РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2025Справа № 910/2287/25

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Підопригори Сергія Дмитровича ( АДРЕСА_1 )
доКиївського квартирно-експлуатаційного управління (03168, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок, 30)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Військовa частинa НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 )
простягнення 312 699 грн 64 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.02.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Підопригори Сергія Дмитровича з вимогами до Київського квартирно-експлуатаційного управління про стягнення 312 699 грн 64 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та підписаного сторонами договору відшкодування вартості електроенергії від 25.08.2023 № 63-2023270, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати спожитої електроенергії, у заявку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 312 699 грн 64 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/2287/25, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

17.03.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

18.03.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 між Фізичною особою - підприємцем Підопригора Сергієм Дмитровичем (орендар за договором, позивач у справі) та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням (суборендар за договором, відповідач у справі) укладено договір суборенди № 383 (далі-договір суборенди), відповідно до умов якого орендар передав, а суборендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2.1 договір суборенди суборендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк 3 (три) роки і більше - не раніше дати державної' реєстрації договору) та акту приймання-передачі майна.

Згідно з пунктом 2.4 договору суборенди з урахуванням фактичного використання нерухомого майна на підставі Акту приймання-передачі від 14.02.2023 та у порядку визначеному частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились про те, що умови даного договору застосовуються до відносин, що виникли з 14.02.2023, що відповідає початку фактичного використання орендованого майна.

У відповідності до пункту 10.1 договору суборенди цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до моменту скасування або припинення воєнного стану на території України та Київської області включно.

25.08.2023 між Фізичною особою - підприємцем Підопригора Сергієм Дмитровичем (сторона-1 за договором, позивач у справі) та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона-2 за договором, відповідач у справі) укладено договір відшкодування вартості електроенергії № 63-2023270 (далі-договір), відповідно до умов якого сторона-1 забезпечує сторону-2 постачанням електроенергії на об`єкт зазначений у пункті 1.2 договору, яка отримана стороною-1 від постачальної організації (надалі - послуги), а сторона-2 зобов`язується своєчасно та у повному обсязі відшкодовувати стороні-1 вартість фактично спожитих в процесі оренди приміщень за договором № 384 від 07.03.2023 послуг згідно додатку № 1, який є невід`ємною частиною даного договору, відповідно до показників засобів обліку (крім випадків, передбачених пунктом 1.7. договору) за діючими тарифами організацїї-постачальника та умов цього договору, в терміни, що передбачені договором.

Згідно з пунктом 1.3 договору фактична ціна послуг за цим договором визначається на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг, складених у відповідно до фактичних показників засобів обліку (або згідно з пунктом 1.7. договору) та умов цього договору. Відшкодуванню за вказаним договором підлягають лише фактичні витрати за спожиті послуги без будь-яких націнок.

У відповідності до пункту 1.6 договору обсяг споживання стороною-2 послуг визначається за показниками засобів обліку електроенергії. Відшкодуванню підлягають витрати сторони-1 на оплату спожитих послуг за цінами (тарифами) організації - Постачальника на підставі отриманих стороною-1 рахунків від постачальника, в обсязі, спожитих стороно-2.

Пунктом 6.7 договору встановлено, що щомісячно, в термін до 15 числа місяця, який слідує за звітним, сторона-1 надає стороні-2 рахунок-фактуру, акт наданих послуг, які є підставою для проведення оплати но даному договору, а також копію документів, що свідчать про фактично встановлені піни (тарифи, вартість) на послуги постачальником таких послуг (рахунок, рахунок-фактура тощо). Розмір компенсації електропостачання, визначається лише на підставі відповідних актів, складених за даними засобів обліку, або розрахунковим методом. Відповідно до частин першої стані 23 Бюджетного кодексу України, платіжні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення згідно із ст. 23 (частина 1) Бюджетного кодексу України. Оплата послуг здійснюється стороною-2 виключно за наявності кошторисних призначень за відповідним кодом видатків та у межах надходження бюджетних коштів.

Сторони-2 зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання від сторони-1 актів наданих послуг, рахунків відповідно до показників засобів обліку електроенергії, а також , копій документів, що свідчать про фактично встановлені ціни (тарифи, вартість) на послуги постачальником таких Послуг (рахунок, рахунок фактура тощо) сторона-2 зобов`язана вносити плату в межах бюджетних асигнувань на рахунок сторони-1 (пункт 2.3.3 договору).

Відповідно до пункту 9.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2023, а в частині взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання сторонами. Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли спільної згоди, що умови даного договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладення з 14.02.2023.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладених договорів, суд дійшов до висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позичав зазначає, що на виконання умов договору відшкодування вартості електроенергії № 63-2023270 від 25.08.2023 позивач направив на адресу відповідача підписані між позивачем та третьою особою акти наданих послуг за період з 16.09.2023 по 30.11.2023 на загальну суму 312 966 грн 64 коп. Проте, вказані акти відповідачем не підписані та спожита третьої особою електроенергія не відшкодована, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає про відсутність у нього обов`язку зі сплати послуги енергопостачання, оскільки Київське квартирно-експлуатаційне управління не є споживачем цих послуг, а також посилається на відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Твердження відповідача про неможливість відшкодування витрат на утримання орендованого майна спірного періоду у зв`язку відсутністю фінансування таких видатків на відповідний бюджетний період судом не приймаються до уваги, адже відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування вартості електроенергії за договором відшкодування вартості електроенергії № 63-2023270 від 25.08.2023 та факту наявності заборгованості у розмірі 312 966 грн 64 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 312 966 грн 64 коп.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Київського квартирно-експлуатаційного управління витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання юридичних послуг від 24.02.2025 № 24/02 в загальному розмірі 12 000 грн 00 коп.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 24.02.2025, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Підопригорою Сергієм Дмитровичем та Адвокатським бюро "Ольги Паламарчук", копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 24.02.2025 та копію акту від 24.02.2025 № 1.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідачем не доведено те, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката є неспівмірним з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірним із ціною позову та ступенем складності справи та підлягають задоволенню повністю на суму 12 000 грн 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київського квартирно-експлуатаційного управління (03168, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок 30, ідентифікаційний код 22991617) на користь Фізичної особи-підприємця Підопригори Сергія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 312 966 (триста дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн 64 коп. та судовий збір у розмірі 3 755 (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн 60 коп. та 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька