номер провадження справи 22/63/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 Справа № 908/627/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/627/25

за позовом: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (вул. Незалежності, буд. 2, м. Слов`янськ, Донецька область, 84112)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (вул. Каховська, буд. 11-А, кабінет № 8, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69096)

про стягнення 301 591,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

17.03.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему Електронний суд надійшла позовна заява (вих. № б/н від 14.03.2025) Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС про стягнення вартості оплаченого, але не наданого товару за договорами № 113 і № СК02-056 у розмірі 294144,00 грн. та неустойки в розмірі 7447,12 грн., а всього заборгованості в розмірі 301591,12 грн.

Позов обґрунтовано не поставкою відповідачем оплаченого позивачем товару за договорами № СК02-056 від 27.11.2023 та № 113 від 25.11.2024 про закупівлю товарів.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач відзив на позов не надав. Останнім днем строку для подання відзиву було 16.04.2025.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/627/25 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Разом із позовною заявою від позивача надійшла заява вих. № б/н від б/д про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС в межах заявлених позовних вимог у розмірі 301591,12 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2025 відмовлено в задоволенні заяви вих. № б/н від б/д Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.03.2025 у справі № 908/627/25 позовну заяву (вих. № б/н від 14.03.2025) Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області залишено без руху.

25.03.2025, у встановлений судом строк, до суду від позивача через систему Електронний суд надійшла заява вих. № б/н від 24.03.2025 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.03.2025 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/627/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвала від 31.03.2025 була доставлена до електронних кабінетів сторін 31.03.2025 о 19:05 год., що підтверджується відповідними довідками.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, ухвала суду вручена сторонам 01.04.2025.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судом було дотримано права відповідача в частині належного повідомлення про судовий розгляд справи. Відповідач наданим йому процесуальним законом правом щодо подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України, за наявними матеріалами справи.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Таким чином, розгляд справи по суті в цій справі розпочався з 01.05.2025.

У зв`язку з перебуванням судді Ярешко О.В. на лікарняному з 29.05.2025 по 04.06.2025 включно, рішення по суті ухвалено судом 05.06.2025.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують

27.11.2023 між Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (продавець, відповідач) укладено договір про закупівлю товарів № СК02-056, за умовами якого продавець зобов`язався в 2023 році поставити покупцю бензин А-95, дизельне паливо (далі товар), а покупець зобов`язався прийняти й оплатити товар на умовах даного договору (пункт 1.1).

Згідно п.п. 1.1, 1.2, найменування товару: нафта і дистиляти за кодом ДК 021:20-9 (скретч-картки/талони на бензин А-95 та дизельне паливо). Кількість товарів: бензин А-95 1900 літрів, дизельне паливо 3400 літрів.

Відповідно п.п. 3.2, 3.3, ціна цього договору становить 286200,00 грн. з ПДВ. Ціна за одиницю товару становить: бензин А-95 54,00 грн. з ПДВ, дизельне паливо 54,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 5.1, строк поставки товарів: до 31.12.2023.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 (пункт 10.1).

25.11.2024 між Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (продавець, відповідач) укладено договір про закупівлю товарів № 113, за умовами якого продавець зобов`язався в 2024 році поставити покупцю бензин А-95 (далі товар), а покупець зобов`язався прийняти й оплатити товар на умовах даного договору (пункт 1.1).

Згідно п.п. 1.1, 1.2, найменування товару: нафта і дистиляти за кодом ДК 021:20-9 (скретч-картки/талони на бензин А-95). Кількість товарів: 3500 літрів.

Відповідно п.п. 3.2, 3.3, ціна цього договору становить 193200,00 грн. з ПДВ. Ціна за одиницю товару становить: бензин А-95 55,20 грн. з ПДВ.

Згідно п. 5.1, строк поставки товарів: до 31.12.2024.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024 (пункт 10.1).

За умовами пунктів 1.5, 4.1 договорів №№ СК02-056, 113, відпуск товару з АЗС здійснюється через скретч-картки/талони на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Розрахунок за товар здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця згідно виставленого рахунку, після підписання видаткової накладної протягом 15 календарних днів з дати фактичного отримання замовником скретч-карток/талонів.

Місцем поставки (передачі) товарів, згідно п. 5.2 вказаних договорів, - 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Незалежності, буд. 2. Передача покупцю товару здійснюється на АЗС продавця шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки/талону. Скретч-картка/талон є підставою для видачі з АЗС вказаного у картці/талоні об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках/талонах вважаються виконаними.

Відповідно п. 5.3 договорів, покупець зобов`язується отримати товар до закінчення дії скретч-картки/талону, який зазначено на ньому.

Строк дії скретч-карток за договором № СК02-056 23 місяці, за договором № 113 не менше 2 років з дня отримання (пункти 5.4 договорів).

Продавець, згідно пунктів 6.3.1, 6.3.3 договорів, зобов`язався забезпечити поставку товару. У разі, якщо на АЗС отримання пального по паливних катках/талонах не відбулося з причин, незалежних від покупця, продавець має усунути такі причини та забезпечити отримання пального. Якщо причини не будуть усунуті протягом 1 робочого дня, продавець має повернути на рахунок покупця кошти за ту кількість товару, яка не отримана.

Пунктами 7.2 договорів №№ СК02-056, 113, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі за бюджетні кошти товару, що є предметом цих договорів, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування, від загальної вартості договору, за кожен день прострочення виконання зобов`язання за весь час його невиконання.

На виконання умов договору № СК02-056 від 27.11.2023, відповідно до платіжної інструкції № 377 від 27.11.2023 позивач перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти в сумі 286200,00 грн.

На підставі видаткової накладної № 0002/0000078 від 27.11.2023 та специфікації до неї № 0002/0000078-С від 27.11.2023, відповідачем передано позивачу скретч-картки на нафтопродукти в кількості 360 штук на загальну суму 286200,00 грн. для отримання бензину А-95 в обсязі 1900 літрів та дизельного палива в обсязі 3400 літрів.

На виконання умов договору № 113 від 25.11.2024, відповідно до платіжної інструкції № 460 від 03.12.2024 позивач перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти в сумі 193200,00 грн.

На підставі видаткової накладної № 0006/0001186 від 02.12.2024 та специфікації до неї № 0006/0001186-С від 02.12.2024, відповідачем передано позивачу скретч-картки на нафтопродукти в кількості 200 штук на загальну суму 193200,00 грн. для отримання бензину А-95 в обсязі 3500 літрів.

Як зазначив позивач у позовній заяві, починаючи з 23.12.2024 на АЗС відповідача, розташованих у містах Краматорську та Слов`янську, почалися перебої в постачанні товару.

У зв`язку з цим, 12.02.2025 позивач на електронну пошту відповідача надіслав лист від 12.02.2025 вих. № 06-197/25, в якому зазначив про неможливість отримання товару (бензину) за договором № 113 від 25.11.2024 через те, що автозаправні станції продавця, на яких має відбуватися заправка автомобілів, на території області не працюють. Просив повідомити причини невиконання умов договору щодо передачі товару.

Відповідь на лист у матеріалах справи відсутня.

Позивач надав до матеріалів справи акти №№ 1-3 від 24.02.2025, складені представниками позивача, в яких зазначено, що 24.02.2025 оператори АЗС «АВІАС», що розташовані в м. Краматорську, м. Слов`янську, смт. Ясногріка Донецької області, на вимогу видати паливо для заправки автомобілів на підставі наданих скретч-карт/талонів, відповіли відмовою.

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області звернувся до позивача з поданням від 24.02.2025 № ЕП-3253/25-Вих, зазначивши, що 24.12.2024 ТУ ДСА в Донецькій області було надано суду 120 літрів палива, талони на паливо призначені для використання лише в мережі АЗС «АВІАС». На цих АЗС довгий час відсутній бензин, що стало перешкодою для заправлення службового автомобіля суду. Востаннє заправити автомобіль вдалося у січні 2025, з того часу паливо в мережі АЗС «АВІАС» було відсутнє і станом на 24.02.2025 не з`явилося.

Як зазначив позивач, станом на момент подання позовної заяви, за договором № 113 використано скретч-картки на бензин А-95 номіналом 480 літрів, 3020 літрів палива вартістю 166704 грн. залишаються ненаданими.

За договором № СК02-056 використано скретч-картки на бензин А-95 номіналом 1900 літрів (весь обсяг, передбачений договором), дизельного палива використано 1040 літрів, натомість 2360 літрів дизельного палива вартістю 127440 грн. залишаються ненаданими. Отже загальна вартість неотовареного палива складає 294144,00 грн.

Копії невикористаних позивачем скретч-карток надані до матеріалів справи, а саме: на 3020 літрів бензину А-95 на суму 166704,00 грн. (3020 літрів * 55,20 грн. за 1 літр згідно договору № 113 = 166704,00 грн.), на 2360 літрів дизельного палива на суму 127440,00 грн. (2360 літрів * 54,00 грн. за 1 літр згідно договору № СК02-056 = 127440,00 грн.).

Таким чином, згідно наданих позивачем доказів, відповідачем за умовами договорів №№ СК02-056, 113 не було поставлено товар на загальну суму 294144,00 грн.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Відповідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Взаємовідносини сторін є господарськими, такими, що виникли на підставі договору поставки, укладеного в письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За умовами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Як встановлено судом, договори №№ СК02-56, 113, укладені між сторонами, виконувалися сторонами: з боку позивача була проведена повна оплата товару, а з боку відповідача часткова поставка товару.

Згідно ст.ст. 13, 14, 526 ЦК України, цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, зобов`язання за договором повинні бути виконані, незважаючи на інші обставини.

У відповідності до вимог частин 1 та 2 статті 202 Господарського кодексу України, зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).

Відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів, що реалізуються на автозаправних станціях, автогазозаправних станціях, в автогазозаправних пунктах, повинні бути зазначені на інформаційному табло, яке встановлюється на в`їзді та біля оператора автозаправної станції, автогазозаправної станції, автогазозаправного пункту (п. 7 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Відтак, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Судом встановлено, що за договором № СК02-056 залишаються невикористанами скретч-картки на 2360 літрів дизельного палива вартістю 127440,00 грн.; задоговором № 113 залишаються невикористанами скретч-картки на 3020 літрів палива вартістю 166704,00 грн.

Отже, відповідачем не було поставлено товар на загальну суму 294144,00 грн.

Згідно наданих позивачем фотокарток, на АЗС «АВІАС» міститься об`ява щодо відсутності пального, вказано що АЗС не працює; відомості на інформаційному табло про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів, що реалізуються на автозаправних станціях «АВІАС», не зазначені.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Суд зазначає, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним. Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 918/631/19.

Аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 у справі № 918/631/19).

За умовами пункту договорів, у разі, якщо на АЗС отримання пального по паливних катках/талонах не відбулося з причин, незалежних від покупця, продавець має усунути такі причини та забезпечити отримання пального. Якщо причини не будуть усунуті протягом 1 робочого дня, продавець має повернути на рахунок покупця кошти за ту кількість товару, яка не отримана.

Згідно приписів ст.ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріали справи не містять доказів передання відповідачем позивачу товару (палива) в обсязі, який був оплачений.

Відповідач проти позову не заперечив, доказів виконання зобов`язання щодо передачі позивачу товару в повному обсязі або повернення суми 294144,00 грн. не надав.

Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення 294144,00 грн. заборгованості визнається судом обґрунтованою.

Позивач просив стягнути з відповідача на підставі пункту 7.2 договорів 7447,12 грн. неустойки. А саме: неустойку в сумі 3001,22 грн. за договором № 113, що нарахована за період з 24.02.2025 по 14.03.2025, та неустойку в сумі 4445,90 грн. за договором № СК02-056, що нарахована за період з 24.02.2025 по 14.03.2025.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 199 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК).

Згідно ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Пунктами 7.2 договорів №№ СК02-056, 113, на який посилається позивач, встановлено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі за бюджетні кошти товару, що є предметом цих договорів, продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування, від загальної вартості договору, за кожен день прострочення виконання зобов`язання за весь час його невиконання.

Разом з тим, договори №№ СК02-056, 113 містять пункт 7.3 у розділі 7 «Відповідальність сторін», який визначає «види порушень та санкції за них, установлені договором».

Згідно підпункту 7.3.1 пункту 7.3 договорів, у разі несвоєчасної поставки товару продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,5% від суми невчасно поставленого товару за кожен день прострочення з дня строку поставки товару, але не нижче подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період нарахування.

Отже, враховуючи, що відповідачем порушено строк поставки товару, пункт 7.2 договору не визначає предмет зобов`язання, за яке в разі його невиконання або несвоєчасного виконання нараховується неустойка, у даному випадку неустойку слід нараховувати згідно підпункту 7.3.1 пункту 7.3 договорів №№ СК02-056, 113.

Дана норма договорів передбачає нарахування неустойки саме в разі несвоєчасної поставки товару та неустойку слід нараховувати від суми невчасно поставленого товару, як визначено пп. 7.3.1, а не від загальної вартості договору, як розраховано позивачем.

За договором № СК02-056 неустойку слід нараховувати на суму 127440,00 грн., за договором № 113 на суму 166704,00 грн.

За перерахунком суду, неустойка за договором № СК02-056 у межах заявленого позивачем періоду становить 1979,68 грн., за договором № 113 неустойка в межах заявленого позивачем періоду становить 2589,62 грн., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування.

Суд враховує, що неустойка, згідно підпункту 7.3.1 пункту 7.3, не може бути нижчою подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період нарахування.

Таким чином, загальна сума неустойки, що стягується з відповідача на користь позивача складає суму 4569,30 грн. У стягненні 2877,82 грн. неустойки судом відмовляється в зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині.

На підставі викладеного вище, позов у цілому задовольняється судом частково.

6. Судові витрати

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у сумі 3584,56 грн., сплачений за подання позовної заяви, стягується з відповідача на користь позивача.

У зв`язку з відмовою судом у задоволенні заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про забезпечення позову, судовий збір, сплачений при поданні цієї заяви, покладається на позивача.

У зв`язку зі сплатою позивачем судового збору при поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі більшому, ніж визначено Законом України «Про судовий збір», а саме: без застосування коефіцієнту 0,8 при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі (слід сплатити 3619,09 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1211,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову), зайво сплачений судовий збір у сумі 904,78 грн. (за подання позовної заяви) та 302,80 грн. (за подання заяви про забезпечення позову) буде повернутий позивачу ухвалою суду в разі надходження відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (вул. Каховська, буд. 11А, кабінет № 8, м. Запоріжжя, 69096, ) на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (вул. Незалежності, буд. 2, м. Слов`янськ, Донецька область, 84112, ) 294144 (двісті дев`яносто чотири тисячі сто сорок чотири) грн. 00 коп. заборгованості, 4569 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 30 коп. неустойки, 3584 (три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 56 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 05 червня 2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко