310,91 грн. інфляційних втрат, 625,07 грн. 3% річних за договором поставки №122 від 08.06.2022.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані" (далі ТОВ "Євро Ойл Груп Компані", постачальник, позивач) наполягає на задоволенні позовних вимог, в обґрунтування яких посилається на невиконання Приватним підприємством "Поділля Транс Тек", укладеного між ним, як покупцем, та позивачем, як постачальником, умов договору поставки №122 від 08.06.2022. Зазначає, що позивачем на виконання цього договору упродовж періоду з 11.01.2024 по 24.06.2024 поставлено відповідачу товар на суму 58 078,15 грн., що підтверджується видатковими накладними. Однак, станом на 01.04.2025 Приватне підприємство "Поділля Транс Тек" не оплатило поставлений позивачем товар на суму 4 060,20 грн., які підлягають стягненню.

Вказує, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, яка становить 5625,83 грн., та штраф в розмірі 100% вартості непоставленого товару, що становить 4060,20 грн. штрафу, а також інфляційні втрати за час прострочення 2310,91 грн. та 3% річних від простроченої суми 625,07 грн.

В якості правових підстав позову покликається на ст.ст.193, 202, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України.

Представник позивача під час судового розгляду спору підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, вважає їх підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач - Приватне підприємство "Поділля Транс Тек" (далі ПП "Поділля Транс Тек", покупець, відповідач) не скористався правом участі в судових засіданнях, письмового відзиву на позов не подав, причин неявки в судові засідання не повідомив, причин неподання доказів не вказав; належним чином повідомлений про дати, час та місце розгляду справи шляхом надіслання йому ухвали суду від 05.05.2025 до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС, що стверджується матеріалами справи.

02.06.2025 до суду надійшло клопотання ПП "Поділля Транс Тек" про врахування при розгляді справи здійснення оплати заборгованості за договором поставки в сумі 4060,20 грн.

Відповідно до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується судом при розгляді справ як джерело права, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення у справі "Смірнова проти України" від 08.11.2005). Разом з тим, гарантованому праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення від 07.07.1989 у справі "Uniуn Alimentaria Sanders SA v. Spain").

Судом установлено, що ПП "Поділля Транс Тек" обізнане про здійснення Господарським судом Хмельницької області судового провадження у справі №924/457/25, у якій воно є відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення відповідача про дати, час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами, а неявка відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

08.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані", як постачальником, та Приватним підприємством "Поділля Транс Тек", як покупцем, укладено договір поставки №122 (далі - Договір), згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити визначений товар в асортименті, кількості та номенклатурі у відповідності з накладним, які є невід`ємною частиною договору.

Право власності на товар переходить до покупця в момент його отримання покупцем (представником покупця) (п.1.2 Договору).

Місцем виконання договору є: 29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 (п.1.3 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору ціна за одиницю товару та загальна вартість кожної партії товару визначається у накладній, яка є невід`ємною частиною цього договору. Загальна вартість договору не обмежена і визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару за всіма накладними.

Оплата за товар здійснюється покупцем за погодженням із сторонами договору або шляхом передоплати на протязі 3 (трьох) календарних днів з дати виставлення рахунку, або х відстрочкою платежу на 10 (десять) календарних днів з дати поставки товару за накладною (п.2.2 Договору).

Оплата здійснюється в безготівковій формі на рахунок постачальника, зазначений у розділі 8 "Місцезнаходження та реквізити сторін" даного договору. Платіжне зобовязання покупця вважається виконаним після зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.2.3 Договору).

Пунктом 2.4 Договору визначено, що у випадку несплати покупцем протягом 10 календарних днів з моменту поставки товару, такий товар повинен бути повернутий протягом 5 календарних днів постачальнику силами та за рахунок покупця, або погоджений термін оплати за товар на наступні 10 календарних днів.

При здійсненні оплати товару за даним договором, незалежно від призначення платежу у платіжному дорученні, в першу чергу погашається заборгованість з найбільшим терміном давності (п.2.6 Договору).

Відповідно до п.4.2 Договору за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розміні подвійної облікової ставки НБУ на день прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочки до дня погашення заборгованості.

У випадку прострочення платежу на строк понад 30 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. У випадку прострочення платежу на строк понад 60 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 50% від суми заборгованості. У випадку прострочення платежу на строк понад 90 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 100% від суми заборгованості (п.4.3 Договору).

Сторони зобов`язані за вимогою однієї з сторін проводити звірку взаємних розрахунків. Для цього зацікавлена у звірці сторона договору направляє іншій стороні два оригінали Акту звірки взаємних розрахунків засобом поштового зв`язку у формі цінного листа. Сторона, яка отримала акт звірки зобов`язана його підписати та повернути один екземпляр протягом 5 робочих днів з моменту отримання. У випадку непідписання акту звірки він вважається погодженим після спливу 10 днів з дня поштового відправлення (п.4.6 Договору).

Відповідно до пункту 6.1 Договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 08 червня 2023 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх взяти на себе зобов`язань.

Строк дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не надасть письмового повідомлення іншій стороні про свій намір змінити або припинити дію цього Договору щонайменше за 3 місяці до дати закінчення терміну дії. Повідомлення про припинення дії Договору має надаватися у письмовій формі цінним листом на поштову та юридичну адресу сторони (п.6.2 Договору).

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.6.3 Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

У період з 11.01.2024 по 24.06.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані", як постачальником, Приватному підприємству "Поділля Транс Тек", як покупцеві, поставлено товари на загальну суму 58 078,15 грн., що підтверджується видатковими накладними №17 від 11.01.2024 на суму 15 967,90 грн., №146 від 28.02.2024 на суму 5 560,10 грн., №260 від 03.04.2024 на суму 8 353,80 грн., №349 від 29.04.2024 на суму 8 030,10 грн., №395 від 15.05.2024 на суму 8 030,10 грн., №411 від 21.05.2024 на суму 8 030,10 грн., №526 від 24.06.2024 на суму 4 106,05 грн.

Усі видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками.

Упродовж лютого 2024 року січня 2025 року відповідачем оплачено отриманий від позивача товар на суму 54 017,95 грн., що стверджується платіжними інструкціями від 23.02.2024 на суму 5 000 грн., від 15.03.2024 на суму 5 000 грн., від 27.03.2024 на суму 5 967,90 грн., від 18.04.2024 на суму 5 560,10 грн., від 17.05.2024 на суму 8 353,80 грн., від 11.10.2024 на суму 5 000 грн., від 13.11.2024 на суму 5 030,1 грн., від 16.12.2024 на суму 5 000 грн., від 20.12.2024 на суму 4 106,05 грн., від 08.01.2025 на суму 5000 грн.

Згідно акту звірки розрахунків за період з 11.01.2024 до 01.04.2025 заборгованість відповідача станом на 01.04.2024 становила 4 060,20 грн. Акт підписаний керівником Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані", скріплений його печаткою. Відповідачем даний документ не підписаний.

30.05.2025 відповідачем сплачено 4 060,20 грн. заборгованості за отриманий товар, що стверджується платіжною інструкцією №5422 від 30.05.2025, наданою в матеріали справи.

На час розгляду справи судом позивач стверджує про повне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо оплати отриманого товару.

Інших доказів, які стосуються предмету спору, матеріали справи не містять.

Дослідивши обставини справи та оцінивши надані докази по суті спору, судом береться до уваги таке.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані", як постачальником, та Приватним підприємством "Поділля Транс Тек", як покупцем, укладено договір поставки №122, згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити визначений товар в асортименті, кількості та номенклатурі у відповідності з накладним, які є невід`ємною частиною договору.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Вказані положення ГК України кореспондуються з положеннями ст.712 ЦК України.

Відповідно до ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Матеріалами справи стверджується, зокрема, видатковими накладними №17 від 11.01.2024 на суму 15 967,90 грн., №146 від 28.02.2024 на суму 5 560,10 грн., №260 від 03.04.2024 на суму 8 353,80 грн., №349 від 29.04.2024 на суму 8 030,10 грн., №395 від 15.05.2024 на суму 8 030,10 грн., №411 від 21.05.2024 на суму 8 030,10 грн., №526 від 24.06.2024 на суму 4 106,05 грн. здійснення упродовж періоду з 11.01.2024 по 24.06.2024 поставки ТОВ "Євро Ойл Груп Компані" та отримання товару відповідачем на суму 58 078,15 грн. за договором поставки №122 від 08.06.2022.

Також наданими до матеріалів справи платіжними інструкціями підтверджується факт оплати відповідачем отриманого товару на суму 54 017,95 грн., відтак заборгованість за договором поставки №122 від 08.06.2022 становила 4 060,20 грн.

Лише 30.05.2025 відповідачем сплачено 4060,20 грн. заборгованості за отриманий товар, що стверджується платіжною інструкцією №5422 від 30.05.2025, наданою в матеріали справи.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У зв`язку з порушенням договірних зобов`язань позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції за договором №122 від 08.06.2022, а саме: 5 625,83 грн. пені та 4 060,20 грн. штрафу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема щодо сплати неустойки.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ст.546 ЦК України).

Згідно ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України).

Аналогічна норма міститься у ст.230 ГК України, зокрема штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.4.2 Договору за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розміні подвійної облікової ставки НБУ на день прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочки до дня погашення заборгованості.

У випадку прострочення платежу на строк понад 30 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. У випадку прострочення платежу на строк понад 60 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 50% від суми заборгованості. У випадку прострочення платежу на строк понад 90 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 100% від суми заборгованості (п.4.3 Договору).

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми боргу в сумі 5 625,83 грн. та штрафу в розмірі 100% від вартості несвоєчасно поставленого товару в сумі 4 060,20 грн. згідно поданих розрахунків.

Здійснивши перерахунок пені за вказані позивачем періоди та штрафу, судом встановлено, що розрахунки пені та штрафу є законними, обґрунтованими та арифметично правильними, а заявлена позивачем сума пені до стягнення в розмірі 5 625,83 грн. в межах суми, допустимої до стягнення, а також правомірно здійснено нарахування штрафу в сумі 4 060,20 грн., відтак вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 310,91 грн. інфляційних втрат та 625,07 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р., згідно якого при застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня.

Щодо заявленої до стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19. Так, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 постанови КМУ №1078). Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за увесь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, відповідно до якого вважає, що позивачем нараховано інфляційні втрати в межах суми допустимої до стягнення, відтак заявлені інфляційні втрати в розмірі 2 310,91 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних, судом встановлено, що заявлена позивачем сума до стягнення в розмірі 625,07 грн. в межах суми допустимої до стягнення тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Разом з тим відповідачем не подано до суду жодних доказів в підтвердження або спростування заявлених позовних вимог.

За змістом частин 1-3 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Отже, беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, порушення прав позивача відповідачем, а відтак наявність підстав для судового захисту прав позивача шляхом стягнення з Приватного підприємства "Поділля Транс Тек" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані" 4060,20 грн. штрафу, 5625,83 грн. пені, 2310,91 грн. інфляційних втрат, 625,07 грн. 3% річних за договором поставки №122 від 08.06.2022.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно ст.ст.123, 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Поділля Транс Тек" (32300, Хмельницька область, м.Кам`янець-Подільський, вул. Північна, буд.81, корпус Р, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Ойл Груп Компані" (29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола В.М., буд. 41/2, ) 4060 (чотири тисячі шістдесят) гривень 20 копійок штрафу, 5625 (п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 83 копійки пені, 2310 (дві тисячі триста десять) гривень 91 копійку інфляційних втрат, 625 (шістсот двадцять п`ять) гривень 07 копійок 3% річних та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Хмельницької області подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене (лише вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.06.2025.

Суддя О.І. Шевчук