ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м.Дніпро Справа № 908/3625/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. доповідач,

суддів: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

За участю:

Представник позивача: Горопашний І.В. адвокат

Представник відповідача: Капуста А.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024 (повний текст рішення складено 21.10.2024, суддя Проскуряков К.В.) у справі № 908/3625/23

за позовом Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго

(електрона пошта: ; вул. Симона Петлюри, буд. 25, м.Київ, 01032; )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго

(електрона пошта: ; вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035; )

про стягнення 123 148 563,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2023 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення 123148563,53 грн.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованість згідно договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.19 № 0503-03041 у розмірі 123 148 563, 53 грн., а саме: суму основного боргу в розмірі 121 229 031,39 грн., суму інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 1163 220,23 грн. та суму 3 % річних у розмірі 756 311,91 грн., з підстав викладених у позові у зв`язку з невиконанням Відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати послуг.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024, в даній справі, позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032; ):

- суму основного боргу в розмірі 121 229 031 (сто двадцять один мільйон двісті двадцять дев`ять тисяч тридцять одну) гривню 39 коп.;

- 3% річних в розмірі 756 311 (сімсот п`ятдесят шість тисяч триста одинадцять) гривень 91 коп.;

- інфляційні втрати в розмірі 1 163 220 (один мільйон сто шістдесят три тисячі двісті двадцять) гривень 23 коп.;

- 751 520 (сімсот п`ятдесят одну тисячу п`ятсот двадцять) гривень 00 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду від 08.10.2024 частково та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ "Запоріжжяобленерго" 756 311,91 грн 3% річних та 1 163 220,23 грн інфляційних нарахувань. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024 у справі №908/3625/23 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 756 311 грн. 91 коп. 3 % річних та 1 163 220 грн. 23 коп. інфляційних втрат нарахованих за прострочення оплати послуги з диспетчерського оперативно-технологічного управління є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, отже такими які не підлягають задоволенню, а рішення першої інстанції в цій частині скасуванню.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ПрАТ НЕК «Укренерго» укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 №0503-03041 (далі Договір). За цим Договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки. Тобто мова йдеться про надання послуги з диспетчерського оперативно- технологічного управління на адміністративно-територіальній одиниці провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», тобто вся Запорізька область. При цьому, Відповідач жодним чином не відмовляється від виконання вимог договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, але таке виконання повинно відбуватись у визначений законом спосіб, з оплатою за фактично надані послуги;

- з 24.02.2022 проти України здійснюється військова агресія російської федерації, у зв`язку з чим 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 на всій території України введено воєнний стан (Указ затверджено Законом України від 24.02.2022 №2102-IX), який відповідно Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022 №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, продовжено до 16 листопада 2023 року. ПАТ «Запоріжжяобленерго» згідно постанови НКРЕКП від 13.11.2018 №1415, на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії з 01.01.2019 провадить діяльність з розподілу електричної енергії на території Запорізької області, більша частина якої оточена (блокована) або на який ведуться активні бойові дії. Наказом №309 від 22.12.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно якого більша частина Запорізької області віднесено до територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією;

- починаючи із 07.07.2022 року та на протязі липня - серпня 2022 року більшість структурних підрозділів ПАТ "Запоріжжяобленерго" були захоплені представниками псевдо утворення «ГУП «Таврия Энерго» під супроводом озброєних осіб, військових країни агресора - рф, та виставлена вимога щодо працевлаштування робітників Товариства до нової енергетичної компанії, яка нібито надає мешканцям окупованої частини Запорізької області, в т.ч. і мешканцям м. Мелітополь, м.Бердянська, м.Енергодар, м.Токмак, м.Приморськ, м.Василівка послуги з постачання та розподілу електричної енергії, замість ПАТ "Запоріжжяобленерго". Були захоплені наступні структурні підрозділи ПАТ "Запоріжжяобленерго": Василівський міжрайонний район електричних мереж; Кам`янко-Дніпровський район електричних мереж; Пологівський міжрайонний район електричних мереж; Токмацький міжрайонний район електричних мереж; Якимівський міжрайонний район електричних мереж; Мелітопольський міжрайонний район електричних мереж; Мелітопольські високовольтні електричні мережі; Бердянський міжрайонний район електричних мереж. Довідка щодо віднесення структурних підрозділів (РЕМ) ПАТ Запоріжжяобленерго до територіальних громад, надано в матеріалах справи. Вказаний злочин зареєстровано в ЄРДР за номером 0001536, з кваліфікацією злочину за ст.28.ч.2, ст.111-2.ч.1.КК України. За таких умов, ПАТ «Запоріжжяобленерго» на значній території обмежено у виконанні зобов`язання при здійсненні діяльності з розподілу електричної енергії в частині контролю над системою ліній, допоміжного обладнання, обладнання для трансформації та перемикань, що використовується для розподілу електроенергії в структурних підрозділах. На зазначеній території відсутній доступ до розрахункових засобів обліку (відсутність засобів зв`язку) та не надходять відомості споживачів про обсяг спожитої ними електричної енергії;

- відповідно до п.7.1 Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління від 27.05.2019 року №0503-03041 в редакції Додаткової угоди від 31.12.2021 року (далі-Договір), сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо вони є наслідком непереборної сили (пожежі, повені, землетрусу, стихійного лиха, воєнних дій та інших обставин непереборної сили), якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання Договору. 21 липня 2023 року Відповідач отримав Сертифікат Запорізької торгово-промислової палати №2300-23-3315 щодо неможливості з 01 серпня 2022 року виконання зобов`язань по договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно- технічного) управління №0503-03041 від 27.05.2019 року на територіях на яких велися (ведуться) бойові дії, або тимчасово окупованих територіях, а саме: - п.3.2.3 - забезпечити наявність обладнання зв`язку для передачі в режимі реального часу з належним захистом таких сигналів від генеруючого об`єкта до диспетчерських пунктів оператора системи передачі (ОСП), Виконавця, а також від Оператора системи розподілу інформації, пов`язаної з областю спостереження; - п.3.2.16 - з урахуванням переліку, отриманого від оператора системи передачі (ОСП), Виконавця, згідно з підпунктом 3.1.7 затверджувати перелік електротехнічного обладнання із доповненнями. Здійснювати обмін інформацією відповідно до Порядку планування зміни стану обладнання системи передачі та Користувачів, Порядку координації виведення з роботи обладнання та Порядку введення в роботу обладнання, передбачених главами 2, 3 та 4 розділу VI Кодексу системи передачі відповідно; - 3.2.18 - надавати постійні дані та дані, що надаються на періодичній основі оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю згідно з вимогами Кодексу системи передачі; - 3.2.19 - надавати оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами Кодексу системи передачі. А також зобов`язань, передбачених п.2.3 Положення про взаємодію ОСП та ПАТ "Запоріжжяобленерго" (ОСР) при диспетчерському (оператвино-технологічному) управлінні (Додаток 7 до Договору): 2) цілодобове оперативно-диспетчерське управління обладнанням і ПЛ напругою 150 кВ і нижче, що знаходяться в оперативному управлінні або віданні ОСР; 3) управління перемиканнями при зміні оперативного стану обладнання, ПЛ-150кВ і нижче і їх пристроїв РЗА, а також при ліквідації технологічних порушень, що знаходяться в оперативному управлінні, або віданні ОСР; 4) виконання заходів щодо забезпечення додержання встановлених режимів електроспоживання. Відповідальність за додержання режимів електроспоживання несе керівництво та оперативний персонал ОСР; 5) виконання розпоряджень ЧД РДЦ з примусового зниження електроспоживання та по-тужності (графіки обмежень, аварійних відключень, утому числі погодинних, тощо) на величину і в терміни, визначені ЧД РДЦ; 6) подання інформації про всі порушення в роботі обладнання ОСР, про спрацювання захистів та автоматики на обладнанні, що знаходиться в оперативному підпорядкуванні ЧД РДЦ, у тому числі порушення згідно з Регламентом оперативних повідомлень щодо порушень у роботі підприємств паливно-енергетичного комплексу України, що належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, надання на запит ЧД РДЦ оперативної інформації про стан і режими роботи обладнання ОСР. Період дії форс-мажорних обставин: дата настання - 01.08.2022 року, дата закінчення - тривають на 21.07.2023 року;

- відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними;

- листом ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 09.03.2022 року №007-007/1533, відповідно до п.7.3. Договору Відповідач повідомив Позивача про настання форс-мажорних обставин, за наслідками яких ПАТ Запоріжжяобленерго звільняється від відповідальності за повне або часткове невиконання (неналежне виконання) своїх зобов`язань за Договором на час дії зазначених обставин до їх офіційного закінчення. Також, про наявність форс-мажорних обставин Відповідач зазначає у листах на адресу Позивача від 21.08.2022 року №809/003, від 18.11.2022 року №001-46/2524, від 20.09.2022 року №001-46/1988, від 15.02.2023 року №001-46/369, у відповіді на претензію від 25.05.2022 року №001-007/1106, повідомленні від 18.03.2022 року №007¬72/1706;

- таким чином, ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі п. 7.1 Договору звільняється від відповідальності (зокрема передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України) за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором;

- як було вищезазначене, ПАТ Запоріжжяобленерго здійснює свою господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території всієї Запорізької області згідно ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (постанова №1415 від 13.11.2018). Відповідно до Наказу №309 від 22.12.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, більша частина території Запорізької області віднесено до територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Знаходження більшої частини території Запорізької області в тимчасовій окупації або в зоні проведення воєнних (бойових) дій, значним чином відображається на діяльності Відповідача: споживачі не оплачують спожиту та розподілену електричну енергії (в період воєнного стану механізмів для взаємодії з боржниками дуже обмежені, що також ускладнює можливість отримання грошових коштів за надані послуги, для прикладу припинення електроживлення споживача оператором системи розподілу не здійснюється лише за погодженням відповідної військової адміністрації); постійні пошкодження та руйнування енергетичної інфраструктури через воєнні бойові дії. Оскільки, ПАТ Запоріжжяобленерго не може вплинути на розрахунки споживачів за надані послуги з розподілу електричної енергії, а також ПАТ Запоріжжяобленерго не має змоги провести оплату вкрай необхідного обладнання та матеріалів для відновлення електричних мереж, об`єктів енергетичної інфраструктури, які були пошкоджені або зруйновані внаслідок бойових дій на території Запорізькій області, розпочатих військовою агресією - це призвело до неможливості сплати сум нарахувань за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;

- суд першої інстанції у порушення ст. 86 ГПК України, неповно розглянув у судовому процесі усі обставини справи, через що неправильно застосував норми матеріального права, зокрема ст. 610-612 ЦК України, у зв`язку із чим висновки суду першої інстанції викладені у рішенні від 08.10.2024р. не відповідають вимогам ст. ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України, не ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а ґрунтуються виключно на припущеннях, що є підставою для скасування такого рішення частково;

- висновки суду першої інстанції викладені у рішенні від 08.10.2024р. не відповідають вимогам ст.86 ГПК України, не ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та ґрунтуються виключно на припущеннях які спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/3625/23. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/3625/23.

25.11.2024 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2024 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024 у справі № 908/3625/23 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

06.12.2024 від скаржника/ Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 34551,58 грн, відповідно до платіжної інструкції № 8621 від 27.11.2024.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.01.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024 у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 14.05.2025 р.

13.05.2025 через систему «Електронний суд» Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго надало до Центрального апеляційного господарського суду пояснення по апеляційній скарзі ПАТ «Запоріжжяобленерго», у яких зазначає наступне:

- щодо посилання ПАТ «Запоріжжяобленерго» на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія РФ проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Вказаний лист ТПП України адресований Всім, кого це стосується, тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- щодо посилання на сертифікат Запорізької ТПП №2300-23-33-15 від 21.07.2023. Зазначений сертифікат не підтверджує неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Додаткова угода від 02.01.2023р. укладена сторонами вже під час дії воєнного стану та тимчасової окупації частини Запорізької області. Тобто Відповідачу було достеменно відомо про наявність вказаних обставин на дату укладання цієї додаткової угоди, але жодних зауважень відносно неможливості виконання своїх зобов`язань за договором Відповідач Позивачу не повідомив. Наявність сертифіката ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто зазначені обставини не мають преюдиційного характеру і в разі їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести не лише наявність таких обставин, а й те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання;

- щодо посилання Відповідача на звільнення від відповідальності, зокрема передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України. Слід зазначити, що навіть наявність форс-мажорних обставин ніяким чином не позбавляє позивача права отримати компенсацію втрат на підставі ст. 625 ЦК України. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності (компенсацією) боржника за прострочення грошового зобов`язання;

- Верховний Суд в постановах від 26.05.2022 у справі № 902/186/21 та від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 виклав свої висновки щодо застосування ст. 625 ЦК України, а саме: «Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої палати ВС від 19.06.2019 у справах №№703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18»;

- Верховний Суд у постанові від 12.04.2017 у справі № 3-1462гс16 дійшов висновку, що форс-мажор як причина прострочення оплати не звільняє порушника від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, бо це компенсація. У вищенаведеній постанові Верховний Суд зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Верховний Суд підкреслив, що платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Верховний Суд також відмітив, що ст. 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16;

- у постанові від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 Верховний Суд звернув увагу на те, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені ч.2 ст.625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою ст.611 ЦК та ст.217 ГК. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені ст.617 ЦК та ст.218 ГК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого ч.2 ст.625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми;

- також, за весь період виникнення заборгованості, позивач визначав плановий обсяг Послуги на основі наданих відповідачем повідомлень. Жодного заперечення щодо планового обсягу позивач від відповідача не отримав. Відповідач погоджувався з обсягами отриманих послуг у вказаному періоді, підписуючи акти надання Послуги без зауважень;

- у даній апеляційній скарзі Відповідач оскаржує виключно 3% річних та інфляційні втрати. Суму основного боргу в розмірі 121 229 031,39 грн. на яку нараховані 3% річних та інфляційні втрати Відповідач не оскаржує, тобто визнає рішення у цій частині. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 наведений правовий висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго просить прийняти пояснення до розгляду та долучити до матеріалів справи. Відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Запоріжжяобленерго» та залишити рішення Господарського суду суду Запорізької області від 08.10.2024 у справі №908/3625/23 без змін.

У судовому засіданні 14.05.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

У судове засідання 14.05.2025 з`явилися представники позивача та відповідача, які надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом обставини справи.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі НЕК «Укренерго», Позивач, ОСП, Виконавець) є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство».

НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі Позивач/«НЕК «Укренерго») відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 Статуту НЕК «Укренерго». (публічно доступний за адресою https://ua.energy/pro_kompaniyu/statut/statut-ta-ustanovchi-dokumenty/).

НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з п. 10. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського управління.

Як вбачається з матеріалів справи обставини укладення 27.05.2019 р. між Державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго (Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець) та Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (Замовник) укладено Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0503-03041 (договір) та його виконання, були предметом дослідження господарським судом Запорізької області у справі № 908/374/23, рішенням якого від 28.06.2023р. позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго 197 455 151 грн. 52 коп. основного боргу за період лютий вересень 2022р. 3 070 123 грн. 24 коп. пені, 2 242 666 грн. 50 коп. 3 % річних, 16 434 975 грн. 99 коп. інфляційних втрат, та 939 306 грн. 06 коп. судового збору, в іншій частині позову відмовлено. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2024р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 28.06.2023 р. залишено без змін.

Протоколом узгодження розбіжностей від 26.06.2019 р. до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041, сторонами погоджена редакція п. 2.4., п. 2.6., п. 2.8., п. 3.1.1., п. 3.2.4., п. 3.4.1. та п. 6.1. договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041.

29.07.2019 р. відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 р. № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 р. № 829-р Про погодження перетворення державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго внаслідок реорганізації шляхом перетворення державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго було утворено приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго, яке є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго.

Додатковою угодою від 16.08.2019 р., договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041 викладений у новій редакції.

Додатковою угодою № 3 від 03.08.2021 р. до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041, сторони домовились: 1. Вилучити з договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041 Додаток 7 Положення про взаємодію Регіонального диспетчерського центру Дніпровського регіону ПрАТ НЕК Укренерго, структурних підрозділів ПрАТ НЕК Укренерго, відділів відокремленого підрозділу Дніпровської електричної системи ПрАТ НЕК Укренерго та ПАТ Запоріжжяобленерго при диспетчерському (оперативно-технологічному) управлінні. 2. Долучити до договору Додаток 7 Положення про взаємодію ОСП та ПАТ Запоріжжяобленерго (ОСР) при диспетчерському (оперативно-технологічному) управлінні.

Додатковою угодою від 17.09.2021 р. договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. №0503-03041 викладений у новій редакції.

У цій справі № 908/3625/23 судом також встановлено, що Додатковою угодою від 02.01.2023 вказаний договір викладений в новій редакції, якою сторони домовилися про наступне.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору ОСП (оператор системи передачі, Позивач) зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - Послуга), а Користувач (Відповідач) зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі та послуги з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління.

Відповідно до пп. 2.2., 2.3., 2.4. Договору, оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.

Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.

Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Згідно з п.2.5. Договору, розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:

- до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги;

- до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги;

- до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги.

Відповідно до п. 2.6. Договору плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу Послуги на розрахунковий період.

У разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів Послуги. Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.

Згідно з п. 10.1. Договору планові обсяги Послуги Користувач зобов`язаний подавати Виконавцю до десятої доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом трьох днів їх погоджує і повертає Користувачу, у разі не погодження.

Згідно з п. 2.7. Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно).

Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги у відповідному розрахунковому періоді Виконавець направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Пунктом 10.1 Договору сторони визначили, що планові обсяги передачі електроенергії Користувач зобов`язаний подавати Виконавцю до 10ї доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом З днів їх погоджує і повертає Користувачу.

10.2. Виконавець щокварталу оформлює акт звірки розрахунків наданої Послуги відповідно до форми, наведеної у Додатку 6 до цього Договору, та надсилає його Користувачу. Користувач у триденний термін має повернути Виконавцю підписаний зі свого боку акт звірки розрахунків наданої Послуги.

10.3. У разі виникнення розбіжностей за актом звірки між Сторонами Користувач має право у триденний термін направити свій варіант акта звірки розрахунків Виконавцю з мотивованим запереченням. Цей акт звірки розрахунків має бути розглянутий Виконавцем у триденний термін, підписаний у разі згоди та наданий Користувачу.

10.6. Будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта наданої Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що Виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документа).

10.7. Рахунки, акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Згідно з п. 2.9. Договору за відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди Користувача.

При цьому, згідно з п. 3.2.1., 3.3.2. Договору Виконавець (Позивач) має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу, а Відповідач (Користувач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором.

З огляду на вказані вище умови Договору вбачається, що оплата за Договором здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період (3-ма платежами протягом розрахункового місяця у строки, передбачені п. 2.5. Договору) на основі наданого Користувачем повідомлення щодо планового обсягу Послуги на розрахунковий період, а за наслідком завершення розрахункового періоду, яким є календарний місяць, остаточний розрахунок Користувачем проводиться за фактом наданих послуг на підставі акту приймання-передачі Послуги.

Тобто, сума трьох грошових зобов`язань щодо здійснення попередніх оплат планової вартості послуги розрахункового періоду, яким є календарний місяць, змінюється та з моменту отримання акту перетворюється на одне грошове зобов`язання, що становить різницю між вартістю фактично наданих послуг за підсумками місяця, зазначеною в акті надання Послуги, та сумою сплачених попередніх оплат вартості Послуги відповідного розрахункового періоду. При цьому обов`язок сплатити грошове зобов`язання на вказану суму (якщо сума здійснених попередніх оплат є меншою від вартості наданих послуг згідно акту надання Послуги) виникає на підставі акту надання Послуги та строк його виконання становить: - до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно) (згідно з п. 2.7. Договору).

Оплата вартості послуги, що виникла в результаті коригування обсягів, здійснюється згідно з актом коригування до акту надання послуги за відповідний розрахунковий період у наступний строк: - до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акту надання Послуги (включно) (згідно з п. 2.7. Договору).

Згідно з п. 6.1. Договору, за внесення платежів, передбачених главою 2 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Повідомленням за вих. від 04.03.2022 р. № 01/9965 ПрАТ НЕК Укренерго повідомило ПАТ Запоріжжяобленерго про настання форс-мажорних обставин згідно з умовами укладених між підприємствами договорів.

Повідомленням за вих. від 09.03.2022 р. № 007-007/1533 ПАТ Запоріжжяобленерго повідомило ПрАТ НЕК Укренерго про настання форс-мажорних обставин за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041.

Повідомленням за вих. від 18.03.2022 р. № 007-007/1706 ПАТ Запоріжжяобленерго повідомило ПрАТ НЕК Укренерго про надіслання останньому повідомлення про настання форс-мажорних обставин за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041 та просило не застосовувати до ПАТ Запоріжжяобленерго відповідальність визначену Правилами ринку та умовами договорів укладених з ПрАТ НЕК Укренерго у зв`язку з неналежним виконанням/невиконанням ОСР зобов`язань за такими договорами, зокрема не застосовувати штрафні санкції та інші нарахування, а також статус Переддефолтний.

Листами за вих. від 22.08.2022 р. № 809/003, від 20.09.2022 р. № 001-46/1988, від 18.11.2022 р. № 001-46/2524, від 15.02.2023 р. № 001-46/369 ПАТ Запоріжжяобленерго повідомило ПрАТ НЕК Укренерго, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, у ПАТ Запоріжжяобленерго виникли форс-мажорні обставини, які ускладнюють виконання договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 р. № 0503-03041. Згідно переліку визначеного в наказі Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 р. № 75 (зі змінами) 64 територіальні громади Запорізької області розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Знаходження такої кількості території в тимчасовій окупації або в зоні проведення воєнних (бойових) дій значним чином відображається на господарській діяльності ПАТ Запоріжжяобленерго, зокрема практично унеможливлюється облік електричної еенергії на неконтрольованих територіях області через відсутність доступу до електролічильників на цих територіях. Враховуючи викладене, ПАТ Запоріжжяобленерго просить ПрАТ НЕК Укренерго не застосовувати до них штрафні санкції.

Внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг за Договором станом з 01 жовтня 2022 року по червень 2023 року з урахуванням актів коригування, складених у зазначений період, утворилася заборгованість у розмірі 180 737 881,95 грн. На теперішній час в провадженні Господарського суду Запорізької області розглядається справа № 908/2528/23 про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором за вказаний період.

Між тим, як вказує Позивач, Відповідач подовжує не виконувати зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати послуг за Договором. Так, станом на 12.11.2023 основний борг становить 121 229 031,39 грн. з ПДВ. за період з липня 2023 по листопад 2023 включно (період, який не охоплений попередніми позовами) з врахування третього плану та залишку акту червня 2023, без врахування залишку планів листопада 2023.

Позивач при розрахунку штрафних санкцій врахував положення абз.16 п.п.3 п. 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НРЕКП) від 26.04.2022 № 413 щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, а тому керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснив лише нарахування 3% річних у розмірі 756 311,91 грн. за користування коштами та інфляційні втрати у розмірі 1 163 220,23 грн. за період з 01.07.2023 по 16.11.2023.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Перш за все, судова колегія зазначає, що рішення суду першої інстанції від 08.10.2024 у справі №908/3625/23 оскаржується лише в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань, а відтак, у відповідності до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна колегія переглядає оскаржуване рішення лише у даній частині.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спірні правовідносини сторін у даній справі врегульовані договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі укладеного договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.19 № 0503-03041 (з урахуванням додаткових угод до нього), ПрАТ НЕК Укренерго надало послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ПАТ Запоріжжяобленерго, що підтверджується (том 1, арк. справи 23-48 ):

- прогнозними обсягами послуги передачі для ПАТ Запоріжжяобленерго, за підписом його кормерційного директора О.Фоменко;

- рахунками-фактурами за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, виписаними НЕК «Укренегрго»;

- актами наданих послуг за підписами обох сторін, з урахуванням актів коригування.

Вказані акти надання послуг та акти коригування підписані уповноваженими представниками сторін у відповідності до умов договору від 27.05.2019 р. № 0503-03041 та додаткової угоди від 02.01.2023.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ Запоріжжяобленерго розрахунки за надані послуги згідно договору від 27.05.2019 р. № 0503-03041 здійснило не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 12.11.2023 в останнього утворилась заборгованість у розмірі 121 229 031,39 грн. з ПДВ. за період з липня 2023 по листопад 2023 включно що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Отже, передбачений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який, як встановлено судом першої інстанції, у цій справі має місце.

Факт порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань за договором у заявлений спірний період є доведеним, підтверджується матеріалами справи, тому застосування позивачем положень статті 625 Цивільного кодексу України та нарахування 3% річних та інфляційних втрат в цілому є правомірним.

Позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання заявлено до стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 756 311,91 грн. за користування коштами та інфляційні втрати у розмірі 1 163 220,23 грн. за період з 01.07.2023 по 16.11.2023.

Здійснивши перевірку вказаних розрахунків Позивача за спірний період, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що вони здійснені вірно, відповідають вимогам чинного законодавства України, будь-яких заперечень щодо цих розрахунків відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про наявність форс-мажорних обставин, пов`язаних із військовою агресією Російської Федерації проти України, за наслідками яких ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі п. 7.1 Договору звільняється від відповідальності (зокрема передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України) за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, то колегія суддів зауважує на таке.

Дослідивши Сертифікат Запорізької торгово-промислової палати №2300-23-3315 від 21.07.2023 року щодо неможливості з 01 серпня 2022 року виконання зобов`язань по договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технічного) управління №0503-03041 від 27.05.2019 року на територіях на яких велися (ведуться) бойові дії, або тимчасово окупованих територіях, на який у своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, колегія суддів встановила, що у зазначеному сертифікаті міститься конкретний перелік обов`язків (зобов`язань) за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 № 0503-03041, щодо яких ПАТ "Запоріжжяобленерго" засвідчені форс-мажорні обставини, і зобов`язання з оплати послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, до цього переліку не входять. (а.с. 12-26 т 1)

З урахуванням наведеного, колегія суддів зауважує, що вищезазначений сертифікат не підтверджує неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та не є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності (зокрема передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України) за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором.

У постанові Касаційного господарського суду від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

У постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 зроблено висновок про те, що «форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку».

Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до постанови КГС ВС від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Щодо посилань скаржника на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, відповідно до якого визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Разом з тим, 13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Згідно з частиною 3 статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, згідно з положеннями статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Отже, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 року у справі №922/2475/21.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Загальний лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією РФ проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Вказаний вище лист Торгово-промислової палати України не засвідчує факт настання саме для Відповідача форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), оскільки форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Колегія суддів зауважує, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є автоматичною підставою для звільнення відповідача від відповідальності (зокрема передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України) за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, оскільки стороною договору має бути доведено не лише настання цих обставин, але і їх безпосередній, прямий вплив на можливість належного виконання зобов`язання з урахуванням часу та місця його виконання у конкретних правовідносинах.

Між тим, у даному випадку, Відповідачем не доведена неможливість виконувати свої зобов`язання перед Позивачем за укладеним договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління безпосередньо внаслідок обставин збройної агресії рф проти України.

При цьому, лист (повідомлення) ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 09.03.2022 року №007-007/1533 містить лише посилання на загальний лист ТПП, який адресований «усім кого це стосується» та не підтверджує настання таких обставин саме для Відповідача і саме за спірним договором. (а.с. 128 т 1)

Крім того, варто зазначити, що додаткова угода від 02.01.2023 р. укладена сторонами вже під час дії воєнного стану та тимчасової окупації частини Запорізької області. Тобто відповідачу було достеменно відомо про наявність вказаних обставин на дату укладання цієї додаткової угоди, але жодних зауважень відносно неможливості виконання своїх зобов`язань за договором Відповідач Позивачу не повідомив.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі № 3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені статтею 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що статтею ст. 617 ЦК України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми ст. 625 ЦК, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 3-1195гс16.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає виключних обставин, які б свідчили про необхідність зменшення 3% річних та інфляційних нарахувань. При цьому, колегія суддів наголошує, що зменшення розміру інфляційних нарахувань взагалі не передбачено жодною нормою права.

Посилання відповідача на існуючий факт збройної агресії Російської Федерації проти України та відповідні наслідки, які вплинули на фінансову спроможність та порушили господарську діяльність відповідача, судова колегія оцінює критично, оскільки позивач так само, через пошкодження об`єктів енергетики, що є власністю Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, несе фінансові затрати на відновлення відповідної критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору.

При цьому слід зазначити, що як Відповідач так і Позивач під час воєнного стану в Україні знаходяться в однакових умовах, отже несприятливі обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації проти України настали не тільки для Відповідача, але й для Позивача.

Всі суб`єкти підприємницької діяльності, підприємства, установи та організації України знаходяться в рівних умовах та здійснюють свою господарську діяльність в однаковому несприятливому економічному становищі та повинні вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції викладені у рішенні від 08.10.2024р. не відповідають вимогам ст.86 ГПК України, не ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та ґрунтуються виключно на припущеннях які спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Всі інші доводи, наведені скаржником у апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні статті 277 Господарського процесуального кодексу України з викладених у апеляційній скарзі обставин.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Центральний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024 у справі № 908/3625/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024 у справі № 908/3625/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.10.2024 у справі № 908/3625/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.06.2025.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв