ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа№ 911/2932/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся"

на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 (повний текст рішення підписано 18.03.2025)

у справі № 911/2932/24 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся"

до фізичної особи - підприємця Завадського Віталія Олександровича

про стягнення 44 353,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Завадського Віталія Олександровича (відповідача) про стягнення заборгованості за простій транспортного засобу по договору № 2077497 від 16.04.2024 у розмірі 44 353,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином умови договору № 2077497 від 16.04.2024 в частині відшкодування позивачу заборгованості за простій транспортного засобу протягом 15 діб, який стався з вини відповідача.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі № 911/2932/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" на користь фізичної особи - підприємця Завадського Віталія Олександровича 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними та безпідставними.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі № 911/2932/24, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що договором чітко встановлено нарахування неустойки за простій транспортного засобу у розмірі 100 євро за кожну добу простою.

При цьому, позивач вказує, що у даному випадку простій відбувся протягом 15 діб, що не заперечувалося відповідачем.

Окрім того, враховуючи часткову оплату відповідачем простою у розмірі 20 000,00 грн, на думку позивача суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні решти 44 353,30 грн оплати за простій.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач наголошує на тому, що він під час оплати сформованого позивачем рахунку на оплату № 87 від 13.06.2024, у призначені зазначив саме ту послугу яка була визначена позивачем.

При цьому, відповідач вказує, що акт здачі-приймання (надання послуг) № 90 від 13.06.2024, який також був сформований позивачем, і всі формулювання які були зазначені у вказаному акті щодо визначення наданої послуги, об`єму, вартості відображають позицію позивача стосовно наданих ним послуг.

До того ж, як стверджує відповідач, позивачем не було сформовано будь яких заперечень та/або застережень стосовно часткової оплати під час підписання згаданого вище акту.

Крім того, відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі № 911/2932/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2932/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі № 911/2932/24. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

16.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" (перевізником, позивачем) та фізичною особою - підприємцем Завадським Віталієм Олександровичем (експедитором, відповідачем) був укладений разовий договір № 2077497 на організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні (надалі - договір), відповідно до умов якого перевізник зобов`язується за плату організувати доставку довіреного експедитором вантажу до пункту призначення та видачу його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), а експедитор зобов`язується сплатити за надані послуги встановлену плату.

Згідно з умовами перевезення (п. 1 договору) маршрут перевезення - м. Калинівка (UA) - м. Варшава (PL), дата та час завантаження - 19.04.2024, дата та час розвантаження - по прибуттю, яке заплановано на 09.05.2024.

Відповідно до п. 3 даного договору за понаднормовий простій транспортного засобу (транспортної одиниці) при здійсненні операцій з завантаження/розвантаження та/або виконанні митних процедур (митного оформлення) експедитор сплачує перевізнику неустойку у розмірі суми, еквівалентної 100 євро, за кожну почату добу простою транспортного засобу (транспортної одиниці).

На виконання умов договору позивачем було надано послуги з транспортного перевезення, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 79 від 24.05.2024 та міжнародною транспортною накладною (СМR) від 19.04.2024.

Однак, під час здійснення перевезення відбувся простій транспортного засобу протягом 15 діб (з 09.05.2024 - по 23.05.2024), що підтверджується міжнародною транспортною накладною (СМR) від 19.04.2024 та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 6 від 24.05.2024.

Позивачем було виставлено рахунок на оплату № 68 від 17.05.2024 на суму 51 420,12 грн та рахунок на оплату № 75 від 24.05.2024 на суму 12 933,17 грн.

Як вбачається із платіжної інструкції № 89 від 25.06.2024 відповідачем було сплачено 20 000,00 грн та зазначено в призначенні платежу "згідно рахунку № 87 від 13.06.2024 простій з вини замовника за період з 09.05.2024 - 23.05.2024 включно по автомобілю НОМЕР_2 / НОМЕР_1 ".

08.07.2024 позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії перерахувати на його розрахунковий рахунок 44 353,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, сплачуючи 20 000,00 грн, помилково вказав у призначенні платежу рахунок № 87 від 13.06.2024.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі № 911/2932/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" на користь фізичної особи - підприємця Завадського Віталія Олександровича 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзивів, та відповіді на відзив позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Згідно ч. 1 ст. 53 вказаного Закону, організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Одним з таких міжнародних договорів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.1956.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 N 72/14- 612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами", ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

З огляду на те, що виконання перевезення автомобільним транспортом, передбачене міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 214929, відбувалося з перетином державного кордону України, до вказаних правовідносин сторін слід застосовувати положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України згідно з договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Як вбачається із рахунку на оплату № 87 від 13.06.2024, у якому зазначена назва товару (робіт/послуг): "простій з вини замовника за період з 09.05.2024 - 23.05.2024 включно по автомобілю НОМЕР_2 ІА/ НОМЕР_1 , вартість такої послуги - 16666,67 грн без ПДВ, сума ПДВ - 3333,33 грн. здійснено кінцевий розрахунок вартості послуги: простій з вини замовника за період з 09.05.2024 - 23.05.2024 включно по автомобілю НОМЕР_2 ІА/ НОМЕР_1 " який становить - 20 000,00 грн.

З цього виходить, що відповідач під час оплати сформованого позивачем рахунку, у призначенні зазначив саме ту послугу яка визначена позивачем.

Акт здачі-приймання (надання послуг) № 90 від 13.06.2024, який також був сформований позивачем, всі формулювання, у визначені наданої послуги, об`єму, вартості відображають його позицію щодо наданих ним послуг, отже відповідач своїм підписом лише погодився з таким. До того ж, позивачем не сформовано будь-яких заперечень та/або застережень стосовно часткової оплати під час підписання цього акту.

Відповідно до п. 1. ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а відтак суд відмовляє в їх задоволенні.

Отже, наведені у відзиві доводи про відсутність вини залізниці у завданні збитків колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду, судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення і підстав для його зміни чи скасування, за мотивів наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів теж не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Інші доводи, наведені відповідачем у апеляційній скарзі та відповіді на відзив, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, твердження є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі № 911/2932/24 - без змін.

Матеріали справи № 911/2932/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко