ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2025 р. Справа №909/264/25

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.

за участю представника скаржника Жарський Т.В. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. ЗАГС №01-05/808/25 від 21.03.2025)

на ухвалу Господарського суду Івано- Франківської області від 17.03.2025 (суддя Кобецька С.М.)

у справі №909/264/25

за заявою боржника ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області звернулася фізична особа ОСОБА_2 із заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Подана заява обґрунтована наявністю у боржника податкового боргу на загальну суму 3 838 216,78 грн.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 17.03.2025 відмовив у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Вказана ухвала мотивована тим, що заявлений борг у розмірі 3 838 216,78 грн складається виключно із штрафних санкцій, що не є в розумінні ст. 1 та ч.3 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі КузПБ) грошовим зобов`язанням, а тому відсутні правові підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Івано - Франківської області від 17.03.2025 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на такі обставини:

- суд неправильно застосував ст. 1 КУзПБ та помилково кваліфікував податковий борг як штрафні санкції, які не є грошовими зобов`язаннями згідно зі ст. 1 та ч. 3 ст. 115 КУзПБ. Однак згідно з Податковим кодексом України податковий борг є грошовим зобов`язанням, оскільки це сума узгодженого податкового зобов`язання, не сплаченого у строк;

- стверджує, що буквальне тлумачення КУзПБ призвело до ігнорування правової відмінності між цивільними договірними зобов`язаннями (де штраф неустойка) та податковими (де штраф може бути складовою податкового зобов`язання);

- податковий борг, навіть з елементами санкцій, у системі ПК України визнається грошовим зобов`язанням, тому не може бути виключеним із підстав для відкриття справи про неплатоспроможність.

Відзивів на апеляційну скаргу, а також інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, у справі подано не було.

22.05.2025 в судовому засіданні взяв участь представник апелянта, який навів доводи по суті апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 ст. 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, врегульовано Книгою четвертою КУзПБ.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом ч. 1 ст. 115 та ст. 116 КУзПБ провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника, яка подається ним за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, із викладенням, зокрема, обставин, що стали підставою для звернення до суду, а також наданням документів, передбачених ч. 3 ст. 116 КУзПБ. Разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в ч. 2 ст. 115 КУзПБ, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

При цьому, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких варіантах, наведених у вказаній статті, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх підстав як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20).

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у ч. 3 ст. 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст, зокрема:

1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;

5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;

6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

8) відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях;

9) копія трудової книжки (за наявності);

10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;

14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Системний аналіз ст. 113, ч.ч. 1, 2 ст. 116, ч. 1 ст. 119 КУзПБ дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Так, на підтвердження наявності загрози неплатоспроможності боржник зазначив таке.

Уповноваженими особами на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області №2582-п від 29.12.2021 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності ФОП Самуляка Івана Васильовича з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 26.06.2020 рік, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.11.2024 по 26.06.2020 рік, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 26.06.2020 рік.

Податковим органом було складено акт перевірки від 14.01.2022 р. №286/09-19-07-13/ НОМЕР_1 , в якому було відображено низку порушень ФОП Самуляка І.В. вимог законодавства. На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом було винесено 2 податкових повідомлень-рішень, серед яких - податкове повідомлення-рішення від 06.06.2022 №001796/0713 на суму 3 838 216,78 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/5854/24 від 28.11.2024 стягнуто з Самуляка І.В. в дохід бюджету податковий борг в розмірі 3 839 576,78 грн.

У рішенні суду № 300/5854/24 від 28.11.2024 встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що Самуляк І.В. допустив податковий борг у зв`язку із несплатою адміністративних штрафів в розмірі 1 360,00 грн. та штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 3 838 216,78 грн.

Враховуючи надміру високий податковий борг, заявник не зміг своєчасно його погасити, а на момент звернення з заявою про визнання фізичної особи неплатоспроможною, у нього відсутні достатні доходи для цього (отримує тільки пенсію в сумі 2361 грн).

При цьому, як вбачається з наданих відомостей до заяви, у боржника відсутнє майно, за рахунок якого існувала би можливість погасити цей податковий борг. Таким чином, найближчим часом заявник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати мінімальні платежі погашення боргу (загроза неплатоспроможності).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 суд першої інстанції вказав, що заявлений боржником борг у розмірі 3 838 216,78 грн складається виключно із штрафних санкцій, що не є в розумінні ст. 1 та ч.3 ст. 115 КУзПБ грошовим зобов`язанням, а тому відсутні підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Проте вказані висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає інстанції помилковими та такими, що ґрунтується на надмірно вузькому і буквальному тлумаченні норм КУзПБ без урахування положень спеціального законодавства Податкового кодексу України (надалі ПК України), яке регулює публічно-правові відносини у сфері справляння податків та зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КУзПБ боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

При цьому, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1 КУзПБ до складу грошових зобов`язань боржника, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

З огляду на це, неустойка, що виникає з договірних зобов`язань у сфері приватноправових відносин, дійсно не включається до складу грошових зобов`язань для цілей відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував особливості правової природи податкового боргу, врегульованої ПК України.

Так, відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, а також непогашеної пені, нарахованої відповідно до ПК України. Також у п. 14.1.39 ПК України зазначено, що грошове зобов`язання включає як суму податку, так і штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням вимог податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, ПК України прямо включає як основну суму зобов`язання, так і штрафні санкції та пеню до складу єдиного грошового зобов`язання публічно-правового характеру податкового боргу.

Колегія суддів зазначає, що дійсно відповідно до ст. 1 КУзПБ, до складу грошових зобов`язань не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду. Однак зазначена норма спрямована на обмеження включення до складу вимог заборгованості, що має договірне чи деліктне походження, тобто сформована у межах приватноправових зобов`язань.

Проте у цій справі ідеться про податковий борг, що виник у результаті порушення норм публічного права та підтверджений рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 у справі №300/5854/24. Вказаним рішенням стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави суму 3 839 576,78 грн - саме як податковий борг без окремої деталізації як штрафу чи пені, що свідчить про правове визнання цього боргу як єдиного грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню.

Таким чином, на відміну від неустойки у сфері цивільно-правових відносин, фінансові санкції, визначені податковим законодавством, не мають договірної природи, а є результатом владного управлінського впливу контролюючого органу в межах публічно-правових (адміністративних) відносин. Вони прямо включаються до складу податкового боргу, що, у свою чергу, є грошовим зобов`язанням у розумінні ПК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що КУзПБ не містить вичерпного визначення поняття «грошове зобов`язання», і натомість надає лише загальні орієнтири, водночас визначаючи, що грошові зобов`язання можуть виникати як із договорів, так і з інших підстав, передбачених законодавством України (ч. 3 ст. 115 КУзПБ). Податкове зобов`язання як форма грошового обов`язку, що встановлюється державою та стягується в межах адміністративного (владного) провадження, є таким іншим грошовим зобов`язанням, передбаченим законодавством України, зокрема ПК України.

Відповідно, грошове зобов`язання платника податків перед державою, навіть якщо його складовими є штрафи чи пеня, залишається за своєю суттю грошовим зобов`язанням, що підлягає врахуванню під час оцінки наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Окрім цього, системне тлумачення ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст.45, ч. 1 ст. 122 КУзПБ приводить до таких висновків:

- змістом грошового зобов`язання є документально підтверджене кредитором право вимоги і кореспондуючий йому обов`язок боржника здійснити платіж, тобто вчинити дію (дії) з передачі певної суми грошей (можливість їх вираження саме в грошових одиницях є визначальною для таких зобов`язань) незалежно від підстав виникнення такого обов`язку, перелік яких не є вичерпним та може виникати в різних видах правовідносин, що можуть мати як приватноправовий, так і публічно-правовий характер;

- визначаючи сутність грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства, законодавець прямо передбачив виключний перелік виплат з боку боржника, які не охоплюються змістом відповідної категорії майнових зобов`язань. Правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 916/1456/21.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що помилковим є тлумачення судом першої інстанції податкового боргу виключно як штрафної санкції, яка не включається до складу грошових зобов`язань згідно з КУзПБ. Такий підхід суперечить положенням ПК України, згідно з якими податковий борг незалежно від наявності у його складі штрафних санкцій чи пені є грошовим зобов`язанням, що підлягає врахуванню при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції також береться до уваги та обставина, що незважаючи на зміст грошового зобов`язання (штраф, пеня чи основний борг), передбачене ч. 3 ст. 115 КУзПБ, на виконання означеного вище рішення суду адміністративної юрисдикції, за заявою податкового органу, може бути відкрито виконавче провадження, у якому можуть бути застосовані усі без виключення примусові заходи стягнення боргу, в т.ч. крайні реалізація належного боржнику майна (нерухомого і рухомого), що може стати наслідком повної неплатоспроможності. Саме у спосіб запобігання такої передчасної неплатоспроможності, законодавчо прийнято було редакцію КУзПБ з можливістю відкриття процедури неплатоспроможності фізичної особи із можливістю застосування передбачених у Книзі п`ятій «Відновлення платоспроможності фізичної особи» усіх процесуальних механізмів для найбільш сприятливого для кредиторів та боржника подолання наслідків неплатоспроможності.

При цьому, застосовувати ч.3 ст. 115 без системного аналізу усіх норм КУзПБ, є нелогічним і неправомірним, оскільки буде мати місце порушення принципу рівності перед законом і судом (ст. 7 ГПК України) де навіть із незначною сумою заборгованості боржник із основою сумою боргу без урахування штрафних санкцій, матиме можливість відновити свою неплатоспроможність через судові процедури, а боржник у якого заборгованість складатиметься із суми штрафних санкцій, - ні, і це при тому, що перша група боржників матиме імунітет від застосування заходів примусового виконання судового рішення приватним або державним виконавцем, а друга група не матиме.

Отже, заявлений боржником у цій справі борг, що має публічно-правову природу та виник на підставі рішення адміністративного суду, є грошовим зобов`язанням у розумінні ст. 1 КУзПБ, а відтак може бути підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, а тому вона підлягає задоволенню. Відтак колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 11, 13, 74, 129, 269 - 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 17.03.2025, а справу №909/264/25 направити до суду для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК