номер провадження справи 33/38/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.06.2025 Справа № 908/788/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/788/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676)

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Андріївське територіальне медичне об`єднання Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області (71140, Запорізька область, Бердянський район, селище міського типу Андріївка(з), вул.Праці, буд. 43, ідентифікаційний код 44497955)

про стягнення 10982,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг з позовом про стягнення з Комунального некомерційного підприємства Андріївське територіальне медичне об`єднання Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області заборгованості за договором постачання природного газу № 07-1205/21-БО-Т від 26.11.2021 за період з грудня 2021 року по березень 2022 року в розмірі 6960,14 грн., а також нарахованих за прострочення оплати пені в сумі 1657,08 грн., 3% річних у сумі 513,82 грн. та інфляційних втрат у сумі 1851,92 грн., разом 10982,96 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 173, 174, 175, 193, 232 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України Про ринок природного газу, Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.03.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

08.04.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами на виконання вимог суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/38/25. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення необхідно подати у строк до 09.05.2025.

Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 09.04.2025 о 16:19 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач не надав відзиву на позов.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі до розгляду справи № 908/1162/23 у касаційному порядку.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку (п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за постачання відповідачу природного газу за період з грудня 2021 року по березень 2022 року, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Адресою місцезнаходження відповідача як споживача є: вул. 71140, Запорізька область, Бердянський район, селище міського типу Андріївка(з), вул.Праці, буд. 43, що підтверджується договором № 07-1205/21-БО-Т від 26.11.2021 та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває дотепер.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 (зі змінами), затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким селище Андріївка Андріївської селищної територіальної громади Бердянського району Запорізької області (код UA0042079) тимчасово окуповано з 03.03.2022.

Відповідно до договору № 07-1205/21-БО-Т від 26.11.2021 постачання природного газу відбулося за ЕІС-кодом 56ХS000018DTQJ00E.

Обсяги споживання відповідачем природного газу визначені позивачем на підставі відомостей, викладених у відповіді ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» №ТОВВИХ-24-18543 від 02.12.2024 та відомостях про попередні/остаточні відбори природного газу за ЕІС-кодом 56ХS00018DTQJ00E за період з 01.12.2021 по 09.03.2022, що охоплює період окупації.

Таким чином, предметом дослідження в цій справі є факт постачання позивачем та споживання в спірний період відповідачем природного газу на об`єктах, що розташовані на тимчасово окупованій території: селище міського типу Андріївка Бердянського району Запорізької області.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано законами України. В умовах воєнного стану правовий режим тимчасово окупованої території, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається, змінюється і скасовується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України.

За приписами ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

У провадженні Верховного Суду перебуває господарська справа № 908/1162/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» до Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення 1 593 623,84 грн. основного боргу за спожитий у листопаді-грудні 2022 року обсяг електроенергії на підставі договору від 31.12.2021 №2273/1 про постачання електричної енергії з касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2024 у справі № 908/1162/23 господарську справу передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, оскільки колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23, щодо того, що достатнім для застосування ч. 2 ст. 13 та ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи ст. 2 Закону. Колегія суддів вважала, що положення ст.ст. 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахування частини першої цих статей, а саме: за рішенням Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2025 справу № 908/1162/23 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила про існування виключної правової проблеми щодо застосування норм ст.ст. 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли та існували на тимчасово окупованих після 24 лютого 2022 року територіях України, у питанні надання/оплати послуг, зокрема й електропостачання. та питання про співвідношення положень пунктів 1 та 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо визначення тимчасово окупованих територій для цілей застосування особливостей здійснення економічної діяльності та переміщення товарів, передбачених ст.ст. 13 та 13-1 цього Закону.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2025 справу № 908/1162/23 повернуто об`єднаній палаті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду з посиланням на те, що окреслені правові проблеми не мають невизначеного законодавчого регулювання, оскільки регламентуються саме тими нормами Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на які покликається об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. При цьому питання застосування норм матеріального права вирішується судом касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень. Відтак на розгляд Великої Палати Верховного Суду в цій справі передано питання, які може вирішити об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду як належний суд.

Відомості щодо ухвалення судового рішення Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 908/1162/23 відсутні.

Оскільки відносини у цій справі № 908/788/25 та справі № 908/1162/23 є подібними, в цій справі предметом розгляду є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за природний газ за період поставки з грудня 2021 року по березень 2022 року на тимчасово окуповану територію, висновки, здійснені касаційною інстанцією при розгляді справи №908/1162/23 можуть мати суттєве значення для розгляду цієї справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи предмет позову у справі № 908/788/25, суд вважає за необхідне зупинити розгляд цієї справи до закінчення перегляду справи № 908/1162/23 у касаційному порядку.

При цьому суд звертає увагу позивача, що у відповіді ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» №ТОВВИХ-24-18543 від 02.12.2024 та відомостях про попередні/остаточні відбори природного газу наведено відомості обсяги споживання ЕІС-кодом 56ХS00018DTQJ00E, а в договорі постачання природного газу №07-1205/21-БО-Т від 26.11.2021 відповідачем зазначено ЕІС-код 56ХS000018DTQJ00E. У зв`язку з цим суд пропонує позивачу надати пояснення щодо наведених розбіжностей з наданням відповідних доказів на підтвердження викладених у поясненнях обставин.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Запропонувати позивачу надати суду письмові пояснення щодо розбіжностей у ЕІС-кодах, наведених у відповіді ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» №ТОВВИХ-24-18543 від 02.12.2024 та відомостях про попередні/остаточні відбори природного газу наведено відомості обсяги споживання (ЕІС-код 56ХS00018DTQJ00E) та в договорі постачання природного газу №07-1205/21-БО-Т від 26.11.2021 (ЕІС-код 56ХS000018DTQJ00E), надати відповідні докази на підтвердження викладених у поясненнях обставин.

Зупинити провадження у справі № 908/788/25 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 у касаційному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали. Повний текст ухвали складено та підписано 09.06.2025.

Суддя М.В. Мірошниченко