ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2025 р. Справа№ 911/1993/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від скаржника: Дрозд В.Р. згідно ордера (в режимі відеоконференції)

від боржника: Сядро О.В. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петролеум 2021" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року

у справі №911/1993/24 (суддя Гребенюк Т.Г.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Петролеум 2021"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Балтік Груп"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у справі №911/1993/24 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, задоволено заяву ТОВ "Інтер Балтік Груп" про закриття провадження у справі та закрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інтер Балтік Груп".

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ " Петролеум 2021" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у справі №911/1993/24 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Київської області на стадію підсумкового засідання, судові витрати покласти на боржника.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.04.2025 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 14.04.2025 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Петролеум 2021" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 у справі №911/1993/24, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1993/24, де міститься оскаржувана ухвала суду від 25.03.2025 року.

30.04.2025 року супровідним листом Господарського суду Київської області №02-04/911/1993/24 від 28.04.2025 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 01.05.2025 по 09.05.2025 перебував у відпустці.

Після виходу головуючого судді з відпустки ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Петролеум 2021" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у справі №911/1993/24, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 28.05.2025 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

15.05.2025 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Петролеум 2021" адвоката Дрозд В.Р. надійшло клопотання про проведення судового засідання 28.05.2025 в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 26.05.2025 вказане клопотання було задоволено.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу боржник просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник скаржника в судовому засіданні 28.05.2025 року в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у справі №911/1993/24 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Київської області на стадію підсумкового засідання, судові витрати покласти на боржника.

Представник боржника в судовому засіданні проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розпорядник майна боржника в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

28.05.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у даній справі - залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/1993/24 про банкрутство ТОВ "Інтер Балтік Груп", провадження у якій відкрито ухвалою суду від 03.09.2024 року за заявою ТОВ "Петролеум 2021". Повноваження розпорядника майна боржника згідно ухвали суду від 15.01.2025 виконує арбітражний керуючий Надтока О.В.

24.12.2024 року, 15.01.2025 року, 10.03.2025 року та 19.03.2025 року до суду надійшли заяви боржника про закриття провадження у даній справі на підставі положень ч.7 ст.41 КУзПБ у зв`язку з погашенням всіх вимог конкурсних кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені).

За наслідками розгляду заявлених вимог ухвалою Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у даній справі, серед іншого, задоволено заяву ТОВ "Інтер Балтік Груп" про закриття провадження у справі та закрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інтер Балтік Груп".

Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що під час провадження у справі про банкрутство у процедурі розпорядження майном боржника було задоволено всі вимоги кредитора відповідно до реєстру вимог кредиторів у сумі 292 049,81 грн., крім вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а також відшкодована грошова винагорода та витрати арбітражного керуючого у сумі 58 735,00 грн.

ТОВ "Петролеум 2021" з даною ухвалою суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

За твердженням скаржника, у даній справі відсутні підстави для визнання погашеними вимог зі сплати штрафу, які виникли на підставі рішення суду, що набрало законної сили; порушено черговість задоволення вимог кредиторів; судом неправильно застосовано норму ч.7 ст. 41 КУзПБ; погашення грошових вимог здійснено неналежним суб`єктом.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаного судового рішення, колегія суддів погоджується з місцевим судом та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 03.09.2024 року було, зокрема, відкрито провадження у справі №911/1993/24 про банкрутство ТОВ "Інтер Балтік Груп", визнано вимоги ТОВ "Петролеум 2021" до боржника у розмірі 343 325,35 грн., з яких: 244774,39 грн. штрафу, які відносяться до шостої черги задоволення та 98550,96 грн. судових витрат по справам №911/13296/23 і №911/267/21, які відносяться до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, а також включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство витрати ТОВ "Петролеум 2021" на оплату судового збору у розмірі 30280,00 грн. та витрати на авансування основної винагороди арбітражного керуючого у розмірі 72000,00 грн., які відносяться до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 20.03.2025 року визнано кредиторські вимоги ТОВ "Петролеум 2021" до ТОВ "Інтер Балтік Груп" у розмірі 18 871,83 коп. з яких: 4506,88 коп. інфляційних втрат, які відносяться до четвертої черги задоволення, 1867,17 коп. 3% річних, які відносяться до четвертої черги задоволення, 9035,83 грн. інфляційних втрат, які відносяться до шостої черги задоволення, 3461,95 грн. 3% річних, які відносяться до шостої черги задоволення, а також включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство витрати на оплату судового збору ТОВ "Петролеум 2021" у розмірі 4844,80 коп. та 80000,00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, які відносяться до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 20.03.2025 затверджено звіт розпорядника майна ТОВ "Інтер Балтік Груп" арбітражного керуючого Надтоки О.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди у розмірі 54 400,00 грн., здійснення та відшкодування витрат у розмірі 335,00 грн. за підсумками процедури розпорядження майном ТОВ "Інтер Балтік Груп" у справі №911/1993/24.

Ухвалою суду від 25.03.2025, зокрема, затверджено звіт розпорядника майна ТОВ "Інтер Балтік Груп" арбітражного керуючого Надтоки О.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди у розмірі 4 000,00 грн.

Тобто, до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Інтер Балтік Груп" включені вимоги єдиного кредитора - ТОВ "Петролеум 2021" на суму 549 321,98 грн., з яких: 292 049,81 грн. - вимоги першої та четвертої черг, а 244 774,39 грн. штрафу - вимоги шостої черги.

Також судом затверджено звіти розпорядника майна про нарахування та виплату основної грошової винагороди та витрат на загальну суму 58335,00 грн.

Так, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником божника є ЗАТ "Балтік Індастріал Голдинг".

Згідно з витягом даних про учасників юридичної особи, який надійшов до суду 15.01.2025 від представника боржника, акціонером ЗАТ "Балтік Індастріал Голдинг" є, зокрема, ОСОБА_1 .

Після відкриття провадження у справі на користь кредитора в рахунок погашення грошових вимог та витрат, понесених у справі про банкрутство, які визнані судом, відповідно до наведених вище ухвал, були сплачені грошові кошти, що підтверджується таким:

- квитанцією від 15.01.2025 на суму 98 550,96 грн., фактичний платник: ОСОБА_1 , з призначенням платежу: "судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу за судовими рішеннями. Вимоги 4-ої черги відомості реєстру кредиторів. ОСОБА_1 ";

- платіжною інструкцією від 10.03.2025 на суму 102 280,00 грн., фактичний платник: ОСОБА_1 , призначення платежу: "Сплата за судовий збір та авансування винагороди згідно Ухвали Господарського суду Київської області у справі №911/1993/24";

- платіжною інструкцією від 19.03.2025 на суму 6 600,00 грн., фактичний платник: ОСОБА_1 , призначення платежу: "погашення додаткових вимог 4-ї черги по справі №911/1993/24";

- платіжною інструкцією від 19.03.2025 на суму 46 735,00 грн., фактичний платник: ОСОБА_1 , призначення платежу: "погашення вимог, що задовольняються позачергово по справі №911/1993/24";

- платіжною інструкцією від 19.03.2025 на суму 8 000,00 грн., фактичний платник: ОСОБА_1 , призначення платежу: "погашення вимог, що задовольняються позачергово по справі №911/1993/24";

- платіжною інструкцією від 24.03.2025 на суму 80 000,00 грн., фактичний платник: ОСОБА_1 , призначенням платежу: "Погашення витрат 1-ї черги на правову допомогу по справі №911/1993/24 ОСОБА_1 . Платіж за власні кошти";

- платіжною інструкцією від 24.03.2025 на суму 4 844,40 грн., фактичний платник: ОСОБА_1 , призначення платежу: "Погашення витрат по справі №911/1993/24 ОСОБА_1 ";

- платіжною інструкцією від 25.03.2025 на суму 4 000,00 грн., фактичний платник: ТОВ "Інтер Балтік Груп", призначення платежу: "погашення вимог, на оплату праці арбітражного керуючого по справі №911/1993/24".

Отже, матеріалами справи підтверджується, що у даній справі погашення вимог кредитора ТОВ "Петролеум 2021" (крім вимог шостої черги) та витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство, в тому числі грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого здійснено особами, які представляють власників (прямих чи опосередкованих) корпоративних прав боржника.

Відповідно до ч. 7 ст. 41 КУзПБ, боржник, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, власник корпоративних прав боржника, а у випадках, передбачених законодавством, - третя особа протягом провадження у справі про банкрутство з метою погашення вимог кредиторів та закриття провадження у справі мають право задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені).

Для одночасного погашення всіх вимог кредиторів арбітражний керуючий зобов`язаний надати особі, яка виявила намір погасити вимоги кредиторів, реєстр вимог кредиторів.

У разі задоволення всіх вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені), господарський суд ухвалою закриває провадження у справі про банкрутство. Вимоги щодо неустойки (штрафу, пені) вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство у разі відновлення платоспроможності боржника або погашення всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів.

Провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2,3,5, 9, 11 і 12 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 10 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала.

У випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Аналіз наведених положень свідчить, що КУзПБ надає право погасити вимоги кредиторів під час провадження у справі про банкрутство не лише безпосередньо боржнику, але і іншим особам, які фактично зацікавлені у відновленні платоспроможності боржника.

При цьому, таке погашення може відбуватись на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство, зокрема і на стадії розпорядження майном боржника.

Судом взято до уваги, що у платіжних документах про погашення кредиторських вимог в призначенні платежу зазначені формулювання, які чітко вказують, що це саме перерахування коштів в погашення кредиторських вимог у справі №911/1993/24 про банкрутство ТОВ "Інтер Балтік Груп".

Кредитором, в свою чергу, прийнято виконання зобов`язань боржника іншою особою та відповідні грошові кошти не повернуто платнику, як і не заявлено про відмову від прийняття оплати боргу, оскільки будь-які заперечення з цього приводу з відповідними доказами у справі відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що погашення його вимог було здійснено не безпосередньо боржником, а фізичною особою ОСОБА_1 , що може викликати в подальшому спір щодо набуття кредитором майна без достатньою правової підстави, є безпідставними, будуються на припущеннях та не свідчать про відсутність підстав для закриття провадження у справі.

При цьому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, поза як обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Судова колегія наголошує, що в даному випадку, враховуючи відомості щодо структури власності ЗАТ "Балтік Індастріал Голдинг" та ТОВ "Інтер Балтік Груп", погашення вимог кредитора ТОВ "Петролеум 2021" (крім вимог шостої черги) та витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство, в тому числі грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого, здійснено належними особами, які представляють власників (прямих чи опосередкованих) корпоративних прав боржника, докази щодо яких містяться в матеріалах справи.

Як було зазначено вище, до шостої черги задоволення вимог кредиторів відповідно до ухвал суду від 03.09.2024 та 20.03.2025 відносяться такі вимоги: 244 774,39 грн. штрафу, а також 9 035,83 грн. інфляційних втрат, 3 461,95 грн. 3% річних, нарахованих на вказану суму штрафу.

При цьому, згідно ч.2 ст.47 КУзПБ неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу. Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Таким чином, оскільки під час провадження у справі про банкрутство було задоволено всі вимоги кредитора відповідно до реєстру вимог кредиторів у сумі 292 049,81 грн., а також відшкодована грошова винагорода та витрати арбітражного керуючого у сумі 58 735,00 грн., крім вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) у сумі 244 774,39 грн., суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інтер Балтік Груп" у зв`язку із погашенням всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до преамбули КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності боржника юридичної (фізичної) особи.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Поряд з наведеним, суд наголошує, що легітимною метою процедури банкрутства є саме задоволення вимог кредиторів, а тому погашення всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів за відсутності доказів неприйняття кредиторами цих коштів або їх повернення особі, яка здійснила таке погашення, є таким, що здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, і у суду відсутні правові підстави для неврахування факту такого погашення.

Тобто, в кінцевому випадку основна мета КУзПБ була досягнута без необхідності проведення подальшої процедури банкрутства, в тому числі і введення ліквідаційної процедури та ліквідації товариства-боржника, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство в силу ч. 7 ст. 41, п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги на суму 244 774,39 грн. штрафу виникли на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а тому є новим недоговірним зобов`язанням, а не неустойкою, внаслідок чого включення таких вимог до шостої черги не виключає також необхідність їх задоволення згідно ч. 7 ст. 41, п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ, є помилковими, з огляду на таке.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Так, у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство від 29.07.2024 року кредитор просить визнати вимоги у розмірі 244 774,39 грн. штрафу за порушення договору №20/11/19 та віднести їх до шостої черги.

Розпорядники майна боржника Смолов К.В. і Надтока О.В. у складених ними і поданих до суду реєстрах вимог кредиторів віднесли ці вимоги до шостої черги, як штрафні санкції.

Колегія суддів зазначає, що заборгованість у розмірі 244 774,39 грн. є неустойкою за неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором, а тому за своєю правовою природою є саме штрафом, який, у свою чергу, не є грошовим зобов`язанням у розумінні статті 1 КУзПБ, яка в даному випадку є спеціальною нормою і має пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правомірно включена до шостої черги та у відповідності ч.7 ст.41, п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ погашенню не підлягала.

Твердження скаржника про те, що закриття провадження у справі суперечить основоположному принципу обов`язковості судового рішення про стягнення штрафу, як складову принципу верховенства права, апеляційним судом відхиляються, оскільки обираючи варіант поведінки та використовуючи / реалізуючи свої права, зокрема, і право на звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, на власний розсуд, кредитор мав усвідомлювати процесуальні наслідки відповідних дій, зокрема, і закриття провадження у справі про банкрутство у випадку погашення вимог кредиторів крім неустойки (штрафу, пені).

Не підлягають задоволенню також і доводи апелянта про те, що вимоги на суму 9035,83 грн. інфляційних втрат та 3461,95 грн. 3% річних, нарахованих на 244 774,39 грн. штрафу, не є неустойкою (штрафом, пенею), непогашення якої згідно ч.7 ст.41 КУзПБ дозволяє закрити провадження у справі.

Як встановлено вище, заборгованість у розмірі 244 774,39 грн. є неустойкою (штрафом), наявність судового рішення про стягнення штрафу, а отже - наділення силою державного примусу відповідного зобов`язання не змінює його правової природи як штрафу, як наслідок застосування заходів відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання зі сплати штрафу у вигляді 3% річних та інфляційних втрат, що має місце у цій справі, не змінює правову природу такого зобов`язання як штрафу ані в аспекті черговості задоволення вимог кредиторів, ані в підходах КУзПБ щодо закриття провадження у справі та не може створювати нового зобов`язання "вищої" черги, оскільки подібне породжує подібне (similis simili gaudet).

Інший підхід означав би, що за умови непогашення неустойки (штрафу, пені) наявні підстави для закриття провадження у справі, але разом з тим інфляційні втрати та 3% річних нараховані на таку неустойку (штраф, пеню), будучи фінансовою санкцією, унеможливлюють закриття провадження у справі про банкрутство.

Посилання скаржника на порушення порядку черговості погашення вимог кредиторів, визначених ст. 64 КУзПБ, є безпідставними та судом відхиляються, оскільки ст. 64 КУзПБ стосується погашення вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі за рахунок коштів одержаних від реалізації майна банкрута.

В даному випадку у справі №911/1993/24 ліквідаційна процедура щодо ТОВ "Інтер Балтік Груп" не вводилась, боржник банкрутом не визнавався та його майно для задоволення кредиторських вимог не продавалось, погашення вимог кредитора здійснювалось в порядку ч.7 ст. 41 КУзПБ не за рахунок отриманих від продажу майна боржника коштів та не за рахунок його коштів, а заінтересованою щодо боржника особою, що спростовує доводи кредитора.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування ухвали суду в оскаржуваній частині не вбачається.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Петролеум 2021" і скасування ухвали Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у даній справі, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петролеум 2021" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у справі №911/1993/24 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Київської області від 25.03.2025 року у справі №911/1993/24 залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі

4.Справу повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 04.06.2025 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх