ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/1358/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю.,

при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,

за участю представників:

від Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни Пилаєва В.В., Бальшина В.Р.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" Никисла О.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2025, прийняте суддею Літвіновим С.В., м. Одеса, повний текст складено 13.03.2025,

у справі №916/1358/24

за позовом: Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

про визнання недійсним наказу

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 р. Фізична особа-підприємець Бальшина Вікторія Рахмільєвна звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал", в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог б/н від 30.09.2024 (вх.№35835/24 від 02.10.2024), просила визнати недійсним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" №179-0/д від 30.12.2021 "Про затвердження та введення в дію плати за обслуговування системи автоматизованої передачі даних та плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води", а також зобов`язати відповідача перерахувати з 01.01.2022 отримані грошові кошти від позивачки за плату за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку як окремої складової послуги за абонентське обслуговування та зарахувати їх у рахунок авансової плати за послуги з водопостачання, водовідведення та абонентське обслуговування.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю встановлення відповідачем плати за безпідставно відокремлену останнім послугу з обслуговування та заміни вузла комерційного обліку холодної води.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 01.04.2024 відкрито провадження у справі №916/1358/24.

В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 закрито провадження у справі №916/1358/24 в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" перерахувати з 01.01.2022 отримані грошові кошти від Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни за плату за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку як окремої складової послуги за абонентське обслуговування та зарахування їх у рахунок авансової плати за послуги з водопостачання, водовідведення та абонентське обслуговування.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2025 у справі №916/1358/24 (суддя Літвінов С.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю; судові витрати по сплаті судового збору покладено на позивачку.

Судове рішення мотивоване неналежністю обраного позивачкою способу захисту у вигляді позовної вимоги про визнання недійсним наказу, який є внутрішнім розпорядчим документом відповідача.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Фізична особа-підприємець Бальшина Вікторія Рахмільєвна звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2025 у справі №916/1358/24 та прийняти нове, яким задовольнити позовну вимогу про визнання недійсним наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" №179-0/д від 30.12.2021 "Про затвердження та введення в дію плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води".

Зокрема, скаржниця наголошує на тому, що оскаржуваним наказом незаконно введено в дію нові відокремлені від абонентської плати тарифи за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у зв`язку з чим визнання цього наказу недійсним виступає належним способом захисту внаслідок того, що сама по собі чинність вказаного наказу вже зумовлює порушення прав позивачки, адже в майбутньому він може стати підставою для протиправного проведення останній відповідних нарахувань згідно з безпідставно встановленими тарифами.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 18.04.2025 (вх.№1234/25/Д2 від 18.04.2025) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2025 у справі №916/1358/24 без змін, посилаючись на неналежність обраного позивачкою способу захисту, а також на здійснення відповідачем перерахування зарахованих грошових коштів з 01.01.2022 за плату за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку в рахунок авансової плати за послуги з водопостачання, водовідведення та абонентське обслуговування з подальшим не нарахуванням по особовому рахунку позивачки плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

05.05.2025 до суду апеляційної інстанції від Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни надійшла відповідь на відзив б/н від 23.04.2025 (вх.№1234/25/Д3 від 05.05.2025), в якій скаржниця звертає увагу на те, що перерахунок по її особовому рахунку було проведено відповідачем вже після звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Богатиря К.В., Аленіна О.Ю. від 14.04.2025 у справі №916/1358/24 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 30.04.2025 призначено справу №916/1358/24 до розгляду на 04.06.2025 о 12:00.

У судовому засіданні 04.06.2025 позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу; представник відповідача висловив заперечення проти її задоволення.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120074797 від 10.04.2018 вбачається, що Бальшиній Вікторії Рахмільєвні на праві приватної власності належать нежитлові приміщення підвалу №503 загальною площею 94,8 кв.м, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 26.

19.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" ("Водоканал", "Виконавець") та Фізичною особою-підприємцем Бальшиною Вікторією Рахмільєвною ("Споживач") укладено договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення №32778 (далі договір №32778 від 19.09.2018), за умовами пункту 1.1 якого Водоканал зобов`язується надавати Споживачу відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі послуги), а Споживач зобов`язується оплачувати послуги в порядку і умовах, визначених договором та чинним законодавством.

Відповідно до проекту водомірного вузла за адресою: вул. Жуковського, 26, офіс, акту технічного обстеження водомірного вузла №2056 від 01.06.2018 та додатку №1 до договору №32778 від 19.09.2018 підключення водопровідного вводу діаметром 15 мм до внутрішньо дворової мережі діаметром 40 мм здійснено в колодязі.

На підставі заяви Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни (вх.№10856 від 26.11.2020) у зв`язку з закінченням терміну дії договору №32778 від 19.09.2018 між сторонами було переукладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) №36222 від 21.04.2021 (далі договір №36222 від 21.04.2021).

Згідно з пунктом 1.1 договору №36222 від 21.04.2021 Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а Споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Послуги надаються Виконавцем Споживачеві в таких обсягах і межах:

1) за кодом 36.00.2 (Оброблення та розподілення води трубопроводами - ДК 016-2010):

-в обсягах згідно з розрахованими водогосподарськими балансами 2,6 куб.м/місяць або у розмірах, зазначених в технічних умовах і проектно-технічній документації та визначаються засобами обліку води, встановленими на об`єктах Споживача;

-в межах нормативів якості за ДСанПіН 2.2.4-171-10 "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної до споживання людиною";

2) за кодом 37.00.1 (Послуги каналізаційні - ДК 016-2010):

-в обсягах згідно з розрахованими водогосподарськими балансами 2,6 куб.м/місяць або у розмірах, зазначених в технічних умовах і проектно-технічній документації та визначаються засобами обліку води, встановленими на об`єктах Споживача;

-у межах розрахункових додаткових об`ємів дощових і талих стічних вод, визначених у пунктах 4.10. 4.11, 4.12 Правил № 190, по ДСТУ 3013-95 "Правила контролю за відведення дощових і снігових стічних вод з територій міст промислових підприємств", ДБН В.2.5-75:2013 "Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування", а також в залежності від кількості опадів по даним Гідромедцентру;

-у межах показників ГДК (гранично-допустимі концентрації), встановлених додатком № 2 до договору та Правилами №561.

В силу пункту 3 договору №36222 від 21.04.2021 послуги надаються Споживачеві безперервно, крім перерв, визначених частиною першої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У пункті 4 договору №36222 від 21.04.2021 визначено адресу об`єкта споживання вул. Жуковського, 26.

Тарифи на послуги встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону та становлять: на послугу з централізованого водопостачання 16,44 грн за 1 куб.м з ПДВ; на послугу з центрального водовідведення 13,584 грн за 1 куб.м з ПДВ. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну тарифів на послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це Споживачам із зазначенням рішення відповідних органів. У разі зміни тарифів у період дії договору нові тарифи засовуються з моменту їх введення в дію без внесення додаткових змін до договору.

За умовами пункту 7 договору №36222 від 21.04.2021 плата за послуги складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Плата за абонентське обслуговування сплачується споживачем з розрахунку на одного Споживача, виходячи з кількості його окремих приміщень (об`єктів), які розташовані у багатоквартирних будинках, і послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення отримуються Споживачем за індивідуальним договором.

Пунктами 8-10 договору №36222 від 21.04.2021 встановлено, що розмір внесків за встановлення та заміну вузлів комерційного обліку (у разі встановлення Виконавцем) визначається окремо для кожної будівлі. Сплата внесків розстрочується у строк, встановлений додатковою угодою. Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік та коригується щороку. Розмір внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку послуг з централізованого водопостачання встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та становить суму, зазначену у додатковій угоді.

Згідно з пунктом 18 договору №36222 від 21.04.2021 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 30 числа поточного місяця, якщо інше не визначено договором. Рахунки на оплату послуг формуються Виконавцем (якщо не визначено споживачами особу, що здійснює розподіл обсягів, послуг), на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються Споживачеві (його представникові) у строк не пізніше ніж за 5 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги. Рахунки надаються у паперовому вигляді. За згодою Споживача рахунки можуть надаватися йому в електронному вигляді, зокрема, шляхом доступу до електронних систем обліку розрахунків. Рахунки надаються Споживачеві на безоплатній основі.

Договір укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна зі сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на один рік (пункт 58 договору №36222 від 21.04.2021).

Додатком №1 до договору №36222 від 21.04.2021 є "Дислокація об`єктів", додатком №2 "Допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються до системи централізованого водовідведення м. Одеси (Північний район каналізування)", а додатком №3 "Водогосподарчий баланс".

07.07.2021 представниками відповідача на підставі заяви позивачки №4972 від 05.07.2021 у зв`язку з державною повіркою демонтовано у робочому стані водомір ЛК-15 №0177961 та здійснено опломбування штуцерного з`єднання вузлу обліку води POWOGAS JS 1.6 №68393971 пломбою ИВК УКПВ 50045166, що підтверджується копією акту №17678 від 07.07.2021.

30.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" було прийнято наказ №179-о/д "Про затвердження та введення в дію плати за обслуговування системи автоматизованої передачі даних та плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води", яким затверджено та введено в дію з 01.01.2022 плату за обслуговування системи автоматизованої передачі даних у розмірі 97,7917 грн без ПДВ (117,35 грн з ПДВ) на місяць за один вузол комерційного обліку холодної води, а також плату за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води згідно з додатком до цього наказу.

10.05.2023 на адресу відповідача надійшло звернення Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни №1 від 10.05.2023, в якому позивачка просила виключити з її рахунків щомісячний авансовий збір на обслуговування та заміну комерційного вузла обліку водоспоживання.

В адресованому відповідачу листі №2 від 16.08.2023 Фізична особа-підприємець Бальшина Вікторія Рахмільєвна зазначила, що додаткова угода щодо розміру та плати обслуговування та заміну вузла комерційного обліку між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" не укладалась, у зв`язку з чим позивачка просила виключити стягнення плати за таке обслуговування та повернути їй безпідставно сплачені нею кошти за неіснуючу послугу шляхом зарахування їх як авансового платежу за абонентське обслуговування, послуги з водопостачання та водовідведення.

За результатами опрацювання вищенаведеного звернення Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" надало відповідь №4558вк-01 від 24.08.2023, в якій повідомило про те, що з січня місяця 2022 року філія "Інфоксводоканал" своїм наказом затвердила для споживачів щомісячну плату за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води в залежності від діаметра вузла обліку, до складу якої включено витрати на проведення періодичної повірки вузла комерційного обліку з врахуванням міжповірочного інтервалу та його заміни фахівцями даної філії. Однак, споживач може визначити іншу особу, яка буде здійснювати обслуговування вузла комерційного обліку, після чого надати до філії "Інфоксводоканал" копію укладеної угоди з цією особою. Враховуючи вищевикладене, у разі надання зазначеної угоди з іншою особою, яка буде здійснювати обслуговування вузла комерційного обліку, нарахування плати за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води буде припинене.

05.10.2023 представником позивачки засобами поштового зв`язку було надіслано відповідачеві адвокатський запит б/н та б/д, в якому адвокат просила надати письмову інформацію з питань правомірності здійснених нарахувань плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води.

У відповіді №554ВК-01 від 01.02.2024 на вказаний адвокатський запит Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" зазначило, що на виконання Законів України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", постанови Кабінету Міністрів України №690 від 05.07.2019 "Про затвердження Правил надання послуг з центрального водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення" наказом відповідача №119-о/д від 30.12.2022 введено в дію з 01.01.2023 щомісячну плату за абонентське обслуговування з центрального водопостачання та централізованого водовідведення за індивідуальними договорами у розмірі 76,14 грн (плата за абонентське обслуговування на 1 об`єкт нерухомого майна, грн з ПДВ).

У матеріалах справи також містяться копії рахунків, які виставлені позивачці Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" за період з січня місяця 2022 року по січень місяць 2024 року та до яких включено плату за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

Предметом спору у даній справі, з урахуванням заяви про уточнення позову б/н від 30.09.2024 (вх.№35835/24 від 02.10.2024), є вимога позивачки про визнання недійсним наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" №179-0/д від 30.12.2021 "Про затвердження та введення в дію плати за обслуговування системи автоматизованої передачі даних та плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води".

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з неналежності обраного позивачкою способу захисту у вигляді позовної вимоги про визнання недійсним наказу відповідача.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини зауважив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, оскільки обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.

Дослідивши підстави позову у даній справі, мету та спрямованість останнього через призму доводів позивачки, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку заявлена Фізичною особою-підприємцем Бальшиною Вікторією Рахмільєвною позовна вимога про визнання недійсним наказу не спрямована на захист прав або законних інтересів позивачки, а фактично направлена на встановлення юридичного факту незаконності введення в дію нового відокремленого від абонентської плати тарифу за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що виходить за межі компетенції господарського суду, оскільки у такому випадку суд не здійснює захисту порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу суб`єкта господарювання.

Згідно з правовим висновком, наведеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки відповідно до положень частини першої статті 2, статті 20 Господарського процесуального кодексу Украйни до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, як елемент оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості позовних вимог.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (постанова Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/7631/18).

Відтак заявлена позивачкою у цій справі вимога про визнання недійсним наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" №179-0/д від 30.12.2021 "Про затвердження та введення в дію плати за обслуговування системи автоматизованої передачі даних та плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води" не може розглядатися самостійно, зокрема, внаслідок того, що оцінка цього наказу через призму його практичної реалізації відповідачем до позивача може бути предметом доказування і розглядатися судом лише при існуванні та розгляді спору між сторонами щодо виконання зобов`язання в частині перерахування нарахованої на підставі відповідного наказу плати.

Водночас під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" у добровільному порядку здійснено перерахування грошових коштів, зарахованих з 01.01.2022 як плата за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку, в рахунок авансової плати за послуги з водопостачання, водовідведення та абонентське обслуговування з подальшим не нарахуванням по особовому рахунку позивачки плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку, а також зроблено перерахунок нарахувань послуги "Обслуговування та заміна вузла комерційного обліку" шляхом зняття дебіторської заборгованості по нарахуванням вказаної послуги з 01.01.2022, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2025, яка набрала законної сили та є чинною, було закрито провадження у справі №916/1358/24 в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" перерахувати з 01.01.2022 отримані грошові кошти від Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни за плату за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку як окремої складової послуги за абонентське обслуговування та зарахування їх у рахунок авансової плати за послуги з водопостачання, водовідведення та абонентське обслуговування.

Враховуючи вищевикладене, заявлений позивачкою спосіб захисту у вигляді самостійної позовної вимоги про визнання недійсним наказу не є належним та ефективним у спірних правовідносинах.

При цьому, беручи до уваги те, що позовна вимога про визнання недійсним наказу у цій справі не відповідає належним та ефективним способам захисту, остання, відповідно, не підлягає і розгляду по суті, адже обрання позивачем неналежного способу захисту вже є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.12.2020 у справі №5017/1221/2012 та від 18.05.2022 у справі №914/1191/20.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни про визнання недійсним наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" №179-0/д від 30.12.2021 "Про затвердження та введення в дію плати за обслуговування системи автоматизованої передачі даних та плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку холодної води".

Доводи скаржниці про те, що в майбутньому відповідний наказ може стати підставою для протиправного проведення останній нарахувань згідно з безпідставно встановленими тарифами, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки вказані твердження є лише припущенням останньої, яке не підтверджено жодними доказами, при цьому апеляційний господарський суд не вбачає підстав для здійснення захисту прав на майбутнє, виходячи з передбачення про намір Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" здійснити відповідні нарахування.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 03.03.2025 у справі №916/1358/24 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бальшиної Вікторії Рахмільєвни залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2025 у справі №916/1358/24 без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Бальшину Вікторію Рахмільєвну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.06.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир