ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2025м. СумиСправа № 920/474/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/474/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" (вул. Гречишникова, буд. 52 В, м. Миколаїв, 54003)

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40003),

про стягнення 643 996 грн 60 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 643 996 грн 60 коп., в тому числі: 564 825 грн 32 коп. заборгованості за поставлений товар, 14 220 грн 25 коп. 3% річних, 64 951 грн 03 коп. інфляційних втрат відповідно до договору поставки № 27/164 від 20.05.2024, укладеного між сторонами.

Ухвалою від 01.04.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/474/25; визнав справу № 920/474/25 малозначною; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Згідно зі ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.04.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 02.04.2025, що підтверджується довідкою Господарського суду Сумської області.

16.04.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 1745 від 16.04.2025), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з недотриманням позивачем умов укладеного договору та порядку врегулювання спорів. Відповідач зазначає, що позивач всупереч законодавчим нормам не провів переговорів, не направив відповідачу претензію щодо сплати боргу та штрафних санкцій. Загальновідомими обставинами є те, що територія міста Суми, де розташоване ПАТ «Сумихімпром», знаходиться під постійними ворожими обстрілами. Електро- та газопостачання виробничих потужностей підприємства постійно переривається внаслідок аварій та пожеж. Відповідач у зв`язку із цими форс-мажорними обставинам не має можливості здійснювати належну виробничу та господарську діяльність та, як наслідок, несе значні збитки та фінансові втрати, що унеможливлює вчасно виконувати свої зобов`язання. Починаючи із 01.11.2024 підприємство фактично не працює, працівники ПАТ «Сумихімпром» знаходяться у вимушеному простої.

22.04.2025 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 1856 від 22.04.2025), в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.222 ГК України у позивача існує право щодо звернення з претензією до відповідача, а не обов`язок. Ані нормами діючого законодавства, ані умовами договору поставки не передбачена обов`язкова досудова процедура врегулювання спору. Внаслідок усних перемовин стосовно погашення заборгованості між сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 19.11.2024. Крім того, 25.12.2024 на адресу відповідача був надісланий лист за вих.№ 194/1 від 25.12.2024 з пропозицією щодо проведення переговорів стосовно погашення заборгованості. Позивач був готовий вислухати пропозиції відповідача із спірного питання, але лист залишився без відповіді. Позивач зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Станом на 02.06.2025 відповідач не скористався своїм право на подання заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

20.05.2024 між сторонами укладений договір поставки № 27/164 відповідно до умов якого позивач зобов`язується поставити відповідачу товар, зазначений у пункті 1.2, а відповідач - прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору найменування товару: Нафта і дистиляти, згідно з ДК 021:2015 код 09130000-9(мале).

Згідно з п. 2.1. договору ціна становить 538 800,00 грн. в тому числі ПДВ - 89800,00 грн., і включає в собі вартість товару на умовах СРТ, м. Суми. вул. Харківська, п/в 12 (склад «покупця»).

За умовами п. 3.1. договору покупець здійснює 100% оплату за товар (партію товару) протягом 14-ти календарних днів з моменту поставки товару (партії товару) на підставі оформленого належним чином рахунка-фактури постачальника.

Пунктами 4.1., 4.3 договору визначено, що поставка товару здійснюється автомобільним транспортом згідно з Правилами Інкотермс - 2000 на умовах СРТ, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12 (склад покупця), протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця. Датою поставки товару є дата належного оформлення на складі покупця видаткової накладної, яка супроводжує товар.

Відповідно до п. 5.1.1. договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 28 червня 2024 року, а в частині зобов`язань щодо оплати - до повного їх виконання (п. 11.1. договору).

Відповідно до видаткової накладної № 11768 від 20.05.2024, товарно-транспортної накладної № Р11768 від 20.05.2024 позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 664 825 грн 32 коп.

Згідно з платіжною інструкцією № 4668 від 16.08.2024 відповідач здійснив часткову оплату товару в сумі 100 000 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 564 825 грн 32 коп.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 526, 629 ЦК України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що факт поставки позивачем відповідачу та отримання останнім товару за договором на суму 664 825 грн 32 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, що підписані сторонами, підписи скріплені печаткою.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2024 - 19.11.2024, що підписаний сторонами, відповідач підтвердив заборгованість перед позивачем в сумі 564 825 грн 32 коп.

Відповідач не розрахувався за отриманий товар у встановлений договором строк, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача; заборгованість становить 564 825 грн 32 коп. Доказів сплати боргу відповідач не подав.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати товару відповідачу нараховані 3 % річних в загальній сумі 14 220 грн 25 коп. за період з 04.06.2024 до 24.03.2025 та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 64 951 грн 03 коп. за період з 04.06.2024 до 24.03.2025, з урахуванням строків розрахунків, визначених договором та часткової оплати.

Суд зазначає, що платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Статтею 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Щодо посилань відповідача на недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору, суд зазначає, що вимагати сплати інфляційних втрат та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу в законі.

Частинами першою, другою статті 222 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідно до частини другої статті 222 ГК України у позивача існує право щодо звернення з претензією до відповідача, а не обов`язок, і таке не звернення з претензією про оплату інфляційних втрат та 3% річних не позбавляє позивача в майбутньому у судовому порядку заявляти про їх стягнення.

За викладених обставин, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати товару, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 564 825 грн 32 коп. заборгованості за поставлений товар, 14 220 грн 25 коп. 3% річних, 64 951 грн 03 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір, що становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач подав позовну заяву в електронній формі через електронний суд. За подання позовної заяви до суду сплатив судовий збір в сумі 9660 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви майнового характеру), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням коефіцієнту 0,8 за подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір в сумі 7727 грн 96 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 7727 грн 96 коп. покладаються на відповідача.

Щодо судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви в сумі 1932 грн 04 коп. (внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом) суд зазначає, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" (вул. Гречишникова, буд. 52 В, м. Миколаїв, 54003, ) 564 825 грн 32 коп. заборгованості за поставлений товар, 14 220 грн 25 коп. 3% річних, 64 951 грн 03 коп. інфляційних втрат, 7727 грн 96 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 09.06.2025.

Суддя Д.В. Вдовенко