ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. м.Київ Справа№ 910/12867/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 27.05.2025,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Міністерства оборони України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 27.02.2025 (повний текст якого складений 10.03.2025)

у справі №910/12867/24 (суддя Стасюк С.В.)

за заявою Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство

Міністерство оборони України звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дерсайтс Плюс" у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.

За твердженнями заявника у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" наявна заборгованість у розмірі 1 249 103, 34 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 39 Кодексу, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

На підтвердження своїх посилань, звертаючись до суду про ініціювання процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" заявником подано до суду копії рішень Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/13204/21, від 04.11.2022 у справі № 910/13084/21 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 910/13084/21, копії наказів виданих 20.12.2021 та 04.05.2023 Господарським суду міста Києва про примусове виконання вказаних рішень, постанови про відкриття виконавчих проваджень та про арешт коштів боржника.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у задоволенні заяви Міністерства оборони України у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- стягнута з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" відповідно до вказаних вище судових рішень, сума боргу у розмірі 1 225 002, 45 грн є штрафними санкціями. Разом з тим, судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 24 100, 89 грн, який було сплачено при зверненні до суду з позовними заявами, у розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства не є грошовим зобов`язанням, оскільки, дане зобов`язання боржника не виникло з цивільно-правового правочину (договору), або ж на інших підставах, передбачених законодавством України;

- обставини, встановлені після детальної перевірки судом підстав виникнення грошових вимог кредитора до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення, свідчать про необхідність відмови в задоволенні заяви Міністерства оборони України про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс", оскільки, заявлена кредитором заборгованість не є грошовим зобов`язанням у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, з урахуванням особливостей якого здійснюється застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України при розгляді справи про банкрутство.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Міністерство оборони України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №910/12867/24 про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство та ухвалити нове рішення, яким направити справу до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскажувана ухвала постановлена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, скаржник посилався на те, що враховуючи, що вимоги Міністерства оборони України про стягнення заборгованості за судовим рішенням (штрафу, пені та судового збору) є безспірними, такі зобов`язання відповідають широкому тлумаченню поняття "грошові зобов`язання", ТОВ "Дерсайтс Плюс" не спростовано позицію заявника щодо дійсності майнових вимог, а надані кредитором докази є достатніми для ухвалення судового рішення щодо їх визнання в рамках справи про банкрутство, тому суд першої інстанції неправильно розтлумачив положення статті 1 КУзПБ та статті 509 ЦК України, у зв`язку із цим, прийшов до помилкових висновків щодо відсутності підстав для відкриття провадження про банкрутство та постановив ухвалу, яка підлягає скасуванню.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Рух справи, дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025 апеляційну скаргу у справі №910/12867/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 24.03.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12867/24.

31.03.2025 на виконання ухвали про витребування матеріалів справи Господарський суд міста Києва направив справу №910/12867/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №910/12867/24 - залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржнику надано право усунути недоліки, подавши до Північного апеляційного господарського суду:

- докази направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів учасникам справи, а саме: : Товариству з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" (03035, м. Київ, пр.-т Лобановського Валерія, 123 ), листом з описом вкладеного та фіскальною накладною, або засобами електронного зв`язку з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з урахуванням положень ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

14.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від Міністерства оборони України надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої останнім долучено докази направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів учасникам справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/12867/24 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2025, судове засідання призначено на 27.05.2025, встановлено учасникам справи процесуальні строки на подання відзивів, заяв та клопотань.

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав в умовах воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 27.05.2025 з?явився представник скаржника - Міністерства оборони України, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №910/12867/24 про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство та ухвалити нове рішення, яким направити справу до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" в судове засідання 27.05.2025 своїх представників не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги внаслідок неявки представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 910/13084/21 постановлено стягнути з ТОВ "Дерсайтс Плюс" на користь Міністерства оборони України пені у розмірі 176 798,16 грн., штрафу у розмірі 214 300,80 грн., судового збору у розмірі 5 866,48 грн. та судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 5 725,85 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/13204/21 позовні вимоги Міністерства оборони України задоволено у повному обсязі, вирішено стягнути з ТОВ "Дерсайтс Плюс" на користь Міністерства оборони України 395 006 грн 85 коп. пені, 438 896 грн 64 коп. штрафу та витрати по сплаті судового збору в сумі 12508 грн 56 коп.

На виконання вищезгаданих судових рішення було видано виконавчі документи та

відкрито виконавчі провадження, а саме:

1) Наказ, виданий 20.12.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/13204/21, на підставі якого у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 75505911 від 15.07.2024;

2) Наказ, виданий 04.05.2023 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 910/13084/21, на підставі якого у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 75504239 від 12.07.2024.

3) Наказ, виданий 04.05.2023 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, якою скасовано рішення в частині у справі № 910/13084/21, на підставі якого у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 75505397 від 15.07.2024.

В рамках виконавчого провадження № 75505911 від 15.07.2024, державним виконавцем Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено запити до Державної фіскальної служби від 15.07.2024 № 215125935 про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи та до Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2024 № 215125934 щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

У відповіді на запит від 15.07.2024 № 215125935 повідомлено, що інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особа-підприємцями, до Державної фіскальної служби України не надходила.

У відповіді на запит від 15.07.2024 № 215125934 повідомлено, що в Міністерстві внутрішніх справ України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

В рамках виконавчого провадження № 75504239 від 12.07.2024 державним виконавцем Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову від 15.07.2024, якою накладено арешт на майно боржника та направлено запити до Державної фіскальної служби від 07.10.2024 № 231244765 про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, до Міністерства внутрішніх справ України від 22.09.2024 № 228024689 щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів та запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю.

У відповіді на запит від 07.10.2024 № 231244765 повідомлено, що інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особа-підприємцями, до Державної фіскальної служби України не надходила.

У відповіді на запит від 22.09.2024 № 228024689 повідомлено, що в Міністерстві внутрішніх справ України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

В рамках виконавчого провадження № 75505397 від 15.07.2024 державним виконавцем Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено запит до Державної фіскальної служби від 09.09.2024 № 225277474 про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи.

У відповіді на запит від 09.09.2024 № 225277474 повідомлено, що інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особа-підприємцями, до Державної фіскальної служби України не надходила.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності боржника відсутнє будь-яке нерухоме майно.

Наведені обставини слугували підставою для звернення Міністерства оборони України із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у задоволенні заяви Міністерства оборони України у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, встановлені після детальної перевірки судом підстав виникнення грошових вимог кредитора до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення, свідчать про необхідність відмови в задоволенні заяви Міністерства оборони України про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс", оскільки, заявлена кредитором заборгованість не є грошовим зобов`язанням у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, з урахуванням особливостей якого здійснюється застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України при розгляді справи про банкрутство.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно п. 17 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (далі- Кодекс).

Ч. 2 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Кодексу України з процедур банкрутства.

Ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Порядок подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також перелік документів, які мають бути додані до вказаної заяви, визначені статтею 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

За змістом ч. 1 ст. 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно правових висновків Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 22.09.2021 у справі 911/2043/20, процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Судова палата також зауважила, що провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Частинами 1, 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником, а стосовно боржника - державного підприємства або господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі - також органом (суб`єктом), уповноваженим управляти державним майном, у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи; ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); найменування органу (суб`єкта), уповноваженого управляти державним майном щодо боржника - державного підприємства або господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі; виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів. До заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1-5 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Частиною шостою статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що грошове зобов`язання (борг) - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Господарським судом міста Києва у рішенні від 10.08.2023 у справі № 910/13204/21 встановлено наступні обставини:

"16.07.2020 між Міністерством оборони України (за договором - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Семфорт", яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс", (за договором - Постачальник) було укладено Договір №286/2/20/79 про постачання товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України), (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. вказаного Договору, Постачальник зобов`язався у 2020 році поставити Замовнику обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Лінія самообслуговування на 120 чол.), лот 2. Обладнання для їдалень (39312200-4) (Лінія самообслуговування на 120 чол.) (далі - товар), зазначений у специфікації, а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості та у строки, вказані в Договорі.

Відповідно до п. 1.2 Договору (Специфікації товару) загальна кількість Товару для постачання становить 80 шт., загальною вартістю 7 837 440,00 грн (з ПДВ). Строк (термін) постачання товару встановлено у Специфікації, а саме до 14.09.2020 (включно).

Згідно п. 5.1. Договору, товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання, в межах термінів, установлених діючими стандартами тощо.

Місцем поставки товару є військові частини Збройних Сил України, що зазначені у рознарядці Міністерства оборони України згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів Замовника та черговості відвантажень (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору, датою поставки товару вважається дата надходження товару до одержувача Замовника, яка зазначена в акті приймання-передачі (дата початку приймання товару).

Згідно з умовами п. 11.1. Договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Крім того, сторонами на підставі п. 5 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати від 11.09.2020 №В-600 було укладено Додаткову угоду №1 від 19.10.2020 до Договору, якою змінено строки поставки товару, зокрема, визначено до 29.10.2020 (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково виконав взяті на себе за Договором зобов`язання, здійснивши поставку товару у кількості 16 шт на суму 1 567 488,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 28 від 14.09.2020 та актом приймання-передачі № 225 обладнання для їдалень (39312200-4) (Лінія самообслуговування на 120 чол.) від 14.09.2020.

Отже, відповідачем було допущено порушення умов Договору поставки, зокрема, щодо непоставки товару в кількості 64 шт. на загальну суму 6 269 952,00 грн. на адреси військових частин Збройних Сил України, що зазначені у рознарядці Міністерства оборони України, станом на 31.12.2020 - дату закінчення строку дії договору.

Відповідно до п.п. 8.3.6. Договору, за порушення строків виконання зобов`язання по Договору щодо своєчасної поставки товарів Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару.

Таким чином, підставою для звернення позивача до суду стало порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за Договором №286/2/20/79 про постачання товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від 16.07.2020, у зв`язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції, а саме: 395 006,85 грн пені та 438 896,64 грн штрафу.

Враховуючи, що позивач належить до державного сектора економіки, а матеріалами справи підтверджується порушення строків поставки товару за Договором №286/2/20/79 про постачання товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від 16.07.2020, що, в свою чергу, не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, відтак суд визнає правомірним нарахування штрафних санкцій у розмірі, передбаченому ст. 231 Господарського кодексу України та п. 8.3.6. Договору.

Перевіривши розрахунки позивача пені та штрафу, суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірними, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 395 006,85 грн пені та 438 896,64 грн штрафу.".

Також, судом апеляційної інстанції у постанові Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 910/13084/21 встановлено наступні обставини:

"16.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Семфорт" (в подальшому перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дерсайт Плюс") (постачальник за договором) та Міністерством оборони України (покупець за договором,) укладено Договір № 286/2/20/80 про постачання товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) (далі - Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2020 році поставити замовнику обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Лінія самообслуговування на 120 чол.), лот 3. Обладнання для їдалень (39312200-4) (Лінія самообслуговування на 120 чол.) (далі - товар), зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості та у строки, вказані в Договорі.

Відповідно до Специфікації товару, викладеній у пункті 1. 2 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 14.09.2020), загальна кількість товару (обладнання для їдалень (39312200-4) (Лінія самообслуговування на 120 чол.)) становить 80 штук, загальною вартістю 7 653 600,00 грн. з ПДВ. Строк постачання товару до 29.10.2020 включно.

У відповідності до п. 2.1 Договору постачальник повинен поставити замовнику товар, якість, маркування, тара та упаковка якого відповідає вимогам чинних стандартів: відповідно до технічних вимог (додаток №13.2.2 до Договору) і в установленому порядку буде підтверджена такими документами: інструкція з експлуатації та гарантійний талон; декларація (сертифікат) про відповідність технічним регламентам холодильного та технологічного обладнання.

У розділі 4 Договору сторони погодили порядок розрахунків.

Так, відповідно до пункту 4.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства, але не пізніше за 10 робочих днів до закінчення поточного бюджетного року.

До рахунка-фактури додаються: акт приймання-передачі, видаткова накладна постачальника, повідомлення підтвердження (додаток №13.2.1 до договору), яке оформляється одержувачем замовника. Постачальник протягом 5 календарних днів з дати прийняття товару одержувачем замовника у місцях поставки товару (пункт 5.2) надає належним чином оформлені документи на оплату. Без вищезазначених документів або належного їх оформлення і відсутності в них зазначеної інформації, оплата поставленого товару не проводиться (пункт 4.2 Договору).

Умовами пункту 5.1 Договору сторони погодили, що товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Терміни постачання обладнання визначено у рознарядці Міністерства оборони України (додаток №13.1.1 до договору), яка є невід`ємною частиною Договору (пункт 5.1 Договору).

Місцем поставки товару є військові частини Збройних Сил України, що визначаються у рознарядці Міністерства оборони України згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантаження (пункт 5.2 Договору).

Згідно з пунктом 5.3 Договору датою поставки товару вважається дата надходження товару до одержувача замовника, яка вказана в акті приймання-передачі (дата початку приймання товару).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідачем було здійснено часткову поставку товару - обладнання для їдалень (39312200-4) у кількості 12 штук на загальну суму 1 148 040,00 грн. (з ПДВ) одержувачу замовника - Військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , що підтверджується, зокрема, підписаною повноважними представниками сторін видатковою накладною №37 на загальну суму 1 148 040,00 грн. та актом приймання передачі № 417 від 18.12.2020.

Матеріалами справи підтверджено лише часткову поставку відповідачем товару за договором у кількості 12 штук, що підтверджується актом приймання-передачі військового майна № 417 від 18.12.2020.

Доказів поставки решти товару, зокрема, спірних 20 штук, матеріали справи не містять. Матеріали справи також не містять доказів того, що відповідачем протягом строку поставки товару вчинялись конклюдентні дії, направлені на виконання умов договору щодо поставки позивачу товару у кількості 20 штук.

А тому, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про доведеність позивачем факту прострочення відповідачем поставки товару у кількості 12 штук загальною вартістю 1 148 040,00 грн. на 49 діб, яка була поставлена за актом приймання-передачі військового майна № 417 від 18.12.2020, та прострочення відповідачем поставки товару у кількості 20 штук на суму 1 913 400,00 грн., так як матеріали справи не містять доказів фактичної поставки даного товару у строк, передбачений п. 1.2. договору.

Здійснивши власний розрахунок пені та штрафу відповідно до п. 8.3.6. договору, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 176 798,16 грн. пені (56 253,96 грн. пені за період прострочення з 30.10.2020 по 18.12.2020 + 120 544,20 грн. пені за період прострочення з 30.10.2020 по 31.12.2020) та 214 300,80 грн. штрафу.".

Так, суд першої інстанції вказав, що стягнута з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" відповідно до вказаних вище судових рішень, сума боргу у розмірі 1 225 002, 45 грн є штрафними санкціями, і судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 24 100, 89 грн, який було сплачено при зверненні до суду з позовними заявами, у розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства не є грошовим зобов`язанням, оскільки, дане зобов`язання боржника не виникло з цивільно-правового правочину (договору), або ж на інших підставах, передбачених законодавством України.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дійсно, стягнута з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерсайтс Плюс" відповідно до вказаних вище судових рішень, сума боргу у розмірі 1 225 002, 45 грн за своєю правовою природою є штрафними санкціями, і судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 24 100, 89 грн, який було сплачено при зверненні до суду з позовними заявами, проте, внаслідок набрання рішеннями судів законної сили, вказані суми змінили свою правову природу на грошове зобов?язання по їх сплаті, яке виникло з рішення суду, що узгоджується як з приписами ч.1, ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, так і відповідає припису статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, яка визначає, що грошове зобов`язання (борг) - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Тобто, ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає і інші підстави, з яких виникає грошове зобов?язання, і така підстава має виникнути у передбаченому законодавством порядку, яка у даному випадку є рішеннями судів у вищенаведених справах, які набрали законної сили, що стягнення спірних сум, які є безспірними та документально доведеними в розумінні статей 74, 75, 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22.08.2024 у справі № 916/735/23 зазначав:

- 49. Оскільки стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й організаційного та майнового, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх і належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №904/3251/20);

- 50. Тож важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання документальної обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

- 51. При ініціюванні справи про банкрутство наявність боргу підтверджується в порядку, визначеному положеннями статей 74, 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України, та доказами у такому обсязі, який є необхідним з урахуванням правової природи правовідносин між боржником та кредитором;

- 52. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Також, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосування певної норми процесуального права підлягає врахуванню у кожному конкретному випадку, з урахуванням усіх в сукупності обставин справи та матеріалів, які надані учасниками спору та наявні у матеріалах справи, з урахуванням забезпечення особі доступу до правосуддя в умовах запровадженого воєнного стану, що відповідає приписам ст. ст. 55, 64 Конституції України та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про те, що заявлена кредитором заборгованість не є грошовим зобов`язанням у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства - судом апеляційної інстанції вважаються помилковими та такими, що зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України) та порушенням норм процесуального права (ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, статей 74, 75, 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України), і суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував в сукупності усіх обставин та помилково постановив оскаржувану ухвалу з порушенням наведених норм, у зв?язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в апеляційному порядку з направленням справи на подальший розгляд до Господарського суду міста Києва.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження матеріалами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/12867/24 - підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, з направленням справи на подальший розгляд до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 270, 273, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/12867/24 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/12867/24 - скасувати.

3. Справу №910/12867/24 направити на подальший розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/12867/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 02.06.2025.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков