ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3090/24 (641/7350/24)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Комунальне підприємство "Харківський вагоноремонтний завод"
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство КП "Харківський вагоноремонтний завод" розпорядник майна - ОСОБА_2
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

08.04.2025 до Господарського суду Харківської області надійшла за підсудністю справа №641/7350/24 Комінтернівського районного суду міста Харкова за позовом ОСОБА_1 про стягнення з КП "Харківський вагоноремонтний завод" з урахуванням збільшення позовних вимог стягнути з КП «Харківський вагоноремонтний завод» на свою користь суму інфляційних втрат в розмірі 33644,62 грн. та 3% річних в розмірі 4890,52 грн., а всього в розмірі 38535,14 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 08.04.2025 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи №922/3090/24 (641/7350/24) та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Так, ухвалою суду від 11.11.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунальне підприємство "Харківський вагоноремонтний завод", .

Визнано розмір грошових вимог ініціюючого кредитора - ОСОБА_1 до боржника - Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" в розмірі 221 472,97 грн заборгованості та 72 000,00 грн - витрат на авансування винагороди арбітражному керуючому.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 10.02.2025.

Призначено розпорядником майна боржника - Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" () арбітражного керуючого Гриценка Ігоря Івановича, який діє на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1216 від 04 липня 2013 року.

12.11.2024 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Судової влади України (Вищого господарського суду України) про відкриття справи про банкрутство боржника - Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" ().

За приписами ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

При цьому, позовні заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Такого клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження позивачем в своїй позовній заяві не заявлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про прийняття до провадження справи № 922/3090/24 (641/7350/24) в межах справи № 922/3090/24 про банкрутство КП "Харківський вагоноремонтний завод" за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 10.04.2025 прийнято справу до розгляду. Постановлено здійснювати розгляд справи № 922/3090/24 (641/7350/24) в межах справи № 922/3090/24 про банкрутство КП "Харківський вагоноремонтний завод" за правилами спрощеного позовного провадження без в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами наданими сторонами.

Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Встановлено позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 251 Господарського процесуального кодексу України у 5 днів з дня його отримання. В разі подання відповіді, надати суду докази її направлення відповідачу.

Встановлено відповідачу строк для подачі заперечень на відповідь на відзив 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Роз`яснено учасникам справи, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Правом на подання відзиву, відповідач, не скористався, клопотань про надання йому часу на підготовку відзиву або інших заяв по суті справи - відповідачем заявлено не було.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Згідно з частиною третьою статті 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21 квітня 2015 року у справі № 922/1165/15 (надалі-«Рішення № 1») стягнуто з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь Приватної фірми «Знак» 418 101,66 грн основного боргу, 152 970,41 грн інфляційних втрат, 34 641,32 грн - 3% річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 116,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року у справі № 922/2910/15 (надалі-«Рішення № 2») стягнуто з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь Приватної фірми «Знак» суму інфляційних втрат в розмірі 165 939, 47 грн, суму 3% річних в розмірі 2 646,33 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 371,72 грн.

24 лютого 2016 року між Приватною фірмою «Знак» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення право вимоги, згідно умов якого Приватна фірма «Знак» відступила ОСОБА_3 право вимагати від боржника Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» виконання обов`язків, передбачених господарськими договорами, за невиконання яких з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь Приватної фірми «Знак» рішеннями судів у справах № 922/1165/15 та № 922/2910/15 було стягнуто грошові кошти.

Також цим договором про відступлення права вимоги Приватна фірма «Знак» відступила ОСОБА_3 право вимагати від боржника Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» сплати пені, збитків від інфляції, 3 % річних та інших можливих виплат, пов`язаних з несвоєчасним виконанням боржником своїх обов`язків за основними договорами.

12 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення право вимоги, згідно умов якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 право вимаги від боржника КП «Харківський вагоноремонтний завод» виконання обов`язків, передбачених господарськими договорами, за невиконання яких з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь Приватної фірми «Знак» рішеннями судів у справах № 922/1165/15 та № 922/2910/15 було стягнуто грошові кошти.

11 лютого 2019 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/8857/19 (надалі-«Рішення №3») задоволено позов ОСОБА_4 до КП «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення суми. Стягнуто з КП «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_4 суму інфляційних витрат в розмірі 296 324, 57 грн та 3% річних в розмірі 43 570,49 грн, усього 339 895,06 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, заяву ОСОБА_4 задоволено. Замінено сторону боржника КП «Харківський вагоноремонтний завод» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року у справі № 641/8857/19 про стягнення з КП «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_4 грошових коштів на загальну суму 339 895,06 грн на його правонаступника КП «Салтівське трамвайне депо».

16 липня 2019 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/3784/19 (надалі-«Рішення №4») за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення суми, заявлені позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з КП «Харківський Вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат за грошовими зобов`язаннями в розмірі 21270 грн. 27 коп., та 3% річних в розмірі 13649 грн. 00 коп., а всього підлягає стягненню 34919 грн. 27 коп.

23 червня 2020 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/1055/20 (надалі-«Рішення №5») за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення суми, заявлені позовні вимоги задоволені, присуджено до стягнення з КП «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 48150,31 грн. та 3% річних в розмірі 9415,88 грн, а всього 57566,19 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року у справі № 641/1055/20, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 02.08.2023, було задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчих листах виданих у вказаній справі. Замінено сторону боржника Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року у справі № 641/1055/20 на його правонаступника Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо».

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 року у справі № 641/1055/20, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18.01.2024 замінено сторону боржника КП «Салтівське трамвайне депо» () у виконавчому провадженні з присумового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.06.2020 року у справі № 641/1055/20 про стягнення з КП «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суми інфляційних витрат в розмірі 48150,31 грн. та 3 % річних в розмірі 9415,88 грн., а всього 57566,19 грн. на його правонаступника КП «Харківський вагоноремонтний завод» (), яке не припинило свою діяльність.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі № 641/3218/20 (надалі-«Рішення №6») позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Комунального підприємства Харківський вагоноремонтний завод на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі №922/1165/15 з травня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 6509,93 грн, а також 3 % річних з 08.05.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 1803,46 грн. Крім того, стягнуто з Комунального підприємства Харківський вагоноремонтний завод на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 року у справі №922/2910/15 з липня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 1679,79 грн, а також 3 % річних з 03.07.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 486,36 грн.

В подальшому між фізичною особою-підприємцем Захаровим Дмитром Михайловичем (далі-Позивач) та ОСОБА_1 25.08.2023 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого Походенко О.Я. відступив позивачу право вимоги від Відповідача сплати інфляційних втрат, починаючи з квітня 2020, а також 3 % річних, починаючи з 23.04.2020, через прострочення Відповідачем сплати суми судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та суми судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської обл. від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.10.2023 року у справі №922/3818/23 (надалі-«Рішення №7»), зокрема, позов задоволено частково у розмірі 9 590,02 грн. та стягнуто з Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" на користь Фізичної особи-підприємця Захарова Дмитра Михайловича 9 590,02 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.01.2024 року у справі №922/3818/23 замінено стягувача - фізичну особу-підприємця Захарова Дмитра Михайловича на його правонаступника - ОСОБА_1 у наказі Господарського суду Харківської області від 04.01.2024 у справі №922/3818/23 про стягнення 9 590,02 грн, з яких: інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 6 285,02 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 1 217,22 грн, інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 1 749,04 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі №922/2910/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 338,74 грн.

29 вересня 2021 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/1905/21 (надалі-«Рішення №8») за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів, заявлені позовні вимоги задоволено, присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн., та 3% річних в розмірі 48101,89 грн., всього 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) грн. 74 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні - задоволено. Замінено сторону боржника Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року у справі № 641/1905/21 про стягнення з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн., та 3% річних в розмірі 48101,89 грн., всього 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) грн. 74 грн. на його правонаступника Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо» , м. Харків, пр-т. Тракторобудівників, буд.109

28 червня 2024 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі №641/1905/21 (надалі-«Рішення №9») стягнуто з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у сумі 23 609,57 грн., 3% річних у сумі 10 602.27 грн., а всього в розмірі 34 211 (тридцять чотири тисячі двісті одинадцять) грн. 84 коп.

24 жовтня 2023 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі №641/2045/23 (надалі-«Рішення №10») стягнуто з Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у сумі 54084,32грн., 3% річних у сумі 20621,79грн., а всього 74706 (сімдесят чотири тисячі сімсот шість) грн. 11коп.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на його користь інфляційних нарахувань та 3% річних у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з тим, що відповідачем не були виконані рішення судів №№1,2,4,5,6,7,9,10 та не погашено заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо застосування до спірних правовідносин норм ч. 2 ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне.

Верховний суд України в постанові від 05.12.2011 у справі № 16/164(2010) дійшов висновку, що частина п`ята статті 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц вказала, що, відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже частиною 2 ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц відступила від правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, яка полягала у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 03.10.2018 у справі № 520/10054/13-ц.

Розглядаючи справу № 459/3560/15-ц, Верховний Суд в постанові від 16.05.2018 вказав, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Такі висновки щодо відповідальності з підстав ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, викладені в постановах Верховного Суду України № 6-113цс14 від 01.10.2014, № 5-86кз 16 від 30.03.2016, № 6-1946цс15 від 06.07.2016.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк його виконання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, ст. 599, 600, 604-609 ЦК України саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, що також підтверджується, в тому числі, постановами Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/11249/17, від 21.02.2018 у справі № 910/6984/17 та від 14.05.2018 у справі № 910/8829/17.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 у справі № 905/600/18, постанови Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 912/2750/18 та від 03.02.2020 у справі № 569/613/19; постанова Верховного суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12). Отже, інфляційні втрати та проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Таким чином, системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати та 3% річних за невиконання зобов`язання є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу.

Крім того, за базу для нарахування інфляційних втрат та 3% річних після кожного чергового рішення суду за тим самим зобов`язанням слід вважати суму основного зобов`язання з доданими до неї сумами інфляційних втрат та 3% річних, встановлених рішеннями попередніх судів.

Ця правова позиція підтверджена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постановами Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, від 22.09.2021 у справі № 910/5452/18 та від 10.11.2021 у справі № 2-7250/11-ц.

З матеріалів справи встановлено, що рішення №№1, 2, 4, 5, 6, 7, 9 та 10 відповідачем не виконані, загальна заборгованість за цими рішеннями становить 1 011 259,88 грн, у зв`язку з чим, позивачем нараховані на заборгованість за цими рішеннями інфляційні в сумі 15 168,90 грн за вересень 2024 року та 3% річних в сумі 2 652,48 грн за період з 13.09.2024 по 14.10.2024.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідачем не оспорено вказану заборгованість, відзиву на позовну заяву не надано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що згідно наявного у справі пенсійного посвідчення №2 Серії ААМ №444114 від 26.01.2023 позивач є інвалідом 2 групи, а тому згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,4 грн грн слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 11, 509, 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України та ст. 4, 20, 73, 74, 75, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" (вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 34859507) на користь Фізичної особи-підприємця Захарова Дмитра Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) інфляційні втрати в розмірі 15 168,90 грн нараховані за вересень 2024 та 3% річних нараховані за період з 13.09.2024 по 14.10.2024 в розмірі 2 652,48 грн.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2 422,4 грн покласти на відповідача: Комунальне підприємство "Харківський вагоноремонтний завод" (вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 34859507).

Стягнути з Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" (вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 34859507) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 422,4 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати накази в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "06" червня 2025 р.

Суддя С.А. Прохоров