ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Справа№ 910/11973/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Рудюк Ю. А.

від відповідача: Бонка Р. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго",

Державної податкової служби України

на рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2024 (повний текст підписано 23.12.2024)

у справі № 910/11973/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до Державної податкової служби України

про стягнення 863 533, 50 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В жовтні 2024 року Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось до господарського суду міста Києва звернулось з позовом до Державної податкової служби України про стягнення 863 533, 50 грн, з яких 553 247, 19 грн основної заборгованості, 225157, 55 грн 15 % річних та 85 128, 76 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 80 від 16.11.2022 в частині повної та своєчасної оплати поставленої електричної енергії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.12.2024 у справі № 910/11973/24 позов задоволено частково та стягнуто з Державної податкової служби України на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" заборгованість за поставлену електричну енергію - 553 247 грн 19 коп, 15 % річних - 225 157 грн 55 коп, інфляційні втрати - 64 695 грн 73 коп. та судовий збір - 12 646 грн 51 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 23.12.2024 у справі № 910/11973/24, Державна податкова служба України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати в частині задоволених вимог як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 2, 23, 47, 49, 48, 57 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 3, 11, 14, 15, 16, 22, 203, 215, 224, 530, 611, 612, 627, 629, 693, 1166, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 20, 174, 188, 216, 218 ГК України, ст. 75 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що умовами договору не передбачено коригування суми з оплати вартості використаної електричної енергії. При цьому позивачем заявлено до стягнення суму основної заборгованості на підставі акту коригування Регулятора, а відповідачем у повному обсязі здійснено розрахунки договірних зобов`язань за 2021 рік.

Також, відповідач вказує на неможливість проведення розрахунків, оскільки відповідні видатки не передбачено бюджетними асигнуваннями, а в силу відсутності його вини у спірних правовідносинах його не може бути притягнуто до відповідальності.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що публічний договір є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань, відсутність бюджетних асигнувань не звільняє від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" також подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2024 у справі № 910/11973/24, у якій просить його змінити в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 85128, 76 грн та судового збору в сумі 12953, 00 грн як таке, що ухвалене з порушенням ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 2, 236, 237 ГПК України. При цьому скаржник зазначає, що господарським судом помилково зменшено розмір інфляційних втрат та судового збору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Ходаківської І.П., суддів Демидової А. М., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Державної податкової служби України на рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2024 у справі №910/11973/24 та призначено їх до розгляду в судовому засіданні на 09.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 оголошено перерву у розгляді справи до 21.05.2025 та продовжено строк її розгляду.

Присутній у судовому засіданні 21.05.2025 представник позивача підтримав апеляційну скаргу позивача, просив її задовольнити та відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Присутній у судовому засіданні 21.05.2025 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу відповідача, просив її задовольнити та відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 16.11.2022, укладеного між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО", яке виконує функції постачальника "останньої надії" та діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018 №1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р (із змінами), відповідно до положень Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила/ПРРЕЕ), та Державною податковою службою України, остання взяла на себе зобов`язання розраховуватися з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком до цього договору. Спосіб визначення ціни на електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Розрахунковий період за цим договором є календарний місяць.

Згідно з пунктом 5.10 договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Додатком № 1 до договору сторонами погоджено Комерційну пропозицію № 5 в редакції від 08.10.2021.

Пунктом 4.1 розділу 4 Комерційної пропозиції встановлено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від оператора системи розподілу (передачі) (далі - ОС).

Згідно з пунктом 4.2 розділу 4 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі.

Пунктом 4.3 розділу 4 Комерційної пропозиції погоджено, що рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) із застосуванням послуг пошти на адресу Споживача, зазначену і Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС або споживачем постачальнику або засобами електронної пошти, відповідно до пункту 16.2 цієї Комерційної пропозиції.

Відповідно до пункту 4.4 розділу 4 Комерційної пропозиції обсяг фактично спожитої електричної енергії споживачем визначається ОС, який виконує функції адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, а також Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затвердженим постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118. У разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

У разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку споживача у встановлений термін (триденний) документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений.

Документом, що підтверджує факт переходу права власності на електричну енергію від постачальника до споживача, є узгоджений сторонами акт купівлі-продажу оформлений відповідно до умов, визначених в цьому розділі.

Пунктом 7.4 Комерційної пропозиції встановлено, що споживач за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний крім оплати штрафних санкцій сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15 % річних від простроченої суми невиконання або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Додатковою угодою № 1 від 16.11.2022 до договору погоджено обсяг електричної енергії на листопад 2022 - 340 000 кВт/год та грудень 2022 - 323 500 кВт/год.

На виконання договору ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії відповідачем, за даними отриманими від оператора системи розподілу ПрАТ "Дтек Київські електромережі" відповідачу виставлено:

- рахунок № 93/08/О11/37331 від 12.12.2022 на оплату за обсяг споживання електричної енергії за листопад 2022 - 383 977 кВт.*год. на загальну суму 2 204 924, 95 грн (з ПДВ), та Акт № 029897 від 30.11.2022, які надіслано Позивачем електронною поштою 15.12.2022, а отримано Відповідачем 15.12.2022;

- рахунок № 93/08/О12/39462 від 10.01.2023 на оплату за обсяг споживання електричної енергії за грудень 2022 - 378 569 кВт.*год. на загальну суму 2 114 595, 58 грн (з ПДВ), та Акт № 031834 від 30.12.2022, які надіслано Позивачем електронною поштою 14.01.2023, а отримано Відповідачем 14.01.2023.

Зазначені документи за договором за спірний період направлялися відповідачу на його офіційну електронну адресу , як це погоджено розділом 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021.

Рахунок № 93/08/О11/37331 від 12.12.2022 відповідачем оплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.12.2022 № 3894.

Листом від 07.02.2023 № 3078/6/99-00-17-02-02-06 відповідач визнав факт отримання акту купівлі - продажу № 031834 від 30.12.2022 та звернувся до позивача з проханням надати акт на грудень 2022 на залишковий об`єм 279 523 кВт*год на суму 1 561 348, 39 грн, а залишок об`ємом 99 046 кВт*год надати іншим актом для вирішення питання погашення заборгованості, що виникла, що свідчить про відсутність заперечень відповідача в частині зазначеного позивачем обсягу спожитої електричної енергії за грудень 2022 (378 569 кВт.*год.) на загальну суму 2 114 595, 58 грн.

У відповідь на прохання відповідача позивач листом від 15.02.2023 № 44/10-527/ПОН надіслав акт купівлі - продажу електроенергії № 031834/1 від 31.12.2022 на суму 1 561 348, 39 грн за 279 523 кВт*год, рахунок № 93/08/П12/0042647, акт купівлі - продажу електроенергії № 031834/2 від 31.12.2022 на суму 553 247, 19 грн за 99 046 кВт*год, рахунок № 93/08/П12/0042648.

19.07.2023 рахунок № 93/08/П12/0042647 оплачено відповідачем за платіжними інструкціями № 1613 та № 1612 відповідачем сплачено, проте, з простроченням.

В той же час, сума в розмірі 553 247, 19 грн за електричну енергію за актом купівлі - продажу електроенергії № 031834/2 від 31.12.2022 станом на дату звернення до суду з позовом не сплачена.

11.01.2024 позивач звертався до відповідача з претензією № 44/11-006728 від 11.01.2024 про сплату суми основного боргу та нараховані інфляційні втрати і 15 % річних.

Залишення вказаної претензії без задоволення і стало підставою для звернення Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з позовом у даній справі.

Відповідач проти позову заперечував, пославшись на те, що заявлена до стягнення сума основного боргу перевищує погоджені сторонами обсяги; нарахування 15 % річних суперечить вимогам чинного законодавства.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За положеннями ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а згідно з приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець, оператори установок зберігання енергії та споживачі.

Відповідно до положень п. 4.12 розділу IV ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Факт споживання електричної енергії споживачем підтверджується даними комерційного обліку (обсяги), що надає постачальнику "останньої надії" оператор системи розподілу/передачі шляхом надання Звіту про фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за розрахунковий період.

За положеннями ч. 3 ст. 58 Закону України Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Як визначено в ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018.

Як правомірно визначено судом, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до пункту 4.4 розділу 4 Комерційної пропозиції обсяг фактично спожитої електричної енергії споживачем визначається ОС, який виконує функції адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, а також Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затвердженим постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118. У разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

У разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку споживача у встановлений термін (триденний) документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений.

Матеріалами справи підтверджено, що на прохання відповідача, позивач листом від 15.02.2023 № 44/10-527/ПОН надіслав акт купівлі - продажу електроенергії № 031834/1 від 31.12.2022 на суму 1 561 348, 39 грн за 279 523 кВт*год, рахунок № 93/08/П12/0042647, акт купівлі - продажу електроенергії № 031834/2 від 31.12.2022 на суму 553 247, 19 грн за 99 046 кВт*год, рахунок № 93/08/П12/0042648.

19.07.2023 згідно платіжних інструкцій № 1613 та № 1612 відповідачем сплачено по рахунку № 93/08/П12/0042647, однак з простроченням.

Сума в розмірі 553 247, 19 грн (акт № 031834/2 від 13.12.2022) за електричну енергію за актом купівлі - продажу електроенергії № 031834/2 від 31.12.2022 станом на дату звернення до суду з позовом не сплачена.

В той же час, як обгрунтовано встановлено судом першої інстанції, будь-яких заперечень або зауважень до акту № 031834/2 від 13.12.2022 відповідачем заявлено не було, доказів протилежного матеріали справи не містять.

З урахуванням зазначеного вище, судом вірно визначено, що акт № 031834/2 від 13.12.2022 є такий, що узгоджений позивачем та сформований на підставі даних комерційного обліку (обсяги), що надає постачальнику "останньої надії" оператор системи розподілу/передачі шляхом надання звіту про фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за грудень 2022.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилання відповідача про неотримання акту № 031834/2 від 13.12.2022, який додано до листа від 15.02.2023 № 44/10-527/ПОН, оскільки інший акт доданий до цього листа відповідачем оплачено.

З урахуванням зазначеного вище правомірним є задоволення позову в частині стягнення заборгованості за договором за грудень 2022 на суму 553247,19 грн.

При цьому судом також враховано і те, що додатковою угодою № 1 до договору сторонами погоджено орієнтовну вартість за погоджений сторонами обсяг електричної енергії, яку відповідачем спожито у більших обсягах, що підтверджено звітом ПрАТ "Дтек Київські електромережі" та є підставою для оплати.

В частині посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань для погашення наявної заборгованості оскільки він є бюджетною установою, перевищення розміру заборгованості погодженої ціни договору, як підставу відсутності зобов`язань зі сплати наданих позивачем послуг, а також на неврахуванням судом положень Бюджетного кодексу України, апеляційний господарський суд зважає на те, що Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, а також питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства (стаття 1 БК України)

Відповідно до пункту 7 статті 2 БК України бюджетне зобов`язання - це будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

В той же час, спірні правовідносини між сторонами у даній справі є не бюджетними, а господарськими (цивільними), які відповідно до частини 1 статті 1 ЦК України засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, що регулюються актами цивільного законодавства України, а відтак, таке посилання є безпідставним та не спростовує зобов`язання відповідача зобов`язання з оплати поставленої йому електричної енергії.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 7.4 Комерційної пропозиції № 5 до договору споживач за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний крім оплати штрафних санкцій сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15 % річних від простроченої суми невиконання або неналежним чином виконаного зобов`язання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що нарахування 15 % річних в розмірі 225 157, 55 грн є арифметично вірним та обґрунтованим, а інфляція підлягає зменшенню на суму у зв`язку із існуванням дефляції за липень - серпень 2024, у зв`язку з чим стягнуто на користь позивача 64 695, 73 грн інфляційних втрат.

Відповідно до правової позиції Велика Палата Верховного Суду у справі №910/13071/19 якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою від 17.07.2003 № 1078 Кабінет Міністрів України (подібний висновок, викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №910/5349/22).

Відтак, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/24266/16.

За таких обставин безпідставним є посилання позивача в апеляційній скарзі на невірне визначення судом розміру інфляційних втрат.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційних скарг покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2024 у справі №910/11973/24 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржників.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 02.06.2025.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко