ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05.06.2025 Справа № 917/584/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА», вул. Теліги Олени, 6, літ. В, м. Київ, 04112,

до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА», вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019,

про стягнення 26 628,01 грн страхового відшкодування в порядку суброгації

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА» про стягнення 26 628,01 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

Ухвалою від 28.03.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та встановив сторонам процесуальні строки на подання заяв по суті справи. Зокрема, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

15.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№5028), в якому просить відмовити в задоволенні позову.

Від позивача до суду надійшло клопотання від 02.06.2025 (вх. № 7295), в якому останній просить суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору, так як заборгованість погашена в повному обсязі та просить стягнути судові витрат з відповідача в порядку ст.130 ГПК України.

04.06.2025 від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача (вх.№7453), де заперечує проти покладення на нього витрат на правничу допомогу.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Як зазначено вище, від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки 03.04.2025 Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено заборгованість відповідача у сумі 26 628,01 грн.

Таким чином, оскільки заборгованість по оплаті страхового відшкодування сплачена у повному обсязі (що підтверджується платіжним дорученням 9506 від 09.04.2025), позивач просить закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Враховуючи викладені позивачем обставини, та наявні у справі матеріали, суд погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності предмета спору у даній справі.

Враховуючи те, що предмет спору по справі № 917/584/25 відсутній, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по вказаній справі суд виходить з наступного.

Позивач прохає покласти на відповідача судові витрати по сплаті 2422,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що при поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №000212 від 21.02.2025. Зарахування цієї суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 24.02.2025.

Враховуючи те, що заборгованість погашена після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі позивач просить на підставі ст. 130 ГПК України стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір.

Проте ст. 130 ГПК України не передбачає стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у разі закриття провадження у справі внаслідок відсутності предмета спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 ЗК України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Закриття провадження у справі внаслідок відсутності предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України) і внаслідок відмови позивача від позову (п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України) є різними підставами для вчинення вказаної процесуальної дії, які обумовлюють різний порядок відшкодування судових витрат, зокрема судового збору.

Приписи ч. 1, 3 ст. 130 ГПК України стосуються закриття провадження у справі у разі відмови позивача від позову. Тому ці норми не можуть бути застосовані до закриття провадження у справі внаслідок відсутності предмета спору.

Враховуючи принцип диспозитивності господарського судочинства, який закріплений в ст. 2, 14 ГПК України, саме позивач має право визначитись з підставами закриття провадження у справі.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц.

Враховуючи викладене, правові підстави для покладення на відповідача судового збору в розмірі 2 422,40 грн - відсутні.

Позивач має право повернути сплачений судовий збір відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", подавши відповідне клопотання. Оскільки таке клопотання на час постановлення цієї ухвали не подано, то у суду відсутні підстави для вирішення цього питання.

Таким чином, судовий збір в сумі 2422,40 грн за розгляд справи підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Роз`яснити позивачу про можливість повернення позивачу судового збору, в разі подання відповідного клопотання.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу суд виходив з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 1312 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як свідчить судова практика Верховного Суду, вирішуючи питання про види витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд керується, зокрема, положеннями частини другої статті 126 ГПК України і статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 26 зазначеного Закону повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В позовній заяві позивач заявив про стягнення з відповідача 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги №1/20ю від 31.12.2020 (а.с. 40), відповідно до якого Адвокатське бюро Олександра Лисова приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до додатку №1 від 06.02.2025 до договору про надання правової допомоги гонорар підлягає сплаті у фіксованій сумі 7000,00 грн.

Акт надання послуг №36 від 22.03.2025 свідчить про те, що Адвокатським бюро "Лисов2856 "Еквіт" в особі адвоката Білоконь І.В. були надані позивачу послуги на загальну суму 7000,00 грн.

У своєму відзиві від 15.04.2025 (вх.№5028) відповідач зазначає, що розмір адвокатських витрат є непропорційним складності справи. Також 04.06.2025 від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача (вх.№7453), де заперечує проти покладення на нього витрат на правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (зокрема - чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору), може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.

Суд зазначає, що справа №917/584/25 за рівнем складності не передбачає поглибленого теоретичного дослідження та дослідження великої кількості нормативно-правових актів та доказів. При розгляді справи в суді адвокатом щодо суті спору складено лише позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі, розгляд справи здійснювався без виклику сторін, що не потребувало витрат адвокатом свого часу на участь в судових засіданнях.

Отже, враховуючи критерії розумності, співмірності та реальності понесених стороною витрат на правничу допомогу, з огляду на рівень складності даної справи, кількість складених представником відповідача процесуальних документів, розгляд справи без виклику сторін, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 4 000,00 грн.

Дана правова позиція викладена у Постанові Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 по справі №917/2195/24.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 126, 130, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання позивача про закриття провадження у справі № 917/584/25 задовольнити.

2. Провадження у справі закрити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА» (вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019, ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» (вул. Теліги Олени, 6, літ. В, м. Київ, 04112, ) 4000,00 грн витрат на правничу допомогу.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів (ст.ст. 235, 255 ГПК України).

Суддя Пушко І.І.