УХВАЛА

03 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/13053/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Міського комунального підприємства «Бердичівводоканал» (далі - Підприємство, скаржник)

у справі за позовом Міського комунального підприємства «Бердичівводоканал»

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення №60/120-р/к від 22.08.2024,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство 28.05.2025 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги Підприємства повністю, визнавши недійсним рішення Антимонопольного комітету України №60/120-р/к у справі №243/60/95-рп/к.24 від 22.08.2024 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 для розгляду касаційної скарги у справі №910/13053/24 визначено колегію суддів у складі: головуючої судді - Малашенкової Т.М., суддів Бенедисюка І.М., Власов Ю.Л.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі Підприємство з посиланням на частину першу статті 13 та пункт 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували ключової правової позиції, сформованої Верховним Судом у рішенні у справі №759/3086/19 від 21.02.2022, що сам факт монопольного становища не є правопорушенням, доки не буде доведено факт зловживання цим становищем та наявності негативних наслідків для споживачів. Антимонопольний комітет України не довів наявності фактичних наслідків дій Підприємства у вигляді ущемлення інтересів споживачів, як зазначено у постанові Верховного Суду у справі №908/540/19 від 05.10.2020. Верховний Суд у справі №910/476/20 від 04.06.2021 вказав, що сама наявність технічних вимог, навіть у разі їхньої жорсткості, не є зловживанням, якщо вони обґрунтовані технічною необхідністю або вимогами безпеки, а у справі №910/2991/22 від 11.07.2023 Верховний Суд визначив, що суб`єкти господарювання, які експлуатують інженерні мережі, мають право формувати технічні умови приєднання, які виходять із реального стану інфраструктури, технологічних обмежень та вимог безпеки, - що узгоджується з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

З огляду на викладене касаційна скарга Підприємства подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Отже, не є очевидно не прийнятною за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: судові рішення, що оскаржуються; вимоги особи, яка подає скаргу.

В прохальній частині касаційної скарги, як зазначено в цій ухвалі, скаржник просить Суд прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги Підприємства повністю, визнавши недійсним рішення Антимонопольного комітету України №60/120-р/к у справі №243/60/95-рп/к.24 від 22.08.2024 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Статтею 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень статті 308 ГПК України дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються, їх межі оскарження й які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Проте подана Підприємством касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки скаржник не зазначає предмета оскарження, тобто чітко не вказав, які судові рішення ним оскаржуються та не вказує вимог до Суду, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень, з огляду на статтю 308 ГПК України.

Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на скаржника, а касаційна скарга не містить предмета оскарження (тобто, які судові рішення ним оскаржуються) та не містить вимог, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень, Суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнення прохальної частини касаційної скарги, з урахуванням наведених вище вимог щодо предмета оскарження та вимог до Суду, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Наслідком неусунення цього недоліку є повернення касаційної скарги скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024» (на момент подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року визначений у розмірі 3 028 грн.

У поданій касаційній скарзі Підприємство просить: « 2. Прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги МКП «Бердичівводоканал» повністю, визнавши недійсним Рішення Антимонопольного комітету України №60/120-р/к по справі №243/60/95-рп/к.24 від 22 серпня 2024 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Як вбачається зі змісту судових рішень з цієї справи, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позов заявлено про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/120-р/к від 22.08.2024, прийнятого за результатами розгляду справи № 423/60/95-рп/к.24, «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині накладення штрафу у розмірі 68 000,00 грн.

Господарський суд міста Києва рішенням від 19.02.2025 у справі №910/13053/24, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом поставною від 14.05.2025, в задоволенні позовних вимог Підприємства до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №60/120-р/к від 22.08.2024 відмовлено.

Отже, з урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що сплата судового збору залежить від вимог скаржника та ураховуючи оскарження Підприємство судових рішень у цій справі, які відмовили в задоволенні його позовних вимог, а тому при поданні касаційної скарги в електронній формі через Електронний суд, ураховуючи вимогу немайнового характеру, скаржник мав сплати судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8, у сумі 4 844,80 грн (3 028 грн вимога немайнового характеру х 200% х 0,8).

Проте на підтвердження доказів сплати судового збору скаржник до касаційної скарги, поданої в електронній формі через Електронний суд, до касаційної скарги додав платіжну інструкцію від 28.05.2025 №11947, з якої вбачається, що судовий збір сплачено лише в сумі 1 211,20 грн, тобто в меншому на 3 633,60 грн ніж належить до сплати в розмірі 4 844,80 грн.

З огляду на зазначене вище Верховний Суд зазначає, що з метою усунення допущеного недоліку оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази доплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн, який має бути перерахований за актуальними реквізитами щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги до Верховного Суду на час вчинення такої дії.

Наслідком неусунення цього недоліку є повернення касаційної скарги скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

З огляду на викладене касаційна скарга Підприємства підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків шляхом надання:

касаційної скарги в новій редакції з уточненою її прохальною частиною, з огляду на предмет оскарження, як судові рішення ним оскаржуються та вимог до Суду, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень;

документа на підтвердження доплати судового збору за касаційну скаргу, ураховуючи немайновий характер вимог, у сумі 3 633,60 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом (Касаційним господарським судом), які розміщені на сайті «Судова влада України» та є актуальними на час вчинення дії.

Матеріали з усуненням недоліку касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи частину п`яту статті 42 ГПК України.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків або не в повному обсязі їх усунення протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, з огляду на зазначене вище.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 ГПК України, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міського комунального підприємства «Бердичівводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 у справі №910/13053/24 - залишити без руху.

2. Надати Міському комунальному підприємству «Бердичівводоканал» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему Електронний суд або поштою на адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Міському комунальному підприємству «Бердичівводоканал», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

4. Верховний Суд звертає увагу, що із введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телеко/мунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX: передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України; суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова