ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.06.2025 р. Справа № 7/127

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., після виходу з відпустки, розглянувши

заяву Фізичної особи - підприємця Михайлика Сергія Володимировича, АДРЕСА_1

про забезпечення вимог кредитора шляхом заборони проведення публічних торгів по справі № 7/127

за заявою закритого акціонерного товариства "Лазірківський елеватор", с. Лазірки Оржицького району

Приватного підприємця Михайлика Сергія Володимировича, м. Лубни

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Остапівка, Лубенського району,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

У провадження господарського суду Полтавської області знаходиться справа про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Остапівка, Лубенського району (), а саме перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Полтавської області № 7/127 від 20.12.2011 року.

09.05.2025 року від ФОП Михайлика Сергія Володимировича надійшла заява, у якій останній просить суд вжити заходів забезпечення вимог кредитора у справі № 7/127 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" шляхом:

- заборони арбітражному керуючому - ліквідатору СТОВ "Нива" Іващуку В.А. вчиняти дії щодо реалізації майна боржника відповідно до вирішення питання щодо заміни кредитора у справі про банкрутства та дотримання вимог щодо погодження умов продажу, відповідно до КУзПБ;

- заборони оператору електронного майданчика та адміністратору ETC ( ТОВ "Біржа Подільська", 29000 м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану,10) проводити та завершувати публічні торги (аукціон) з продажу активів боржника - СТОВ "Нива" (лот №30380232, ідентифікатор BRE001-UA-289).

В обґрунтуванні заяви Михайлик Сергій Володимирович посилається на те, що 01.05.2025 року ліквідатором Іващуком В.А. було розміщено в електронній системі Прозорро. продажі оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута, що призначений на той момент на 21.05.2025 року (повторний аукціон призначено на 02.06.2025 року, згідно відомостей з клопотання, що знаходиться в матеріалах справи за вх. № 7025 від 27.05.2025 року), без погодження з ним умов такого продажу та початкової вартості майна, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства, та порушенням прав кредиторів у даній справі.

За приписами ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства, продаж майна здійснюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому КМУ, з урахуванням рішень комітету кредиторів. Також згідно зі ст. 48 ч. 8 п. 5 КУзПБ, до повноважень комітету кредиторів належить погодження умов продажу майна.

Відповідно до п. 2 Порядку організації та проведення електронних аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство, що затверджений Постановою КМУ № 865 від 02.10.2019 року, початкова ціна лота - стартова ціна продажу майна, що виставляється на аукціоні, визначена відповідно до Кодексу.

Відповідно до ст. 75 КУзПБ, арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення). До обов`язкових умов продажу належать: склад майна (лот); початкова ціна; крок аукціону.

Арбітражний керуючий зобов`язаний направити умови продажу членам комітету кредиторів та протягом 20 днів з дня, коли вони одержали чи мали одержати умови продажу, скликати комітет кредиторів. Якщо майно є предметом забезпечення, арбітражний керуючий зобов`язаний направити умови продажу забезпеченому кредитору.

Заявник також посилається на те, що згідно ст. 73 Кодексу правочин щодо продажу майна, вчинений на аукціоні, проведеному з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення, що перешкодило або могло перешкодити продажу майна за найвищою ціною, може бути визнаний недійсним господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за заявою боржника, арбітражного керуючого, кредитора або особи, інтереси якої були при цьому порушені.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 13.02.2024 року по справі № 910/2592/19 зазначила, що при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення: чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону (висновки, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 5027/398-6/2012, від 27 квітня 2021 року у справі № 5023/5836/12, від 06 жовтня 2022 року у справі № 911/1902/17).

Розглянувши матеріали заяви, суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство, безпосередньою метою застосування передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову, як заходів забезпечення вимог кредиторів у такій справі, є збереження майна боржника та у такий спосіб охорона матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедур банкрутства як найповнішого задоволення вимог кредиторів.

Правові засади забезпечення позову у господарському судочинстві врегульовано главою 10 розділу І ГПК України, тоді як спеціальним законом про банкрутство (стаття 40 КУзПБ) визначено особливі різновиди забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право застосування таких заходів як за клопотанням розпорядника майна чи кредитора, так і за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КУзПБ господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди розпорядника майна правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника та забезпечення вимог кредиторів (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме чи нерухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Таким чином, у статті 40 КУзПБ наведено вичерпній перелік спеціальних заходів забезпечення вимог кредиторів (заборона/зобов`язання вчинити або утриматися від вчинення дій, що можуть безпосередньо вплинути на конкурсну/ліквідаційну масу боржника; припинення повноважень керівника) та безальтернативно визначено безпосередніх адресатів (суб`єктів) таких заходів забезпечення - боржник та у випадку припинення повноважень за частиною другою цієї статті - керівник/орган управління боржника.

У статті 40 КУзПБ законодавець визначив і мету задля якої такі заходи застосовуються - для збереження майна боржника, усунення перешкод для виконання розпорядником майна своїх повноважень та захисту прав і законних інтересів боржника або кредиторів.

Забезпечення вимог кредиторів по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів боржника, або пов`язаних із ним інших осіб, зокрема щодо розпорядження належним боржнику майном.

Стосовно застосування заходів забезпечення позову у справі про банкрутство Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 13.02.2020 року у справі № 50/790-43/173 сформував висновок про те, що в силу статей 136, 137 ГПК України право здійснення забезпечення вимог кредитора у справі про банкрутство та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Системний аналіз зазначених норм ГПК України та КУзПБ дозволяє зробити висновок про те, що загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до ст. 136 ГПК України (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 року у справі N 50/790-43/173).

Отже, з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм КУзПБ (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі № 925/100/15, від 13.02.2020 року у справі № 50/790-43/173, від 16.09.2020 року у справі № 910/13208/19, від 22.06.2022 року у справі № 910/15043/21).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Системний аналіз зазначених норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що Кодексом як спеціальним законом визначено особливі різновиди заходів щодо забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так і за ініціативою суду. Водночас загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають використовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України.

Вищезазначене закріплено у постановах Верховного Суду від 19.10.2021 року у справі № 922/313/20, від 22.12.2021 року у справі № 918/351/21.

У статті 40 КУзПБ визначено і мету, задля якої такі заходи застосовуються: збереження майна боржника, усунення перешкод для виконання розпорядником майна своїх повноважень, захист прав та законних інтересів боржника або кредиторів.

Зважаючи на специфіку провадження у справі про банкрутство, безпосередньою метою застосування передбачених статтею 40 Кодексу України з процедур банкрутства заходів забезпечення вимог кредиторів у такій справі є збереження майна боржника та охорона матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедури банкрутства як найповнішого задоволення вимог кредиторів.

Отже, вирішуючи питання про застосування таких заходів забезпечення інтересів кредиторів у справі про банкрутство, господарський суд виходить з їх оцінки за критеріями розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності, а також їх спрямованості на досягнення спеціальної мети застосування заходів забезпечення вимог кредиторів у процедурах банкрутства.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів, а також можливість реального виконання рішення суду.

Такий захід забезпечення вимог кредитора, як заборона арбітражному керуючому - ліквідатору СТОВ "Нива" Іващуку В.А. вчиняти дії щодо реалізації майна боржника відповідно до вирішення питання щодо заміни кредитора у справі про банкрутства та дотримання вимог щодо погодження умов продажу, відповідно до КУзПБ та заборона оператору електронного майданчика та адміністратору ETC (ТОВ "Біржа Подільська", 29000 м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану,10) проводити та завершувати публічні торги (аукціон) з продажу активів боржника - СТОВ "Нива" (лот №30380232, ідентифікатор BRE001-UA-289), за висновком суду є адекватним та співмірним із заявленими кредиторськими вимогами, а невжиття такого заходу забезпечення вимог кредитора може призвести до неможливості та/або значного ускладнення задоволення грошових вимог.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення вимог кредиторів це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на збереження майна боржника, недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення.

З огляду на викладене, враховуючи мету забезпечення збереження майна боржника та забезпечення вимог кредиторів у даній справі, суд дійшов висновку, що клопотання Фізичної особи - підприємця Михайлика Сергія Володимировича про вжиття заходів забезпечення вимог кредитора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 1, 2, 6, 40 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання кредитора - Фізичної особи - підприємця Михайлика Сергія Володимировича про вжиття заходів забезпечення вимог кредитора у справі № 7/127 задовольнити.

2. З метою збереження майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" вжити заходи забезпечення вимог кредиторів, а саме:

- заборонити арбітражному керуючому - ліквідатору СТОВ "Нива" Іващуку В.А. вчиняти дії щодо реалізації майна боржника відповідно до вирішення питання щодо заміни кредитора у справі про банкрутства та дотримання вимог щодо погодження умов продажу, відповідно до КУзПБ;

- заборонити оператору електронного майданчика та адміністратору ETC ( ТОВ "Біржа Подільська", 29000 м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану,10) проводити та завершувати публічні торги (аукціон) з продажу активів боржника - СТОВ Нива (лот №30380232, ідентифікатор BRE001-UA-289).

Стягувач: Фізична особа - підприємець Михайлик Сергій Володимирович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Боржник: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Остапівка, Лубенського району,

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень та є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Строк пред`явлення ухвали про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів до виконання становить три роки - до 02.06.2028 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала складена та підписана 02.06.2025 року.

Суддя Білоусов С. М.