ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2025м. СумиСправа № 920/1557/24
Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СК-Агро,

до відповідачів: 1. Синівської сільської ради Роменського району Сумської області;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Фермерське господарство Обрій

про визнання поновленим договору оренди, визнання відсутнім права оренди

за участю представників сторін:

від позивача: Вагоровська А.Е. (в режимі відеоконференції)

від відповідачів: 1. Ломака Ю.М., 2. не прибув

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

1) визнати поновленим Договір оренди землі від 07.12.2016 року за №515 на земельні ділянки загальною площею 3,076, у тому числі: рілля 3,0431 га, сіножаті 0,2752 га, за кадастровими номерами: :01:005:0041; :01:004:0148, а у зв`язку з інвентаризацією земель, які знаходяться в адмін. межах Синівської сільської ради актуальні кадастрові номери: :01:005:0125, :01:004:0313. Право оренди зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17.01.2017 року за номером запису про інше речове право (право оренди): 18639349; - на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №515, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції, яка наведена у п. 1 прохальної частини позову;

2) визнати відсутнім права оренди за ТОВ ФГ ОБРІЙ () на земельні ділянки за кадастровим номером - :01:005:0125 загальною площею: 3,0341 га (номер запису права оренди: 49732396) та :01:004:0313 загальною площею: 0,2752 га (номер запису права оренди: 49732500).

Позиція позивача

Позивач зазначає, що 07.12.2016 між Саївською сільською радою Липоводолинського району Сумської області (правонаступником якої є Синівська сільська рада Роменського району Сумської області) та позивачем у було укладено Договір №515 оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:005:0041 та :01:004:0148, що входять до складу спадщини та перебувають в управлінні сільської ради (далі по тексту договір від 07.12.2016). Строк дії договору - до 07 грудня 2023 року.

Позивач відповідно до п. 3.3. договору від 07.12.2016 скористався переважним правом на поновлення договору на новий строк у зв`язку з чим 25.09.2023 нарочно подав відповідачу 1 лист-повідомлення з проектом додаткової угоди. У листі-повідомленні позивач зазначив, що у зв`язку з інвентаризацією земель були змінені кадастрові номери земельних ділянок, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0148 на кадастровий номер :01:004:0313, а земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0041 на кадастровий номер :01:005:0125.

Відповідач 1 відмовив 24.10.2023 позивачу та зазначив, що позивач помилково вважає, що були змінені кадастрові номери земельних ділянок, які знаходяться у нього в оренді згідно договору від 07.12.2016.

Вказані позивачем земельні ділянки з новими кадастровими номерами були передані в оренду відповідачу 2 на підставі рішення відповідача 1 від 24.03.2023.

На думку позивача, відповідач 1, всупереч діючому законодавству, прийняв 24.03.2023 рішення про передачу в оренду земельних ділянок відповідачу 2, які на час прийняття рішення знаходились в оренді у позивача на підставі договору оренди від 07.12.2016.

Земельні ділянки, передані відповідачу 2 в оренду, є тотожними із земельними ділянками, які знаходяться в оренді у позивача, не зважаючи на зміну кадастрових номерів.

Позиція відповідача 1.

Відповідач 1 заперечує проти позову та вважає, що висновки Позивача, про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0041, :01:004:0148 є земельними ділянками з кадастровими номерами :01:005:0125 і :01:004:0313 є хибними, необґрунтованими і такими, що не відповідають обставинам справи.

Жоден із наданих Позивачем документів не підтверджує наявність у нього будь-яких речових прав (права власності чи права оренди) щодо земельних ділянок, площею 3,0431 га з кадастровим номером :01:005:0125 та площею 0,2752 га з кадастровим номером :01:004:0313, а тому відповідач 1 вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог Позивача.

Позиція відповідача 2.

Відповідач 2 відзив на позов не подав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Рух справи.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 14.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначене на 17.02.2025.

Розгляд справи 17.02.2025 не відбувся, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 17.02.2025 підготовче засідання відкладене на 10.03.2025.

У судовому засіданні 10.03.2025 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.04.2025.

Розгляд справи 02.04.2025 не відбувся, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 02.04.2025 розгляд справи по суті відкладено на 30.04.2025.

У судовому засіданні 30.04.2025 розгляд справи по суті відкладено на 02.06.2025.

30.04.2025 від представника відповідача 1 надійшло клопотання (вх 2486), у якому він просить суд поновити строк подання та прийняти і долучити до матеріалів справи наступні документи:

- рішення Синівської сільської ради від 10.04.2025 року «Про визнання земельних ділянок належними до комунальної власності та забезпечення проведення державної реєстрації права власності»;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №424698923 від 30.04.2025 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0125;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №424700790 від 30.04.2025 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0313.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Зі змісту ч. 8 ст. 80 ГПК України вбачається, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

У обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що зазначені документи не могли бути надані Синівською сільською радою раніше у зв`язку з тим, що державна реєстрація права комунальної власності на земельні ділянки відбулась лише 30.04.2025 року, а саме в цей день сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 119 ГПК України, з метою об`єктивного розгляду всіх обставин справи, забезпечення рівних прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, суд визнає поважними причини неподання зазначених доказів під час підготовчого провадження та вважає за можливе долучити їх до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача подав до суду вступне слово відповідача (вх. № 3056 від 02.06.202), в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Факт укладення договору оренди від 07.12.2016 підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами (а.с. 39-40).

Відповідно до п. п. 1.1., 2.1., 2.2. договору від 07.12.2016 в оренду позивачу були передані земельні ділянки загальною площею 3,325 га, у тому числі рілля 3,050 га, сіножаті 0,275 га, з кадастровими номерами :01:005:0041, :01:004:0148, що входять до складу спадщини та перебувають в управлінні відповідача 1.

Строк дії договору - до 07 грудня 2023 року (п. 3.1.). Орендна плата складає 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою (п. 4.1.).

Договір оренди від 07.12.2016 укладався згідно з рішенням Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 06.12.2016 №80-11/2016 (а.с. 49). Відповідно до списку непереоформлених земельних часток (паїв), визначених рішенням від 06.12.2016 №80-11/2016, земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0041 та :01:004:0148, які є предметом договору оренди від 07.12.2016, належать ОСОБА_1 (земельна ділянка № НОМЕР_1 ) (а.с. 50).

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України за №723-Р від 12.06.2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області», Саївська сільська рада Липоводолинського району Сумської області була приєднана до Синівської територіальної громади (сільської ради) Липоводолинського району Сумської області, тому всі права та обов`язки перейшли до останньої.

25.11.2021 рішенням відповідача 1 було затверджено акт проведення інвентаризації земель, власники яких померли, та формування земельних ділянок як об`єктів цивільних прав (додаток №1 до рішення від 25.11.2021). При цьому, до акту інвентаризації був включений земельний пай № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , загальною площею 3,325 га, у тому числі рілля 3,050 га, сіножаті 0,275 на (а.с. 79-86).

Крім цього, рішенням від 25.11.2021 також затверджено додаток №2 перелік земельних ділянок та земельних часток (паїв), власники яких померли, до якого також включений земельний пай № НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 (а.с. 80-90).

Рішенням відповідача 1 від 24.03.2023 «Про надання в оренду земельних ділянок, які знаходяться на території Саївського старостинського округу Синівської сільської ради, власники яких померли» було затверджено додатковий перелік та було передано в оренду відповідачу 2 земельні ділянки згідно додатку до рішення (а.с. 77-78). У перелік переданих в оренду земельних ділянок згідно рішення від 24.03.2023 під №8 включено пай №515, що належить ОСОБА_1 , та який складається з земельних ділянок з кадастровими номерами :01:005:0125, :01:004:0313.

Договір оренди від 07.12.2016 має номер 515, тобто номер договору відповідає номеру паю, визначеного у додатку до рішення від 06.12.2016 №80-11/216.

Договори оренди від 24.03.2023 укладені щодо земельних ділянок з кадастровими номерами №:01:004:0313 загальною площею 0,2752 га (сіножаті) та з кадастровим номером :01:005:0125, загальною площею 3,0431 га (рілля) та мають номери 369-2023, 368-2023 (а.с. 69-76). При цьому, у п. 7 договорів визначено, що земельні ділянки входять до складу спадщини ОСОБА_1 .

З метою реалізації свого переважного права на поновлення Договору на новий строк позивачем подано нарочно Відповідачу 1 (Синівській сільській раді) відповідні лист-повідомлення з проектом додаткової угоди (а.с. 42).

Право оренди позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0041 було зареєстровано позивачем в Державному реєстрі речових прав (а.с. 41).

Право оренди позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0148 зареєстроване не було.

Тому суд вважає, що відповідач 1 передав 24.03.2023 в оренду відповідачу 2 земельні ділянки, які на момент прийняття рішення та укладення договорів оренди (тобто 24.03.2023) перебували в оренді у позивача згідно діючого договору оренди від 07.12.2016, з наступними кадастровими номерами: :01:005:0041, :01:004:0148.

Вказані обставини підтверджуються однаковими номерами паїв 515, одним власником паю №515 ОСОБА_1 .

Також відповідач не надав доказів, що на території Саївського старостинського округу Синівської сільської ради Щетиніну М.К. належить декілька земельних ділянок за одним номером паю.

Тому уточнення площ частини земельних ділянок та зміна кадастрових номерів після розроблення та затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельні ділянки не спростовує того факту, що це ті самі земельні ділянки на території Саївського старостинського округу Синівської сільської ради.

Крім цього, 11.04.2023 року позивач отримав від відповідача 2 письмове повідомлення, що вони є Орендарями земельних ділянок та про нагальну потребу передати земельні ділянки, чим додатково підтвердив, що в повторну оренду Відповідачу 2 були передані ті самі земельні ділянки, що вже перебували в користування позивача. Зокрема, в п.8 зазначеного листа вказано про необхідність звільнити земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 (паї №515, №515.01) (а.с. 46).

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивач належним доказами довів факт виникнення у нього права на спірні земельні ділянки, які були передані йому за договором оренди від 07.12.2016, та факт передачі саме цих земельних ділянок в оренду відповідачу 2 згідно договорів оренди від 24.03.2023.

Як суд зазначав, строк дії договору оренди від 07.12.2016 до 07.12.2023, тобто передача в оренду земельних ділянок відповідачу 2 відповідачем 1 відбулась під час дії договору оренди від 07.12.2016.

Суд зазначає, що чинним законодавством України, у тому числі Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) не передбачено право сільської, селищної, міської ради передавати у користування (оренду) невитребувані та неуспадковані частки (паї), які на правовій підставі вже знаходиться у користуванні (в оренді) іншої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Господарського суду Сумської області від 21.11.2023 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СК-Агро до відповідача: Синівської сільської ради Роменського району Сумської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фермерське господарство Обрій, про визнання незаконним та скасування рішення, витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок, скасування державної реєстрації, яке набрало законної сили 29.03.2024, також було установлено, що рішення 27 сесії восьмого скликання Синівської сільської ради Роменського району Сумської області від 24.03.2023 року Про надання в оренду земельних ділянок, які знаходяться на території Саївського старостинського округу Синівської сільської ради, власники яких померли щодо надання в оренду ТОВ ФГ Обрій спірних земельних ділянок порушує права позивача, як землекористувача земельних ділянок за діючими договорами оренди.

При цьому, предметом дослідження у цій справі були, у тому числі земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0041, :01:004:0148.

10.04.2025 рішенням відповідача 1 «Про визнання земельних ділянок належними до комунальної власності та забезпечення проведення державної реєстрації права власності» (а.с. 141) було визначено належними до комунальної власності Синівської сільської територіальної громади земельні ділянки, а саме:

- Земельна ділянка площею 3,0431 га (рілля) з кадастровим номером :01:005:0125;

- Земельна ділянка площею 0,2752 га (сіножаті) з кадастровим номером :01:004:0313.

29.04.2025 була проведена державна реєстрація права комунальної власності територіальної громади Синівської сільської ради на зазначені земельні ділянки (а.с. 142, 155-158).

Як установлено судом, об`єктами договорів оренди від 07.12.2016 та від 24.03.2023 земельні ділянки, що входять до складу спадщини ОСОБА_1 та перебувають в управлінні відповідача 1.

Отже, відносини, пов`язані з орендою невитребуваних земельних ділянок, виділених власникам земельних часток (паїв), регулюються як Законом України «Про оренду землі», так і Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачена можливість користування на правах оренди нерозподіленими (невитребуваними) земельними ділянками, проте виключно до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності (у редакції станом на момент укладення договору оренди від 07.12.2016) та до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (у редакції станом на момент укладення договору оренди від 24.03.2023).

Відповідні положення були обумовлені сторонами у договорах оренди. Так, у п. 3.2. договору оренди від 07.12.2016 було передбачено, що у разі державної реєстрації права власності на земельну ділянку спадкоємця або набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини, до складу якої входить земельна ділянка, відумерлою дія Договору припиняється, але не раніше завершення сезонних робіт, необхідних для збору врожаю на відповідних земельних ділянках. Також у розділі 2 (п. 2) договору оренди від 24.03.2023 установлено, що з моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку, передану в оренду за цим Договором Орендодавцем, або державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку за рішенням суду про визнання спадщини відумерлою договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

Як зазначалось судом, 10.04.2025 відповідач 1 прийняв рішення, згідно якого визнав належними до комунальної власності Синівської сільської територіальної громади земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0125 та :01:004:0313, а також провів їх державну реєстрацію, обґрунтовуючи рішення наступним:

«Враховуючи факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , коли на момент відкриття спадщини діяли норми Цивільного кодексу Української СРСР, беручи до уваги архівні данні та матеріали спадкової справи, згідно з якими спадкоємці за заповітом і за законом не прийняли спадщину (відмовилися від її прийняття), зважаючи на положення статті 555 Цивільного кодексу УРСР (чинного на момент відкриття спадщини), відповідно до яких у випадку відсутності спадкоємців або їхньої відмови від прийняття спадщини майно спадкодавця переходило у власність держави в порядку спадкування за законом без необхідності отримання свідоцтва про право на спадщину, встановивши, що до складу спадкового майна ОСОБА_1 входить земельна частка (пай), яка належала йому як колишньому члену колективного сільськогосподарського підприємства, взявши до відома факт формування на підставі технічної документації із землеустрою земельних ділянок сільськогосподарського призначення з присвоєнням їм кадастрових номерів та визначенням меж цих земельних ділянок на місцевості; з`ясувавши, що сформовані земельні ділянки розташовані на території, яка сьогодні належить до Синівської територіальної громади за межами населених пунктів; беручи до уваги, що з 27.05.2021 року землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, та усвідомлюючи необхідність державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки; зважаючи на правову позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладену в Постанові від 24 травня 2021 року у справі №671/22/19, яка відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, щодо автоматичного переходу спадщини до держави за статтею 555 ЦК У PCP, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року; керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28.04.2021 року, пунктом 24 розділу X «перехідні положення» Земельного кодексу України, пунктом 34 статті 26, статтею 33, частиною 1 статті 59, частиною 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

Також судом установлено, що зазначені земельні ділянки були предметом договорів оренди від 07.12.2026 та від 24.03.2023.

Положеннями ст. 13 Закону України «Про «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є імперативними нормами, а тому їх застосування (у відповідній редакції) залежить виключно від факту набуття права власності власниками земельних паїв (часток) (державної реєстрації права власності) і не залежить від домовленостей сторін договору.

Частинами 1, 2 ст. 124 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договорів оренди) було передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди від 24.03.2023) з моменту реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

Таким чином, дія договору оренди від 24.03.2023 припинилася з моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:005:0125 та :01:004:0313 за територіальною громадою Синівської сільської ради, тобто з 29.04.2025. Зазначені земельні ділянки можуть бути передані власником в оренду з дотриманням вимог ЗК України та Закону України «Про оренду землі».

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.11.2023 у справі №906/1314/21 за загальним правилом дії законів у часі до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря застосуванню підлягає ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою.

Тому, ураховуючи положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 3.2. договору оренди від 07.12.2016, даний договір міг поновлюватися на новий строк у порядку реалізації позивачем переважного права на це лише до моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки, тобто до 29.04.2025.

Однак, позивач не позбавлений права отримати земельні ділянки, які є об`єктами права власності територіальної громади Синівської сільської ради, у оренду, у порядку, визначеному ЗК України та Закону України «Про оренду землі».

З огляду на вищезазначене, вимога про визнання поновленим договору оренди землі від 07.12.2016 задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про визнання відсутнім права оренди за ТОВ «ФГ «Обрій»

Позов у цій частині обґрунтовано тим, що на думку позивача, йому було безпідставно відмовлено у поновленні договору оренди від 07.12.2016, а натомість земельні ділянки, які знаходились в оренді у позивача, під час дії договору оренди від 07.12.2016 були передані в оренду відповідачу 2 на підставі договору оренди від 24.03.2023.

Також позивач зазначає, що якщо первинний орендар має право на укладення договору оренди (додаткової угоди до неї), то наявні два різні порушення прав первинного орендаря: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном - правом оренди - шляхом реєстрації цього права). Тому належним способам захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги - про спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної) та про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря.

Вимога про визнання відсутнім права оренди безпосередньо є похідною вимогою про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Тому, у зв`язку із відмовою у задоволенні вимоги позивача про визнання поновленим договору оренди від 07.12.2016 (в редакції додаткової угоди) не може бути задоволеною і вимога про визнання відсутнім права оренди у відповідача 2 саме з огляду на підстави, визначені у позовній заяві.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом у позові відмовлено повністю, то витрати зі сплати судового збору в розмірі 4860 грн 80 коп. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю СК-Агро до відповідачів: 1. Синівської сільської ради Роменського району Сумської області, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю Фермерське господарство Обрій про визнання поновленим договору оренди, визнання відсутнім права оренди відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 4860 грн 80 коп. покласти на позивача.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.06.2025.

Суддя О.Ю. Резніченко