ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 травня 2025 року Справа № 903/184/25
Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Комунального підприємства "Володимирське територіальне медичне об`єднання" Володимирської міської ради

до відповідача: Приватного підприємства "Ковелькомунпроект"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області

про стягнення 125791,46 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Поліщук О. В., довіреність № 336/09-06/3/2.25 від 12.02.2025;

від відповідача: Півень Г. В., адвокат, ордер серія АС № 1134741 від 03.04.2025, Дубина В. В., директор, витяг з ЄДРПОУ;

від 3-ї особи: Денісов С. П., витяг з ЄДРПОУ, Сеник М. Я., довіреність № 131313-18/3762-2025 від 23.05.2025.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: 18.02.2025 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Володимирське територіальне медичне об`єднання" Володимирської міської ради до Приватного підприємства "Ковелькомунпроект" про стягнення 125791,46 грн матеріальної шкоди.

При обґрунтуванні позовних вимог посилаються, що за результатами ревізії проведеної Управлінням Західного офісу Держаудитслужби встановлено завищення вартості проектних робіт за договорами на виконання проектно-вишукувальних робіт №409 від 11.07.2022, договорами №394/1 від 11.08.2023 "Реконструкція зовнішніх мереж водопостачання та водовідведення корпусу №1 інфекційного відділення", №130 від 13.03.2023 "Капітальний ремонт клініко-діагностичної лабораторії в корпусі №1 д3", №409 від 11.07.2022 "Капітальний ремонт адміністративного корпусу, рентгенкабінетів та частини поліклінічного відділення", №109 від 11.02.2021 "Капітальний ремонт частини терапевтичного відділення, у якому надають медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19", №165 від 18.03.2022 "Капітальний ремонт частини першого поверху в корпусі №1", №407 від 05.07.2022 "Капітальний ремонт педіатричного відділення в корпусі №1" ПП "Ковелькомунпроект" невірно застосовано знижувальний коефіцієнт, чим порушено п. 1.8 Настанови з визначення вартості проектних робіт № 281.

Ухвалою суду від 24.02.2025 дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме подати суду письмову заяву із обґрунтованим розрахунком суми що стягується, а саме: 125791,46 грн.

05.03.2025 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви. Дана заява з додатками приєднана до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.04.2025; запропоновано відповідачу надати відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив; позивачу - відповідь на відзив; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області; запропоновано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача подати суду: письмові пояснення щодо заявленого позову та наявні докази, відповідно до ст.168 ГПК України (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали), копії яких з додатками надіслати іншим учасникам справи, докази надіслання (опис вкладення) надати суду.

24.03.2025 третя особа через відділ документального забезпечення та контролю суду подали пояснення № 130313-15/637-2025 від 17.03.2025 в яких просять позовні вимоги задовольнити. При цьому вказує, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.01.2021 по 31.08.2024, якою виявлено ряд порушень та недоліків, які відображені в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності від 19.11.2024 № 130304-22/020. Ревізією встановлено, що позивачем протягом обревізованого періоду було укладено 8 договорів з відповідачем на розроблення проєктно-кошторисної документації для проведення робіт з реконструкції та капітального ремонту приміщень, договірна ціна робіт визначається на основі кошторису, що є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договорів). В окремих кошторисах вартості проєктних (вишукувальних) робіт до розрахованої вартості об`єктів будівництва необґрунтовано застосовано знижувальний коефіцієнт на обсяг (об`єм) проєктних робіт 0.87, а необхідно 0,768. В порушення п. 1.8 Настанови з визначення вартості проєктних робі №281 та п. 2.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, в кошторисах та надалі в актах приймання-передачі робіт ПП "Ковелькомунпроект" завищено вартість проєктних робіт на суму 125791,46 грн, які оплачені відповідачем в повному обсязі, чим завдано підприємству матеріальної шкоди. Дані пояснення з додатками долучено до матеріалів справи.

01.04.2025 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому вказує, що усі роботи з розробки проектної документації, передбачені укладеними між сторонами договорами, виконані відповідачем з дотриманням договірних умов, жодних претензій щодо дотримання строків робіт, їх вартості та якості під час складення актів здачі-прийому проектної продукції позивачем не заявлялося. Разом з тим, позивач здійснив належну оплату за розроблену відповідачем проектну документацію. Щодо застосування коефіцієнту 0,87, яким завищено вартість проєктних робіт, то стверджує, що дане не відповідає дійсності, оскільки уся проєктна документація пройшла комплексну експертизу, зауважень від експертної організації не надходило, на всі об`єкти отримано позитивні висновки. Звертає увагу суду, на те що вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін у договорах, які не визнавались недійсними, не розривались сторонами, замовник (позивач) оглянув та прийняв за актом здачі-прийому проектної продукції виконані роботи, погодився з їх отриманням без претензій та з їх вартістю, крім того після прийняття робіт позивач більше року не зверталося до відповідача з претензіями або з ініціативою спільного фіксування та встановлення факту наявності недоліків в роботі виконавця відповідача.

Ухвалою суду від 08.04.2025 постановлено відзив відповідача від 29.03.2025 - залишити без руху та запропонувати відповідачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки (подати докази надіслання відзиву до електронного кабінету третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача), попередивши, що у випадку невиконання даної ухвали вказані відзив не може бути досліджений судом під час розгляду справи та справа буде розглянута за наявними у ній матеріалами; запропоновано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача подати суду: письмові пояснення щодо відзиву та наявні докази (в т.ч. акт за результатами ревізії №130304-22/020 від 19.11.2024) відповідно до ст.168 ГПК України (протягом п`яти днів з дня отримання відзиву), копії яких з додатками надіслати іншим учасникам справи, докази надіслання надати суду; запропоновано сторонам у строк 5 днів з моменту отримання письмових пояснень третьої особи щодо відзиву, подати суду письмові заперечення на них, копії яких з додатками надіслати іншим учасникам справи, докази надіслання надати суду; повідомлено учасників справи про те, що підготовче засідання відбудеться 29.04.2025.

14.04.2025 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду, на виконання вимог ухвали суду від 08.04.2025, подав докази надіслання відзиву третій особі.

21.04.2025 третя особа через відділ документального забезпечення та контролю суду подала пояснення щодо відзиву в якому просить позов задовольнити повністю, підготовчі засідання проводити без участі третьої особи. При цьому вказує, що Управлінням було проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП "Володимирське територіальне медичне об`єднання", якою було виявлено ряд порушень та недоліків. Було встановлено, що ПП "Ковелькомунпроект"" при розробленні проєктно-кошторисної документації згідно договору невірно застосовано знижувальний коефіцієнт, чим порушено п. 1.8 Настанов з визначення проектних робіт, затверджені наказом Мінрегіону від 01.11.2021 N 281 та завищено вартість проектних робіт на суму 125791,46 грн. Дані пояснення з додатками долучено до матеріалів справи.

24.04.2025 позивач через систему "Електронний суд" подав клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем. Дане клопотання з додатками долучено до матеріалів справи.

29.04.2025 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання про покладення судових витрат на позивача та долучення до матеріалів справи доказів понесених відповідачем на правничу допомогу. Дане клопотання з додатками долучено до матеріалів справи.

Представник позивача, у судовому засіданні 29.04.2025, позовні вимоги підтримала, представники відповідача позовні вимоги заперечили, також представники сторін вказали, що не заперечують проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

У судовому засіданні 29.04.2025 суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.05.2025.

Ухвалою суду від 29.04.2025 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 13.05.2025.

05.05.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав заперечення на клопотання відповідача щодо витрат на правову допомогу в яких просить суд зменшити розмір судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу. При цьому вказує, що наданий відповідачем розрахунок наданої правничої допомоги є суттєво завищеним з огляду на складність справи, ціну позову та не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, витрати у заявленому розмірі не мають характеру необхідних, неспівмірні зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг. Також звертає увагу суду, що позивач є некомерційним підприємством, що надає послуги спеціалізованої медичної допомоги будь яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України. Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення медичних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку, а стягнення витрат на професійну правничу допомогу може стати додатковим фінансовим тягарем для КП «Володимирське ТМО» та призведе до нераціонального використання коштів підприємства отриманих за пакетами медичних гарантій, які б мали бути використані для безперебійного надання якісної медичної допомоги населенню громади. Дані заперечення з додатками долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.05.2025 оголошено перерву до 28.05.2025 з метою надання можливості сторонам подати додаткові пояснення щодо питань, які виникли під час розгляду справи по суті.

26.05.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення в яких зазначив, що розрахунки вартості проектно-вишукувальних робіт проводились на основі Кошторисних норм України, Настанови з визначення вартості будівництва та Настанови з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 року № 281. Згідно з пунктом 1.3 Настанови з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво, кошторисна вартість проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт визначається: 1) із застосування відсоткових показників вартості проектних робіт до вартості будівельних робіт, а для об`єктів виробничого призначення, окремих об`єктів невиробничого призначення та об`єктів телекомунікацій з урахуванням вартості устаткування; 2) на підставі збірників цін на проектні, науково-проектні, вишукувальні роботи; 3) за калькуляційним методом. Вказує, що відповідачем для розрахунку було використано відсотковий метод передбачений п.п.1 п.1.3 Настанови. Дані пояснення долучено до матеріалів справи.

28.05.2025 третя особа через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення, де зазначає, що Настановою з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 року № 281 передбачено три методи визначення вартості проектних робіт. Зазначив, що при проведені ревізії було використано другий метод визначення вартості проектних робіт, а саме на підставі збірників цін на проектні, науково-проектні, вишукувальні роботи. Дані пояснення долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 28.05.2025 представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали повністю, представники відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

у період з 2021 року по 2023 рік між Комунальним підприємством «Володимир-Волинське територіальне медичне об`єднання» (далі - замовник) та Приватним підприємством «Ковелькомунпроект» (далі - виконавець) було укладено сім договорів на виконання проектно-вишукувальних робіт за умовами яких (п.1.1. договорів) в порядку та на умовах, визначених замовником, цими договорами, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації за кодом CPV ДК 021:20-7.

Пунктом 2.1 договорів сторони погодили, що договірна ціна робіт є динамічною і визначається на основі кошторису, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.2 договорів остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться замовником на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт протягом 10 календарних днів після підписання замовником акту приймання виконаних проектних робіт.

До кожного договору було підписано кошториси на проектні (вишукувальні) роботи, якими визначалася договірна ціна.

Договори та кошториси були підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками без будь яких зауважень.

На виконання умов договорів, між сторонами було підписано, без будь яких зауважень, сім актів здачі-прийому проектної продукції згідно договорів відповідно до яких відповідач виконав роботи за договорами, а позивач їх прийняв та оплатив в повному обсязі.

У подальшому, Управлінням Західного офісу Держаудитслужби проведено ревізію окремих питань господарської діяльності в КП «Володимир-Волинське територіальне медичне об`єднання» за період з 01.01.2021 по 31.08.2024, в ході якої встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії № 130304-22/020 від 19.11.2024, зокрема, завищення вартості виконаних робіт за договорами на суму 125791,46 грн.

КП «Володимирське ТМО» звернулося до ПП «Ковелькомунпроект» з листом претензією від 01.11.2024 №2442/10-2.24 та 27.12.2024 №2951/10-2.24, у якому просило вжити заходів для досудового врегулювання спору, усунути зазначені порушення та повернути кошти в сумі 125791,46 грн.

У відповідь на дане звернення ПП «Ковелькомунпроект» надіслав лист №1/1 від 20 січня 2025 року, де повідомив, що вартість проектно-кошторисної документації розробленої в період 2021-2024р.р. відповідає «Настанові з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» затвердженої від 01.11.2021р. №281 Наказом Мінрозвитку громад на території України.

Позивач вважає, що в порушення п. 1.8 Настанови з визначення вартості проєктних робіт № 281 в кошторисах та актах приймання-передачі робіт ПП «Ковелькомунпроект» завищено вартість проєктних робіт на суму 125791,46 грн, які оплачені КП "Володимирське ТМО" в повному обсязі, чим завдано підприємству матеріальної шкоди у розмірі 125791,46 грн.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Вимогами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з умовами договорів підряду сторонами було досягнуто домовленість про те, що договірна ціна за договорами є динамічною і визначається на основі кошторисів, платежі замовник здійснює на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт.

Статтею 887 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Приписами ст. 889 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 857 ЦК України визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

При цьому статтею 853 ЦК України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як наслідок, перевірка фактичного обсягу витрат робочого часу, які включені до акта, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів.

Отже, враховуючи приписи зазначених норм права, а також те, що позивач оглянув та прийняв за актами приймання виконаних робіт, які підписані та скріпленні печатками сторін без будь-яких зауважень і застережень виконані відповідачем підрядні роботи, обумовлені договорами підряду, суд дійшов висновку, що КП "Володимирське територіальне медичне об`єднання" Володимирської міської ради погодилося як з якістю таких робіт, так і з їх кількістю.

Мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку позивача в матеріалах справи відсутня. Водночас обсяг виконаних робіт погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена замовником.

Отже, умови договорів підряду сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Звертаючись з позовом, позивачем розмір заявленої до стягнення шкоди у розмірі 125791,46 грн визначив виходячи із здійснення надмірної сплати за проектні роботи на підставі завищених кошторисних розрахунків за договорами.

Розглядаючи різницю між поняттями "збитки" і "шкода", суд зазначає, що під шкодою прийнято розуміти втрати, яких зазнала потерпіла сторона у формі знищення або пошкодження майна внаслідок протиправної поведінки іншої особи. Шкода це зменшення кількості майнового блага (внаслідок знищення майна, втрата можливості отримати майно, яке особа неодмінно отримала б за нормального перебігу подій) або погіршення його якості (пошкодження речі, зіпсуття, приведення її у стан, у якому вона не здатна виконувати всі свої функції). Збитки це грошова оцінка (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої неналежним виконанням або невиконання договірних зобов`язань.

Таким чином, терміни "збитки" та "шкода" слід вирізняти під час їх застосування: шкода це результат протиправної поведінки, збитки це результат невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Зі змісту позовної заяви не вбачається виникнення позовних вимог із факту завдання шкоди майну.

Таким чином, предметом позову у даному спорі є саме стягнення збитків через завищення відповідачем вартості проектних робіт за договорами на виконання проектно-вишукувальних робіт №409 від 11.07.2022, договорами №394/1 від 11.08.2023 "Реконструкція зовнішніх мереж водопостачання та водовідведення корпусу №1 інфекційного відділення", №130 від 13.03.2023 "Капітальний ремонт клініко-діагностичної лабораторії в корпусі №1 д3", №409 від 11.07.2022 "Капітальний ремонт адміністративного корпусу, рентгенкабінетів та частини поліклінічного відділення", №109 від 11.02.2021 "Капітальний ремонт частини терапевтичного відділення, у якому надають медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19", №165 від 18.03.2022 "Капітальний ремонт частини першого поверху в корпусі №1", №407 від 05.07.2022 "Капітальний ремонт педіатричного відділення в корпусі №1" ПП "Ковелькомунпроект", невірно застосовано знижувальний коефіцієнт, чим порушено п. 1.8 Настанови з визначення вартості проектних робіт № 281.

У той же час статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 ГК України.

Застосовуючи дані статті, суду необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Між сторонами у справі було укладено договори на виконання проектних робіт, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата виконаних за договорами робіт, тому суд дійшов висновку, що такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору.

Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача, а саме розмір збитків, його протиправну поведінку та наявності причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними збитками та діями ПП «Ковелькомунпроект».

Щодо посилання позивача на акт, складений за результатом планової ревізії його фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2021 по 31.08.2024, як на єдину на переконання позивача підставу для стягнення збитків, суд зазначає таке.

Акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки.

При цьому акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки, як вже зазначалося, є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі договорів підряду, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договорами.

За таких умов суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано позовних вимог щодо стягнення з відповідача на його користь збитків через завищеної вартості наданих послуг у розмірі 125791,46 грн, в тому числі на підставі тільки акта ревізії фінансового-господарської діяльності.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із їх необгрунтованістю.

В силу положень ст.129 ГПК України витрати позивача зі сплати судового збору залишаються за ним.

Щодо заявлених до стягнення у відзиві 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Частинами 1, 2 ст. 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відзиві відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу та зазначив, що такі витрати становлять 15000,00 грн, докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката будуть надані в порядку ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Факт надання відповідачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи та обов`язок відповідача їх сплати підтверджується наданими останнім доказами:

- копією договору про надання правничої допомоги від 25.03.2025;

- розрахунком наданої правничої допомоги (юридичних послуг) від 29.04.2025 (додаток № 1 до договору);

- актом наданої правничої допомоги (юридичних послуг) від 29.04.2025;

- копією платіжної інструкції № 25 від 28.03.2025 на суму 15000,00 грн.

Дослідивши надані відповідачем докази, суд приймає до уваги, що 25.03.2025 між адвокатом Півнем Г. В. (адвокат) та Приватним підприємством "Ковелькомунпроект" (клієнт) було укладено договір про надання правничої допомоги за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати від імені клієнта визначені договором юридичні дії (далі - договір).

Пунктом 3.1 договору визначено, що вартість послуг адвоката, передбачених у п.1.1 даного договору становить 15000,00 грн. Вказану суму клієнт вносить на банківський рахунок адвоката, зазначений у договорі до 27.03.2025.

Згідно акту наданої правничої допомоги (юридичних послуг) від 29.04.2025 адвокат надав, а клієнт отримав професійну правничу допомогу, а саме: підготовка відзиву, клопотань, заяв та представництво клієнта у даній справі.

Відповідно до розрахунку наданої правничої допомоги (юридичних послуг) вартість однієї години надання правничої допомоги адвокатом становить 1875,00 грн.

Загальна кількість витраченого адвокатом часу відповідно до розрахунку становить 8 години вартістю 15000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Судом засвідчується, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду, суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено ст. 126 ГПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи заявлене під час судового розгляду справи клопотання позивача про неспівмірність розміру витрат на правовому допомогу, заявлених до стягнення відповідачем, порівняно зі складністю даної справи, мотивацію в обґрунтування цієї заяви, відповідні заперечення відповідача приймаються судом.

На переконання суду, витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн у даній справі не є співмірними із складністю справи, з часом витраченими на виконання робіт та з обсягом наданих робіт. При цьому вказана справа має не складний предмет спору. Крім того, до спірних правовідносини не підлягає застосуванню велика кількість законів і підзаконних нормативно - правових актів, які би підлягали дослідженню адвокатом.

Суд враховує, що розгляд справи за позовом Комунального підприємства "Володимирське територіальне медичне об`єднання" Володимирської міської ради не потребував тривалої підготовки відзиву на позовну заяву(у тому числі збір доказів та вивчення судової пракики в аналогічних судових справах) 5,5 год, а тому, на переконання суду, час витрачений представником позивача не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги особливу відсутність, на думку суду, складності даної справи, кількість і тривалість засідань у справі в яких брав участь представник відповідача, приймаючи до уваги позицію сторони позивача, некомерційний статус комунального підприємства та визначення цією стороною на її думку необґрунтованої вартості відповідних адвокатських послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру таких витрат заявлених відповідачем до стягнення з відповідача із 15000,00 грн до 10000,00 грн.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 по справі №910/9714/22, а саме за відсутності клопотання позивача про зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу суд, керуючись, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не присуджувати відповідачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що заявлені до стягнення.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, з урахуванням критеріїв розумності та реальності, не значного обсягу матеріалів та складності справи, а також з огляду на важливість обґрунтованості та співмірності заявлених витрат, зважаючи на зміст та необхідність наданих послуг, суд вважає за необхідне в кінцевому результаті стягнути з позивача на користь відповідача 10000,00 грн витрат на правову допомогу, а в іншій частині заяви на суму 5000,00 грн залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Комунального підприємства "Володимирське територіальне медичне об`єднання" Володимирської міської ради до Приватного підприємства "Ковелькомунпроект", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області про стягнення 125791,46 грн матеріальної шкоди - відмовити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Володимирське територіальне медичне об`єднання" Володимирської міської ради (вул.Шпитаньна,20, м.Володимир, Волинська область, 44700, ) на користь Приватного підприємства "Ковелькомунпроект" (вул.Соборна,7Б, м.Ковель, Волинська область,45000, ) 10000,00 грн (десять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення 09.06.2025.

Суддя А. С. Вороняк