ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа№ 910/16308/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 (повний текст складено та підписано 14.03.2025)

у справі №910/16308/24 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс"

до Київської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 клопотання Київської міської ради про зупинення провадження в справі задоволено, зупинено провадження в справі № 910/16308/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/1412/25.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку в межах справи №910/1412/25 судом буде вирішуватись питання щодо знесення об`єктів самочинного будівництва: нежилої будівлі складу матеріалів (літ. Д') загальною площею (кв.м): 11,4; будівлі, виробничої ремтехмайстерня (літера Д'') загальною площею (кв.м): 39,8; будівлі, будівлі трансформаторної підстанції (літера Д''') загальною площею (кв.м): 2 на земельній ділянці за кадастровим номером :79:241:0034, яка знаходиться на вул. Голосіївській,13-д у Голосіївському районі міста Києва, тобто будівель, у зв`язку з переходом права власності на які позивачем було отримано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :79:241:0034 згідно договору оренди земельної ділянки від 17.06.2024 № 502, який в подальшому розірвано оспорюваним рішенням відповідача.

Отже, в разі встановлення судом в справі №910/1412/25 факту того, що право власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться на земельній ділянці комунальної власності, набуті ТОВ «МЕНАПОЛІС» не на законних підставах, а є самочинним будівництвом, відпаде правова підстава для отримання останнім в оренду земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :79:241:0034, з метою захисту права на яку звертається позивач з даним позовом.

Наведене свідчить про взаєпов`язаність справ та неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №910/1412/25.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі № 910/16308/24 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

1) у справі № 910/1412/25 не досліджується та не встановлюється факт законності/ не законності набуття права власності на нерухоме майно ТОВ «МЕНАПОЛІС», а досліджується обставини виникнення нерухомого майна.

2) предметом спору по даній справі є незаконність рішення органу місцевого самоврядування про одностороннє розірвання Договору оренди земельної ділянки, а не як необґрунтовано зазначив суд першої інстанції «що оскаржуване рішення, з огляду на приписи статті 120 Земельного кодексу України створює перешкоди позивачу, в користуванні земельною ділянкою».

В позовній заяві ТОВ «Менаполіс» наголошує на порушенні Київською міською радою умов договору та перевищенням власних повноважень щодо можливості органу місцевого самоврядування скасовувати раніше прийняті виконані рішення.

3) зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Позивач у справі обґрунтовує порушене право саме одностороннім розірванням Договору, оскільки за загальним правилом відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Натомість Київська міська рада розірвала договір оренди земельної ділянки в односторонньому порядку з порушенням законодавства, перевищенням власних повноважень та без достатніх правових підстав.

Предметом розгляду даної справи є незаконність рішення органу місцевого самоврядування про одностороннє безпідставне розірвання Договору оренди земельної ділянки та скасування попередньо прийнятих виконаних власних рішень, тому розгляд справи про знесення нерухомого майна жодним чином не може вплинути на розгляд даної справи чи встановити обставини, що мають приюдиційне/вирішальне значення для даної справи, отже розгляд справи №910/1412/25 не є перешкодою для встановлення та оцінки, з урахуванням вимог ст. 74 ГПК України, суттєвих обставин у цій справі під час її розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

16.04.2025 від Київської міської ради (відповідача) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує доводи апелянта.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі № 910/16308/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16308/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі № 910/16308/24; вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Керівника апарату від 26.05.2025 №09.1-07/256/24 у зв`язку з тимчасової непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А. з 05.05.2025, справу №910/16308/24 передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 справу №910/16308/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Скрипка І.М., суддів Мальченко А.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №910/16308/24, ухвалено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №910/16308/24 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" (надалі- позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради (надалі - відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 12.12.2024 за №573/10381 «Про скасування пункту 8 рішення Київської міської ради від 08.02.2024 № 7772/7813, рішення Київської міської ради від 16.12.2021 № 4149/4190 та врегулювання спірних питань між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕНАПОЛІС» та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ДОМАШНІЙ ЗАТИШОК» і Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ».

10.03.2025 від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій позивач додатково заявляє вимогу про зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення права, а саме: зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки по вул. Голосіївська, 13Д у Голосіївському районі м. Києва за позивачем, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 17.06.2024 № 502, укладений між відповідачем та позивачем для реконструкції будівель і споруд під житловий комплекс з приміщеннями громадського призначення на вул. Голосіївській, 13-Д у Голосіївському районі міста Києва (кадастровий номер :79:241:0034; площа 0,5483 га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; код виду цільового призначення - 02.10).

Від Київської міської ради надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/1412/25.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Згідно п. 5 ч. 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження в справі є об`єктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення пов`язаної справи іншим судом.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Метою зупинення провадження в справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов`язаною зі справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 12.12.2024 за № 573/10381 «Про скасування пункту 8 рішення Київської міської ради від 08.02.2024 № 7772/7813, рішення Київської міської ради від 16.12.2021 № 4149/4190 та врегулювання спірних питань між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕНАПОЛІС» та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ДОМАШНІЙ ЗАТИШОК» і Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ»,

яким, зокрема, розірвано договір оренди земельної ділянки від 17.06.2024 № 502, укладений між відповідачем та позивачем для реконструкції будівель і споруд під житловий комплекс з приміщеннями громадського призначення на вул. Голосіївській, 13-Д у Голосіївському районі міста Києва (кадастровий номер :79:241:0034; площа 0,5483 га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; код виду цільового призначення - 02.10).

Позовні вимоги, зокрема, обґрунтовані порушенням Київською міською радою умов договору та перевищенням власних повноважень щодо можливості органу місцевого самоврядування скасовувати раніше прийняті виконані рішення.

10.03.2025 від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій позивач додатково заявляє вимогу про зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення права, а саме: зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки по вул. Голосіївська, 13Д у Голосіївському районі м. Києва за позивачем, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 17.06.2024 № 502, укладений між відповідачем та позивачем для реконструкції будівель і споруд під житловий комплекс з приміщеннями громадського призначення на вул. Голосіївській, 13-Д у Голосіївському районі міста Києва (кадастровий номер :79:241:0034; площа 0,5483 га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; код виду цільового призначення - 02.10).

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/1412/25 за позовом Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНАПОЛІС", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Міськбуджитло" про усунення перешкоди у володінні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер :79:241:0034 шляхом зобов`язання знести об`єкти самочинного будівництва.

Предметом позову у вказаній справі є вимоги про усунення перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва у володінні та розпорядженні земельною ділянкою, кадастровий номер :79:241:0034, яка знаходиться на вул. Голосіївській,13-д у Голосіївському районі міста Києва, шляхом зобов`язання відповідача знести об`єкти самочинного будівництва: нежила будівля складу матеріалів (літ. Д') загальною площею (кв.м): 11,4; будівля, виробнича ремтехмайстерня (літера Д'') загальна площа (кв.м): 39,8; будівля, будівля трансформаторної підстанції (літера Д''') загальною площею (кв.м): 2 та повернення Київській міській раді земельної ділянки, привівши її у придатний для використання стан.

Зупиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що у даному випадку в межах справи №910/1412/25 судом буде вирішуватись питання щодо знесення об`єктів самочинного будівництва: нежилої будівлі будівлі складу матеріалів (літ. Д') загальною площею (кв.м): 11,4; будівлі, виробничої ремтехмайстерня (літера Д'') загальною площею (кв.м): 39,8; будівлі, будівлі трансформаторної підстанції (літера Д''') загальною площею (кв.м): 2 на земельній ділянці за кадастровим номером :79:241:0034, яка знаходиться на вул. Голосіївській,13-д у Голосіївському районі міста Києва, тобто будівель, у зв`язку з переходом права власності на які позивачем було отримано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :79:241:0034 згідно договору оренди земельної ділянки від 17.06.2024 № 502, який в подальшому розірвано оспорюваним рішенням відповідача.

Суд дійшов висновку, що в разі встановлення судом у справі №910/1412/25 факту того, що право власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться на земельній ділянці комунальної власності, набуті ТОВ «МЕНАПОЛІС» не на законних підставах, а є самочинним будівництвом, відпаде правова підстава для отримання останнім в оренду земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :79:241:0034, з метою захисту права на яку звертається позивач з даним позовом.

За висновками суду, наведене свідчить про взаєпов`язаність справ та неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №910/1412/25, а тому провадження в даній справі підлягає зупиненню.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Як вірно зазначає апелянт, у справі № 910/1412/25 не досліджується та не встановлюється факт законності/ не законності набуття права власності на нерухоме майно ТОВ«МЕНАПОЛІС», а досліджується обставини виникнення нерухомого майна.

Предметом спору у даній справі є незаконність рішення органу місцевого самоврядування про одностороннє розірвання Договору оренди земельної ділянки, а не створення перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою.

В позовній заяві ТОВ «Менаполіс» наголошує на порушенні Київською міською радою умов договору та перевищенням власних повноважень щодо можливості органу місцевого самоврядування скасовувати раніше прийняті виконані рішення.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.

За змістом пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Натомість у справах № 910/16308/24 та №910/1412/25 досліджуються різні підстави і встановлені факти у справі №910/1412/25 не матимуть приюдиційного значення для даної справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов`язаність справ полягає в тому, що рішення в іншій справі, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів звертає увагу, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що свідчить про порушення положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»).

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»). Враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

З клопотання Відповідача та ухвали суду першої інстанції не вбачається, що обставини, які можуть бути встановлені Господарським судом міста Києва під час розгляду справи №910/1412/25 матимуть вирішальне значення для розгляду цієї справи.

Оскільки предметом позову у даній справі є незаконність рішення органу місцевого самоврядування про одностороннє безпідставне розірвання Договору оренди земельної ділянки та скасування попередньо прийнятих виконаних власних рішень, тому розгляд справи про знесення нерухомого майна жодним чином не може вплинути на розгляд даної справи чи встановити обставини, що мають приюдиційне/вирішальне значення для даної справи, отже розгляд справи №910/1412/25 не є перешкодою для встановлення та оцінки, з урахуванням вимог ст. 74 ГПК України, суттєвих обставин у цій справі під час її розгляду.

Позивач у справі обґрунтовує порушене право саме одностороннім розірванням Договору, оскільки за загальним правилом відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Як стверджує позивач, Київська міська рада розірвала договір оренди земельної ділянки в односторонньому порядку з порушенням законодавства, перевищенням власних повноважень та без достатніх правових підстав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

У вирішені питання наявності/відсутності підстав для зупинення провадження у справі не слід обмежуватися лише аналізом та співставленням змісту заявлених вимог та обставин справ, а й необхідно враховувати предмет судового розгляду у справах (питання, які розглядаються судом) та у разі оскарження судових рішень - також зважати на об`єкт оскарження (судові рішення, що оскаржуються). Лише детальний аналіз наведених елементів надає можливість вирішити питання про зупинення провадження у справі.

Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а також докази беззаперечної взаємопов`язаності судових спорів, чого відповідачем (Київською міською радою) зроблено не було.

Отже, суд першої інстанції не позбавлений можливості розглянути позовні вимоги у даній справі по суті, без зупинення провадження у справі, самостійно надати оцінку доказам.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу.

Не звернувши уваги на наведені обставини, господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції визнаються обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Згідно п. 6 ч. 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оцінюючи в сукупності усі матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №910/16308/24 та скасування оскаржуваної ухвали.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом даної апеляційної скарги, має бути здійснено, виходячи зі змісту норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи по суті згідно із загальними правилами вказаної статті.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Менаполіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №910/16308/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 про зупинення провадження у справі №910/16308/24 скасувати.

3. Матеріали справи №910/16308/24 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко