ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1123/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., за участю секретаря судового засідання Богатинського Є.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом керівника Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, 50101, м.Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд.1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС", 50006, м.Кривий Ріг, вул.Ветеранів праці, буд.26, 2,

про стягнення коштів

Представники сторін:

від Прокуратури: Міщук Наталія Павлівна, прокурор

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС" на користь Криворізької міської ради грошових коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності у розмірі 2 740 400,10грн.

Також просить суд стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025 справу № 904/1123/25 передано на розгляд судді Перовій О.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.03.2025 об 11:30.

Водночас разом із позовною заявою від Криворізької південної окружної прокуратури надійшла заява про забезпечення позову, якою просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС" (), які знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах та на майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС" () у межах ціни позову у розмірі 2 740 400,10грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2025 у справі № 904/1123/25 заяву Криворізької південної окружної прокуратури про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти, що належать відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС" (), які знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах та на майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС" () у межах ціни позову у розмірі 2 740 400,10грн (два мільйона сімсот сорок тисяч чотириста гривень 10 копійок).

У підготовче засідання з`явився представник Прокуратури.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом направлення копії ухвали суду від 14.03.2025 до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 15.03.25.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом направлення копії ухвали суду від 14.03.2025 рекомендованою поштою з повідомленням. Станом на 28.03.2025 до суду від відповідача не повернувся конверт з копією ухвали суду від 14.03.2025.

У підготовчому засіданні 28.03.2025 судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі на 14.05.2025 об 11 год 00 хв.

14.04.2025 до суду повернувся поштовий конверт із копією ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2025 у справі № 904/1123/25 направлений на адресу відповідача, з відміткою Укрпошти за закінченням терміну зберігання.

23.04.2025 до суду повернувся поштовий конверт із копією ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі № 904/1123/25 направлений на адресу відповідача, з відміткою Укрпошти адресат відсутній за вказаною адресою.

У підготовче засідання з`явився представник Прокуратури.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом направлення копії ухвали суду від 28.03.2025 до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 29.03.25.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом направлення копії ухвали суду від 28.03.2025 рекомендованою поштою з повідомленням.

У підготовчому засіданні 14.05.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 05.06.2025 об 11год 00хв, одночасно із наданням можливості учасникам судового процесу подати до першого засідання по суті додаткові пояснення та докази, що занесено до протоколу судового засідання.

Водночас зобов`язано відповідача зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 ГПК України, подати до суду відомості про таку реєстрацію.

У судове засідання з`явився представник Прокуратури.

Позивач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом направлення копії ухвали суду від 14.05.2025 до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 14.05.25.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом направлення копії ухвали суду від 14.05.2025 рекомендованою поштою з повідомленням. 02.06.2025 до суду повернувся поштовий конверт із копією ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2025 у справі № 904/1123/25 направлений на адресу відповідача, з відміткою Укрпошти адресат відсутній за вказаною адресою.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 05.06.2025 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна по вулиці Домобудівна, буд,25/1 у м.Кривому Розі розташований комплекс будівель, що складаються з будівлі АПК, літера А, загальною площею 561, 5 кв. м, будівлі майстерні, літера Б, загальною площею 1585,7 кв. м (а.с.77).

Відповідно до акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ЕРІА СЕРВІС» від 26.07.2021, ТОВ «Спеціалізована монтажна компанія «МЕХАНОМОНТАЖ» передала згаданий комплекс будівель на баланс ТОВ «ЕРІА СЕРВІС».

Право власності на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 10 від 30.07.2021.

Прокурор покликається на користування відповідачем земельною ділянкою площею 2,3524 га за кадастровим номером :02:214:0009 без будь-яких правовстановлюючих документів не сплачуючи відповідну плату, а саме, в період з 26.07.2021 по 31.12.2023 у розмірі 2 740 400,10грн, що і є причиною виникнення спору

Предметом доказування у справі є обставини щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення з відповідача заявленої до стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:214:0009, несплаченої відповідачем за користування спірною земельною ділянкою у період з 26.07.2021 по 31.12.2023.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата - за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пунктів 288.1 - 288.5 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки; платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду; розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем; розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, при цьому річна сума платежу залежить від наявності нормативної грошової оцінки та має граничний розмір.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За приписами статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України Про оренду землі визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

За приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №22/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд виходить, зокрема, із того, що відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (стаття 3 Закону України "Про оренду землі").

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (стаття 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Відповідно до статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з рахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (статті 23 Закону України Про оцінку земель).

Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку - земельна ділянка з кадастровим номером :02:214:0009, загальною площею 2,3524 га, розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Домобудівна, 25/1, перебуває у комунальній власності Криворізької міської ради з 29.12.2012.

Суд з`ясував, що ТОВ «Спеціалізована монтажна компанія МЕХАНОМОНТАЖ» користувалося земельною ділянкою, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна, 25/1 на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року, укладеного між Криворізькою міською радою і ТОВ «Спеціалізована монтажна компанія МЕХАНОМОНТАЖ», який був зареєстрований 29.12.2012.

Відповідно до пункту 6 договору термін дії договору 10 років, тобто до 29.12.2022.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована монтажна компанія МЕХАНОМОНТАЖ» 26.07.2021 передано по акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ЕРІА СЕРВІС» комплекс будівель, що складається з будівлі АПК, літера А, загальною площею 561, 5 кв. м, будівлі майстерні літера Б, загальною площею 1585,7 кв. м, що знаходяться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна, 25/1.

При переході права власності на об`єкти нерухомого майна по вул. Домобудівна, 25/1 у м.Кривому Розі до ТОВ «ЕРІА СЕРВІС» перейшло і право оренди земельної ділянки за цією адресою та відбулась автоматична заміна орендаря у спірному договорі.

Отже з моменту набуття права власності на будівлі (26.07.2021) ТОВ ««ЕРІА СЕРВІС» набуло й обов`язок сплати орендної плати за земельну ділянку, на якій розташована будівля.

Розірвання договору оренди від 12.11.2012 та укладення нового договору оренди з відповідачем діючим законодавством не вимагається.

Проте, у період з 30.12.2022 між Криворізькою міською радою та ТОВ «ЕРІА СЕРВІС» не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:214:0009.

За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №7686/5/04-36-04-05-11 від 19.02.2025 відповідно переліків договорів оренди землі, наданих Криворізькою міською радою у відповідності до п.288.1. статті 288 Кодексу на 2021-2024 роки, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості стосовно оформлення документів на землю на земельну ділянку з кадастровим номером :02:214:0009, яка знаходиться за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Домобудівна, буд.25/1 за ТОВ «ЕРІА СЕРВІС» не зареєстровано.

Податкові зобов`язання з плати за землю за 2021-2024 роки за земельну ділянку з кадастровим номером :02:214:0009, яка знаходиться за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Домобудівна, буд.25/1, ТОВ «ЕРІА СЕРВІС». ) не декларувались (а.с.21).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 у справі № 904/477/24 задоволено позовні вимоги Криворізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована монтажна компанія "Механомонтаж" про стягнення заборгованості на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.11.2012 у загальному розмірі 138 600грн 42 коп, стягнуто заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2021 до 25.07.2021 у розмірі 91 172,93грн.

Відповідно до розрахунку Криворізької міської ради за період з 26.07.2021 по 31.12.2021 розмір орендної плати, що підлягав сплаті за земельну ділянку з кадастровим номером :02:214:0009, площею 2,3524 га, складається з нормативної грошової оцінки у розмірі 20 575 972,32грн та з урахуванням коефіцієнту індексації за 2016 рік, що складає суму 21 810 530,66грн ставки річної орендної плати 2,5% на 2021 рік, та становить 545 263,27грн.

Судом було з`ясовано, що розрахунок недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою, у тому числі безпідставно збережених коштів у розмірі належної до сплати орендної плати, з кадастровим номером :02:214:0009 здійснено за фактичний період використання землекористувачем земельної ділянки, а саме за період з 26.07.2021 по 31.12.2022, згідно даних про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (витяг №222/8 від 01.02.2016), рішення Криворізької міської ради від 30.06.2020 № 4799 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м.Кривого Рогу у 2021 році», за період 01.01.2022 по 31.12.2022, рішення Криворізької міської ради від 26.05.2021 № 506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу», а також за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, даних про нормативну грошову оцінку даних оцінку земельної ділянки згідно з витягом №222/8 від 01.02.2016 та згідно з витягом № 97-4-0.110.4-2384/301-23 від 07.02.2023, рішення Криворізької міської ради від 26.05.2021 № 506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м.Кривого Рогу».

Загальна сума орендної плати, яку повинен був сплатити відповідач за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:214:0009 площею 2,3524 га за період з 26.07.2021 по 31.12.2023, складає 2 740 400,10грн.

Перевіривши розрахунок, суд доходить висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, арифметично правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо представництва прокурором інтересів держави у справі.

Згідно із частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 53 Господарського процесуального кодексу України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (частина четверта статті 53 Господарського процесуального кодексу України).

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі статтями 10, 265 Податкового кодексу України плата за землю є місцевим податком.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України вона зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, а отже бюджет Криворізької міської ради недоотримав значну суму коштів, яку мав би отримати від передачі спірної земельної ділянки в оренду Яловенко Т.Г. Місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл, селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (стаття 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю частина перша статті 83 Земельного кодексу України.

Оскільки земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту, їх власником є Криворізька міська територіальна громада.

Отже Криворізька міська рада є органом, який на даний час наділений правом розпорядження земельними ділянками комунальної власності на території міста Кривого Рогу та здійснення контролю за використанням та охороною земель на території відповідної територіальної громади.

Положеннями частини першої статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Водночас уповноважений орган - Криворізька міська рада протягом майже трьох років при наявності порушень інтересів територіальної громади м. Кривий Ріг, а саме факту не сплати відповідачем плати за користування земельною ділянкою у передбаченому законодавством розмірі, у судовому порядку не вживала відповідних заходів та не здійснювала захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому.

З метою забезпечення додержання вимог ст.ст. 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» в частині виявлення підстав та вжиття заходів представницького характеру, керівник Криворізької південної окружної прокуратури неодноразово звертався до Криворізької міської ради з метою отримання інформації щодо вжитих уповноваженим органом заходів на поновлення прав та інтересів територіальної громади (листи від 16.07.2024 №57-5763ВИХ-24, від 20.02.2025 №57/1-83ВИХ-25).

З листів Криворізької міської ради від 28.02.2025 №12/18/1347 не повідомлено окружну прокуратуру про вжиті міською радої заходи на стягнення з відповідача коштів.

Отже зазначене свідчить про нездійснення уповноваженим органом захисту порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Для того, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/19, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16 та у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №904/71/19, від 14.01.2021 у справі 911/1137/19, від 13.01.2021 у справі №918/388/19, від 12.01.2021 у справі № 922/526/19, від 10.08.2021 по справі №923/833/20, від 20.07.2021 у справі № 908/2153/20.

З огляду на викладене, керівником Криворізької південної окружної прокуратури виконано вимоги статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (стаття 9 Закону України "Про судовий збір").

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» заявлено вимогу майнового характеру (2 740 400,10грн), то позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 32 884,80грн. Відповідно до платіжної інструкції № 377 від 27.02.2025 Дніпропетровською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 32 885,28грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на відповідача у розмірі 32 884,80грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги керівника Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС" про стягнення коштів задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС", 50006, м.Кривий Ріг, вул.Ветеранів праці, буд.26, 2, на користь Криворізької міської ради, 50101, м.Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд.1, грошові кошти за користування земельною ділянкою комунальної власності за кадастровим номером :02:214:0009 за період з 26.07.2021 по 31.12.2023 у розмірі 2 740 400,10грн (два мільйона сімсот сорок тисяч чотириста гривень 10 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІА СЕРВІС", 50006, м.Кривий Ріг, вул.Ветеранів праці, буд.26, 2, на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р ІМ0000291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету -2800) судовий збір у розмірі 32 884,80грн (тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 06.06.2025

Суддя О.В. Перова