ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 травня 2025 року Справа № 918/988/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025

(ухвалене у м. Рівному, повний текст складено 20.02.2025)

у справі № 918/988/24 (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про стягнення 256 291 грн 11 коп. та виселення із займаного приміщення

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - Багацький Є.Г.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" про стягнення 256 291 грн 11 коп., з яких: 86 899 грн 45 коп. заборгованість з орендної плати; 169 391 грн 66 коп. - неустойка за неповернення орендованого майна та виселення із займаного приміщення - будівлі консервного цеху, площею 1 492 грн 80 коп, що розташована за адресою: Рівненська обл., смт. Рокитне, вул. Шевченка, 16, що перебуває на балансі Філії "Рокитнівське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар за Договором оренди державного майна від 11.02.2015 допустив прострочення сплати орендної плати за таким Договором (зі змінами) понад три місяці (в загальному розмірі 86 899 грн 45 коп.), що стало підставою для ініціювання зі сторони орендодавця розірвання правочину.

Позивач вказує, що незважаючи на припинення дії договору оренди, відповідач продовжує користування об`єктом оренди, що стало підставою для нарахування неустойки, заявленої до стягнення, а також пред`явлення позовної вимоги про виселення відповідача.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" подало до суду першої інстанції зустрічний позов до відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Філії "Рокитнівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про внесення змін до договору.

Господарський суд Рівненської області ухвалою від 26.11.2024 прийняв до розгляду зустрічну позовну заяву, вимоги за зустрічним позовом об`єднав в одне провадження з первісним позовом.

В той же час, Господарський суд Рівненської області ухвалою від 21.01.2025 закрив провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог до Філії "Рокитнівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України". Постановив подальший розгляд зустрічного позову ТОВ "ВЕАР" розглядати в частині позовних вимог до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про внесення змін до договору.

В подальшому, Господарський суд Рівненської області ухвалою від 04.02.2025 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про внесення змін до договору залишив без розгляду.

Господарський суд Рівненської області рішенням від 11.02.2025 у справі № 918/988/24 позов задовольнив частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях 86 899 грн 45 коп. основного боргу, 166 739 грн 06 коп. неустойки, 6 801 грн 24 коп. судового збору. Виселив Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" із займаного приміщення - будівля консервного цеху, площею 1 492, 80 кв. м., що розташована за адресою: Рівненська обл., смт Рокитне, вул. Шевченка, 16, що перебуває на балансі Філії "Рокитнівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України". В решті позовних вимог про стягнення 2 652 грн 60 коп. неустойки відмовив.

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджується, що заборгованість ТОВ "ВЕАР" із орендної плати за Договором становить 86 899 грн 45 коп. Доказів спростування означеної заборгованості, зокрема доказів оплати основного боргу у розмірі 86 899 грн 45 коп. за Договором відповідачем не надано.

Також, взявши до уваги неповернення відповідачем об`єкта оренди позивачу після закінчення строку дії договору, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди, а як наслідок підставність вимоги про стягнення з відповідача неустойки. Однак, перевіривши розрахунок неустойки, суд встановив помилку, допущену позивачем при розрахунку періоду нарахування неустойки, а тому дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині.

Задовольняючи позов в частині виселення відповідача суд вказав про припиненням договору та відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі (повернення) спірного майна позивачу.

Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 391, 546, 549, 759, 762, 763, 785 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), 230, 283, 284, 286 Господарського кодексу України, ст. 17, 24, 25 Закону України "Про оренду державного так комунального майна".

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі № 918/988/24 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована таким.

До позовної заяви не було долучено жодного документа на підтвердження того, що до ТОВ "ВЕАР" балансоутримувачем направлялись будь-які документи, в тому числі листи з відповідними актами повернення орендованого майна до Договору оренди з метою їх підписання, що в свою чергу судом не було враховано під час розгляду позову.

Листи, які були долученні позивачем до позовної заяви не є належними доказами, в розумінні процесуального законодавства, щодо направлення примірників актів повернення орендованого майна для їх підписання. Адже, лист повідомлення з поштовими квитанціями, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 04.03.2024 № 11-02.1-0819 підтверджує попередження про припинення дії Договору оренди майна, а лист від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях підтверджує припинення самого Договору оренди майна.

Судом було задоволено позовні вимоги в частині неустойки, з якою ТОВ "ВЕАР" категорично не погоджується, оскільки не було враховано сплату орендарем забезпечувального депозиту.

Відповідач звернувся до позивача з листом від 25.01.2024 щодо надіслання додаткових угод про припинення дії договору оренди майна від 24.09.2021 та відповідними актами прийому-передачі орендованого майна, однак отримало відмову від підписання додаткових угод до Договору про його припинення та відповідних актів. Тобто, орендар мав намір повернути орендоване майно ще в січні 2024 року, на що орендодавець надав відмову та розпочав переписку з приводу припинення вищевказаного договору оренди майна, в тому числі порушуючи вимоги укладеного Договору оренди в частині направлення актів повернення орендованого майна, які мав готувати балансоутримувач по Договору.

За результатами ознайомлення з вказаними інформаційними повідомленнями про продаж об`єктів малої приватизації ТОВ "ВЕАР" стало відомо, що відповідні об`єкти оренди були виставленні на продаж як об`єкти малої приватизації та саме в повідомленнях було вказано, що такі об`єкти не перебувають в оренді. ТОВ "ВЕАР", в свою чергу, враховуючи відповідні повідомлення на електронному майданчику, вважав, що жодні дії, з його боку, вчиняти не потрібно, що підтверджується умовами Договору, так як без належного повернення об`єктів позивач не мав права виставляти відповідне майно на продаж, маючи не вирішенні питання щодо повернення майна з користування, адже варто вказати, що в повідомленні було визначено вартість майна, яка не могла бути реально визначена без повернення майна орендодавцю.

За наведеного скаржник вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.04.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/988/24. Розгляд апеляційної скарги призначив на 13.05.2025 о 10:00 год.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Договір від 24.09.2021 припинив свою дію 25.03.2024 у зв`язку із простроченням ТОВ "ВЕАР" сплати орендної плати на строк більше трьох місяців та сумарної заборгованості з орендної плати більшої, ніж плата за три місяці.

Враховуючи, що Договір оренди від 24.09.2021 припинив свою дію 25.03.2024, ТОВ "ВЕАР" не має правових підстав для подальшого користування спірним майном.

При цьому, як свідчать матеріали справи, орендар не виконав умов Договору та не повернув орендоване майно для балансоутримувача або ж орендодавця, доказів протилежного до матеріалів справи не долучено.

Судом встановлено, що оскільки Договір від 24.09.2021 припинений 25.03.2024, у орендаря ТОВ "ВЕАР" виник обов`язок повернення майна негайно, але не пізніше трьох робочих днів з дати припинення договору, тобто до 28.03.2024 включно. Означений обов`язок виник в орендаря в силу закону та в силу п. 4.1. Договору від 24.09.2021. Такий обов`язок виник незалежно від того, чи балансоутримувач надав орендарю підписаний зі свого боку акт повернення з оренди орендованого майна. Орендар був зобов`язаний ініціювати процес повернення орендованого майна впродовж трьох днів із моменту припинення дії Договору. Відсутність підписаного балансоутримувачем акта повернення не звільняє орендаря від обов`язку повернути майно.

Місцевим господарським судом було надано оцінку доводам відповідача про те, що продаж майна на аукціоні без належного повернення об`єктів оренди суперечить умовам Договору оренди від 24.09.2021.

За наведеного позивач вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене із повним дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ВЕАР" повністю, а рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/988/24 залишити без змін.

Від Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких заявник вказує, що є правонаступником балансоутримувача (Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Рокитнівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України").

За змістом письмових пояснень вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/988/24 є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене із повним дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суд першої інстанції залишити без змін.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких відповідач вказує, що позивачем ігнорується питання не виконання умов Договору оренди в частині належного повідомлення та направлення акту повернення орендованого майна, однак питання щодо сплати неустойки має бути чітко дотримане за умовами Договору.

ТОВ "ВЕАР" наполягає на тому, що відповідачем не виконувались умови для належного оформлення документів, було здійснено продаж майна, яке ніби то перебувало в оренді і за користування яким наразі відповідач намагається стягнути кошти з ТОВ "ВЕАР".

Враховуючи вищенаведене, ТОВ "ВЕАР" вважає, що позивач в своєму відзиві на апеляційну скаргу жодним чином не довів необґрунтованість апеляційної скарги.

Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 12.05.2025 залучив до участі у цій справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 13.05.2025 представник позивача заперечила проти доводів апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи в судовому засіданні також заперечив проти вимог та доводів апеляційної скарги відповідача.

Відповідач не забезпечив явку своїх уповноваженого представника в судове засідання суду апеляційної інстанції. В той же час, відповідач подав заяву про розгляд справи без участі його представника.

За результатами судового засідання, з метою повного та всебічного розгляду справи, Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 13.05.2025 відклав розгляд справи на 29.05.2025 о 10:00 год. та витребував в позивача та третьої особи пояснення щодо нарахування орендної плати та неустойки, заявленої до стягнення (з врахуванням умов договору щодо розподілу орендної плати, рахунків для сплати орендної плати та неустойки), а також належним чином завірені копії рахунків виставлених третьою особою/балансоутримувачем, які надсилалися відповідачу у відповідності до п. 3.4. договору (оригінали надати в судове засідання для огляду).

23.05.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення, в котрих позивач вказує, що:

- згідно п. 15 Розділу І Договору співвідношення орендної плати вираховується: Балансоутримувачу 30% суми орендної плати, 70% Державному бюджету;

- доходи, отримані від надання державного майна в оренду не акумулюються на рахунках Регіонального відділення, а спрямовуються орендарем в державний бюджет;

- п. 3.8. Розділу ІІ Договору передбачено, що, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або Балансоутримувачем (в частині, належній балансоутримувачу). Враховуючи вищенаведений пункт Договору, саме Регіональним відділенням, як орендодавцем, було стягнуто заборгованість з орендної плати та неустойки, в частині належній, державному бюджету;

- зі стану надходження та детального розрахунку вбачається, що заборгованість орендаря зі сплати орендної плати складає 81 982 грн 20 коп.;

- неустойка за користування державним майном після припинення дії договору оренди за період з 29.03.2024 по 31.10.2024 становить 166 739 грн 06 коп. (з урахуванням рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі № 918/988/24);

- орендар здійснював оплату орендної плати та неустойки за реквізитами, визначеними у Договорі (п. 14 Розділу І Договору), які були незмінні під час дії Договору, а тому у позивача відсутні примірники виставлених балансоутримувачем рахунків.

За наведеного позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР", а рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/988/24 залишити без змін.

До таких пояснень додано лише копії розрахунки суми осевого боргу та неустойки.

Третя особа на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції подала пояснення, в котрих повідомляє, що з моменту підписання договору, орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" платежі до державного бюджету, в розмірі 70% суми орендної плати, за вказаними у договорі реквізитами, здійснювались самостійно.

Продовжує, що платежі в розмірі 30% суми орендної плати на рахунок Балансоутримувача перераховувались за підписаними актами наданих послуг та виставленими рахунками.

Відповідно до пояснень просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" повністю, а рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/988/24 залишити без змін.

Третьою особою до додаткових пояснень долучено акти звіряння, рахунки на оплату та акти наданих послуг.

27.05.2025 до суду апеляційної інстанції від представника ТОВ "ВЕАР" надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника.

Крім того, 29.05.2025 представницею позивача до Північно-західного апеляційного господарського суду подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

29.05.2025 в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду представник третьої особи, з огляду на подані пояснення позивача, просив врахувати помилки в розрахунку суми основного боргу при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково.

В судове засідання 29.05.2025 представники сторін не з`явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (т. 2, а. с. 171), заяву та клопотання про проведення судового засідання за відсутності представників позивача та відповідача, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе завершувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення 4 917 грн 25 коп. основного боргу, а також змінити в мотивувальній та резолютивній частинах щодо стягнення сум основного боргу та неустойки на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, а в решті рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/988/24 залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 11.02.2015 між РВ ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях (орендодавець) та ТОВ "ВЕАР" (орендар) було укладено Договір оренди державного майна № 1297-2015, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: будівля консервного цеху, площею 1 492,80 кв.м., що розташована за адресою: Рівненська обл., смт. Рокитне, вул. Шевченка, 16 та будівля складських приміщень, площею 592,1 кв.м, що розташована за адресою: Рівненська обл., смт.Рокитне, вул. Шевченка, 2-Е; об`єкти перебувають на балансі Державного підприємства "Рокитнівський лісгосп" балансоутримувача (т. 1, а. с. 8-10).

В подальшому, 16.03.2015 сторони підписали Акт прийому-передачі нерухомого майна (т. 1, а. с. 11):

- будівля консервного цеху, площею 1 492,80 кв.м., що розташована за адресою: Рівненська обл., смт. Рокитне, вул. Шевченка, 16

- будівля складських приміщень, площею 592,1 кв.м, що розташована за адресою: Рівненська обл., смт.Рокитне, вул. Шевченка, 2-Е.

В Акті від 16.03.2015 вказано, що Об`єкти перебувають на балансі Державного підприємства "Рокитнівський лісгосп" балансоутримувача; вартість об`єктів визначена згідно із звітом про незалежну оцінку і станом на 30.11.2014 складає 904 770 грн (без ПДВ). Майно передається в оренду з метою виробничих потреб товариства (інше використання майна).

Пізніше, Договором від 26.03.2018 про внесення змін до Договору оренди державного майна № 1297-2015 від 11.02.2015, пункти 1.1 та 3.1 Договору від 11.02.2015 викладено у новій редакції, а дію Договору від 11.02.2015 продовжено до 16.02.2020 (т. 1, а. с. 13-14).

Договором від 17.02.2020 про внесення змін дію Договору від 11.02.2015 продовжено до 16.02.2021 (т. 1, а. с. 15).

ТОВ "ВЕАР" звернулося до позивача із листом від 25.02.2021, в якому просило продовжити термін дії Договору оренди державного майна №1297-2015 від 11.02.2015 (т. 1, а. с. 16).

Регіональне відділення наказом № 673 від 02.07.2021 вирішило оголосити аукціон на продовження Договору від 11.02.2015 (т. 1, а. с. 17).

31.08.2021 було проведено аукціон № LLP001-UA-696, переможцем якого стало ТОВ "ВЕАР" (т. 1, а. с. 18-19).

Наказом Регіонального відділення № 966 від 14.09.2021 затверджено протокол електронного аукціону (т. 1, а. с. 20).

24.09.2021 Договором про внесення змін було продовжено дію Договору від 11.02.2015 за результатами електронного аукціону (шляхом викладення в новій редакції; т. 1, а. с. 21-28).

Згідно з п. 9.1. Умов Договору від 24.09.2021 місячна орендна плата становить: 26 753 грн 74 коп. (без ПДВ).

Розмір авансового внеску орендної плати: 2 місячні орендні плати - 53 507 грн 48 коп. (без ПДВ). (п. 10.1. Умов Договору).

Сума забезпечувального депозиту: 2 місячні орендні плати, але в будь-якому разі у розмірі не меншому, ніж розмір мінімальної заробітної плати станом на перше число місяця, в якому укладається цей договір - 53 507 грн 48 коп. (без ПДВ). (п. 11 Умов Договору).

Згідно з п. 12.1. Умов Договору - строк Договору від 24.09.2021 - 5 років з дати набрання чинності цим договором.

Відповідно до п.12.7.1. Договору від 24.09.2021, договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, зокрема, якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці.

Згідно п.12.8. Договору від 24.09.2021, про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, орендодавець або балансоутримувач повідомляє орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем або балансоутримувачем контролю за використанням майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна.

Якщо протягом встановленого у приписі часу орендар не усунув порушення, орендодавець надсилає орендарю лист, у якому повідомляє орендареві про дострокове припинення договору на вимогу орендодавця. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.

Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем або балансоутримувачем орендарю листа про дострокове припинення цього договору. Орендодавець надсилає орендарю лист про дострокове припинення цього договору електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього Договору на вимогу Орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця.

10.01.2023 Актом про заміну сторони у договорі оренди державного майна від 11.02.2015, балансоутримувача замінено новим балансоутримувачем Філією "Рокитнівського лісового господарства" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (т. 1, а. с. 29).

Пізніше, позивач направив на адресу відповідача, на адресу місцезнаходження орендованого майна та на адресу балансоутримувача лист-повідомлення №11-02.1-0819 від 04.03.2024, яким повідомило відповідача та балансоутримувача про наявність підстав для дострокового припинення договору оренди державного майна №1297-2015 від 11.02.2015 з ініціативи орендодавця, передбаченої пунктом 12.7 Договору про внесення змін, а саме прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців та сумарної заборгованості з орендної плати більшої, ніж плата за три місяці, де зазначено, що ТОВ "ВЕАР" необхідно сплатити зазначену у листі заборгованість протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації цього листа (т. 1, а. с. 30-33).

В даному листі від 04.03.2024 (трек-номер відправлення 228 від 04.03.2024) РВ ФДМУ повідомило орендаря (ТОВ "ВЕАР") та балансоутримувача (Філію "Рокитнівського лісового господарства" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"), що ТОВ "ВЕАР" необхідно сплатити заборгованість 101 474 грн 30 коп. та 21 690 грн 76 коп. пені протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації цього листа.

Оскільки орендар не усунув порушення, позивач листом №11-02.1-0962 від 18.03.2024, який було надіслано і за адресою реєстрації відповідача, і за адресою майна, і на адресу балансоутримувача повідомлено орендаря про дострокове припинення Договору оренди державного майна №1297-2015 від 11.02.2015 та додано зразок Акту повернення з оренди нерухомого /іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності - на двох аркушах (т. 1, а. с. 34-35).

Вказаний лист № 11-02.1-0962 від 18.03.2024 (трек-номер відправлення 50 від 18.03.2024) ТОВ "ВЕАР" отримано не було, що стверджується довідкою Укрпошти на поштовому конверті про повернення. Повідомлення повернулося за зворотною адресою 20.03.2024.

Крім того, матеріали господарської справи містять копії:

- Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - складського нежилого приміщення загальною площею 592,1 кв. м., за адресою Рівненська обл., Сарненський р-н, смт Рокитне, вул. Шевченка, 2е за результатами електронного аукціону без умов, укладеного між позивачем та ТОВ "Північ Ресурс Логістик" із Актом приймання передачі (т. 1, а. с. 36-38);

- інформаційне повідомлення про продаж об`єкта малої приватизації -окремого майна, приміщення консервного цеху загальною площею 1492, 8 кв.м..за адресою: Рівненська обл., Сарненський р-н, смт Рокитне, вул. Шевченка, 16 (т. 1, а. с. 122-124)

Також, ТОВ "ВЕАР" оспорював дійсність Договору від 24.09.2021, яким було внесено зміни щодо продовження основного Договору від 11.02.2015 за результатами аукціону (шляхом викладення в новій редакції), оскільки, серед іншого, був переконаний, що орендодавець повинен був відмовити у продовженні договору оренди в зв`язку з порушенням процедури подачі заяви.

Господарський суд Рівненської області рішенням від 28.05.2024 у справі №918/312/24 відмовив в позові ТОВ "ВЕАР" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Філії "Рокитнівське лісове господарство "Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про визнання недійсним договору про внесення змін до договору оренди державного майна №1297-2015 від 11.02.2015 щодо продовження договору за результатами аукціону (шляхом викладення в новій редакції).

Як вказує позивач, при зверненні до суду із цим позовом, за відповідачем рахується заборгованість по Договору оренди в сумі 256 291 грн 11 коп., з яких 86 899 грн 45 коп. заборгованості з орендної плати та 169 391 грн 66 коп. неустойки.

Окрім того, станом на момент пред`явлення позову, відповідач не повернув один з об`єктів оренди - будівлю консервного цеху, площею 1 492, 80 кв.м., що розташована за адресою: Рівненська обл., смт Рокитне, вул. Шевченка, 16.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону.

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 132 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, орендна плата спрямовується: за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління МКІП, - на період до 31 грудня 2021 р., та державних підприємств, організацій, установ та закладів, яким указом Президента України надано статус національних та які провадять діяльність з організації конгресів і торговельних виставок) - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків балансоутримувачу майна.

За умовами п. 3.3. Незмінюваних умов договору, орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 15 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.

Згідно з пунктом 15 Умов Договору співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору становить: 30 % суми орендної плати орендар сплачує балансоутримувачу; 70% - до державного бюджету.

Крім того, відповідно до п. 3.8. Незмінюваних умов договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або балансоутримувачем ( в частині, належній балансоутримувачу).

Під час апеляційного перегляду позивач подав уточнений розрахунок суми основного боргу, відповідно до якого заборгованість відповідача за Договором оренди, в частині суми належної до сплати до державного бюджету, становить 81 982 грн 20 коп.

Перевіривши вказаний розрахунок, апеляційний господарський суд вказує, що він є арифметично вірним, відповідає умовам Договору оренди та нормам законодавства.

Крім того, суд вказує, що спірна сума є 70 % від загальної суми орендної плати, котра підлягала сплаті до державного бюджету і саме Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях уповноважене на пред`явлення позову про стягнення такої заборгованості.

В свою чергу, відповідач не надав власного контррорахунку суми боргу.

Таким чином, до стягнення із відповідача підлягає основна заборгованість в розмірі 81 982 грн. 20 коп. і в цьому випадку вказана сума підлягає до стягненню не на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, як про це вказано в оскарженому рішенні суду першої інстанції, а в дохід держави, на рахунок, вказаний в п. 14 Умов Договору.

Тому, апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в цій справі в частині стягнення 4 917 грн 25 коп. основного боргу, а також зміни рішення в частині порядку стягнення такої суми, стягнувши її в дохід держави, а не на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

Щодо закінчення строку дії Договору оренди та нарахування позивачем неустойки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В п. 12.1. Умов Договору сторони погодили строк Договору від 24.09.2021 - 5 років з дати набрання чинності цим договором.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Порядок дострокового припинення Договору оренди та підстави такого припинення, за ініціативою Орендодавця, врегульовані п. п. 12.7., 12.8 Договору.

Судом апеляційної інстанції вище встановлено, що в зв`язку із не усуненням порушення (орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців), позивач листом №11-02.1-0962 від 18.03.2024 повідомив орендаря про дострокове припинення Договору оренди державного майна №1297-2015 від 11.02.2015. До вказаного листа додано зразок Акту повернення з оренди нерухомого /іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності - на двох аркушах.

Вказаний лист № 11-02.1-0962 від 18.03.2024 відповідач не отримав, що стверджується довідкою Укрпошти на поштовому конверті про повернення. Повідомлення повернулося за зворотньою адресою 20.03.2024.

Тому, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду проте, що Договір оренди від 24.09.2021 припинився на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем орендарю листа від 18.03.2024 про дострокове припинення цього договору. П`ятим робочим днем після надіслання листа від 18.03.2024 - є 25.03.2024.

За приписами ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1).

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення (ч. 2).

Невиконання наймачем передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності, як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.07.2023 у справі № 924/746/22, від 19.10.2021 у справі № 922/4268/20.

Для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 цього Кодексу. При цьому для застосування відповідальності, передбаченої наведеною нормою, важливим є встановлення наявності в орендаря можливості передати майно, що було предметом оренди, та умисного невиконання ним цього обов`язку. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.08.2019 у справі № 910/13695/18.

Матеріалами справи підтверджено, що обов`язок орендаря повернути об`єкти оренди виник із дати припинення дії Договору - 25.03.2024 та тривав до 28.03.2024 включно. Відтак із 29.03.2024 відповідач вважається таким, що прострочив повернення об`єкту з оренди, а тому саме з даної дати розпочинається нарахування неустойки за користування державним майном.

При цьому, звертаючись до суду із позовом, позивач проводив нарахування із 25.03.2024, що не узгоджується із викладеним. Між тим, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, надавши на виконання вимог ухвали суд апеляційної інстанції розрахунок суми неустойки, за яким до стягнення із відповідача підлягає 166 739 грн 06 коп. неустойки за несвоєчасне повернення об`єкта оренди.

Перевіривши вказаний рахунок, апеляційний господарський суд вказує, що такий розрахунок відповідає обставинами справи, приписам чинного законодавства та умовам Договору оренди.

Враховуючи, що відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що зумовлюють наявність правових підстав для нарахування відповідачу неустойки у розмірі подвійної плати за час прострочення повернення орендованого майна після закінчення договору оренди, тому Регіональне відділення правомірно нарахувало 166 739 грн 06 коп. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення.

Нарахування неустойки у розмірі 2 652 грн 60 коп. за період із 25.03.2024 до 28.03.2024 є безпідставним.

В той же час, відповідно до п. 4.4. Незмінюваних умов договору якщо орендар не повертає майно після отримання від балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого майна, орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення цього договору.

Тобто, така неустойка підлягає стягненню в дохід держави, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід також змінити, стягнувши її в дохід держави, а не на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

Щодо посилання скаржника на не зарахування суми забезпечувального депозиту на погашення заборгованості, суд вказує таке.

Відповідно до п. 4.5. Незмінюваних умов договору з метою виконання зобов`язань орендаря за цим договором, а також за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю до або в день підписання цього договору орендар сплачує на рахунок орендодавця забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному п. 11 Умов.

Згідно з п. 11 Умов Договору сума забезпечувального депозиту: 2 місячні орендні плати, але в будь-якому разі у розмірі не меншому, ніж розмір мінімальної заробітної плати станом на перше число місяця, в якому укладається цей договір - 53 507 грн 48 коп. (без ПДВ).

У відповідності до п. 4.6. Незмінюваних умов договору орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від балансоутримувача примірника акта повернення з оренди орендованого майна підписаного без зауважень балансоутримувача, або здійснює вирахування сум, визначених у пункті 4.8. даного договору, у разі наявності зауважень балансоутримувача або орендодавця.

Орендодавець перераховує забезпечувальний депозит у повному обсязі до державного бюджету, якщо:

- орендар відмовився від підписання акта повернення з оренди орендованого майна у строк, зазначений цим договором, або створює перешкоди у доступі до орендованого майна представникам балансоутримувача або орендодавця з метою складання такого акта;

- орендар не підписав у встановлені строки договір оренди майна за результатами проведеного аукціону на продовження цього договору оренди в якому орендар оголошений переможцем. (п. 4.7. Незмінюваних умов договору).

Згідно з п. 4.8. Незмінюваних умов договору орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від балансоутримувача примірника акту повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями (або за наявності зауважень орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань Орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань Орендаря у такій черговості:

- у першу чергу погашаються зобов`язання Орендаря із сплати пені (пункт 3.9 цього договору) (у такому разі відповідна суму забезпечувального депозиту розподіляється між державним бюджетом і Балансоутримувачем);

- у другу чергу погашаються зобов`язання Орендаря із сплати неустойки (пункт 4.4 цього договору);

- у третю чергу погашаються зобов`язання Орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до пункту 16 Умов підлягає сплаті до державного бюджету;

- у четверту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до п. 16 Умов підлягає сплаті балансоутримувачу;

- у п`яту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати балансоутримувачу платежів за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю;

- у шосту чергу погашаються зобов`язання орендаря з компенсації суми збитків, завданих орендованому майну;

- у сьому чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати інших платежів за цим договором або в рахунок погашення інших невиконаних орендарем зобов`язань за договором.

Орендодавець повертає орендарю суму забезпечувального депозиту, яка залишилась після здійснення вирахувань, передбачених цим пунктом.

За наведеного, суд першої інстанції вірно виснував, що оскільки відповідач не повернув об`єкти оренди після припинення 25.03.2024 дії Договору за актом повернення з оренди орендованого майна, не ініціював повернення орендованого майна незважаючи на такий обов`язок, що випливає із закону та Договору, - забезпечувальний депозит у розмірі 53 507 грн 48 коп. не може бути зарахований в рахунок ані неустойки, ані основного боргу перед позивачем.

Такий забезпечувальний депозит підлягає перерахунку в повному обсязі до державного бюджету з огляду на п. 4.7. Договору. Лише після добровільного виконання орендарем умов Договору і закону щодо повернення майна вказаний депозит міг би бути повернений орендарю.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що відповідач вживав хоча б якихось заходів щодо виконання свого зобов`язання повернути об`єкт оренди позивачу після закінчення строку дії договору. Жодної причини неможливості виконати свій обов`язок щодо повернення об`єкта оренди Відповідачем суду не обґрунтовано.

Аргументи відповідача про те, що умови договору оренди ставлять відповідача у залежність від дій балансоутримувача щодо повернення об`єкта оренди, які останній не здійснив (виготовлення акта про повернення майна, надання його для підписання орендареві, огляд майна), не свідчать про наявність підстав для звільнення орендаря від обов`язку повернення майна чи про наявність підстав для його звільнення від сплати неустойки за неповернення майна.

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі.

Тому, вказані вище доводи скаржника спростовуються викладеним.

Щодо позову в частині виселення відповідача, апеляційний господарський суд вказує таке.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно до п. 4.3 Незмінюваних умов договору майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Балансоутримувачем та Орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Як зазначено вище, доказів повернення відповідачем орендованого майна матеріали цієї справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на припиненням Договору оренди, відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі (повернення) спірного майна позивачу, то місцевий господарський сул вірно виснував про задоволення позову в частині усунення перешкод в користуванні державним майном, шляхом виселення ТОВ "ВЕАР" із займаного приміщення - будівлі консервного цеху.

Посилання відповідача про те, що продаж орендованого майна, без належного повернення об`єктів оренди, суперечить умовам Договору оренди від 24.09.2021, є помилковими оскільки відповідач після припинення такого договору мав повернути таке майно орендодавцю, що передбачено як самим Договором оренди, так і нормами законодавства, наведеними вище.

Неповернення відповідачем орендованого майна не перебуває в зв`язку із можливістю реалізації такого майна позивачем у порядку, встановленому законом.

Також, як вірно вказано судом першої інстанції питання щодо правомірності проведення аукціону з продажу майна в 2024 році не входить до кола обставин, що підлягають встановленню судом при розгляді спору у справі № 918/988/24.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, частково знайшли своє відображення під час апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі № 918/988/24 слід скасувати в частині стягнення 4 917 грн 25 коп. основного боргу та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, а також змінити вказане рішення в мотивувальній та резолютивній частинах щодо стягнення сум основного боргу та неустойки на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях. В решті оскаржене рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Також, за результатом апеляційного перегляду, слід здійснити розподіл судових витрат за загальним правилом, котре визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі № 918/988/24 скасувати в частині стягнення 4 917 грн 25 коп. основного боргу, 42 грн 28 коп. судового збору.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

3. Рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі № 918/988/24 змінити в мотивувальній та резолютивній частинах щодо стягнення сум основного боргу та неустойки на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

4. В решті рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/988/24 залишити без змін, виклавши пункти 2, 5 його резолютивної частини в редакції:

"2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" (34200, Україна, Сарненський р-н, Рівненська обл., селище міського типу Рокитне, вулиця Шевченка, будинок, 2д, код 32354487) в дохід держави (рахунок UA0017338, код одержувача 38012494, банк одержувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), ГУК у Рівн.обл/Сарнен.р-н/22080300) - 81 982 грн 20 коп. основного боргу, 166 739 грн 06 коп. неустойки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" (34200, Україна, Сарненський р-н, Рівненська обл., селище міського типу Рокитне, вулиця Шевченка, будинок, 2д, код 32354487) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, Україна, Рівненський р-н, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Могили Петра, будинок, 24, код 42956062) - 6 758 грн 96 коп. судового збору.

5. В решті позовних вимог про стягнення 4 917 грн 25 коп. основного боргу та 2 652 грн 60 коп. неустойки - відмовити.".

5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, Україна, Рівненський р-н, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Могили Петра, будинок, 24, код 42956062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" (34200, Україна, Сарненський р-н, Рівненська обл., селище міського типу Рокитне, вулиця Шевченка, будинок, 2д, код 32354487) - 110 грн 72 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання цієї постанови.

7. Справу № 918/988/24 надіслати Господарському суду Рівненської області.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "02" червня 2025 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.