ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Справа№ 910/3073/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 про відмову у відкритті провадження

у справі № 910/3073/25 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом ОСОБА_1

до

1) Державної митної служби України

2) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Броварський відділ Державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про повернення безпідставно набутого майна (коштів),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ; апелянт; скаржник) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної митної служби України (надалі - відповідач-1; ДМС України) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (в подальшому - відповідач-2; ЦМУ Міністерства юстиції), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Броварський відділ Державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (в тексті - третя особа; Броварський відділ ДВС) про повернення безпідставно набутого майна (коштів).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі.

За висновками місцевого господарського суду, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках. Разом з тим, в даному випадку до господарського суду звернулась саме фізична особа - ОСОБА_1 з позовом про повернення сплачених нею як фізичною особою суми накладеного штрафу у зв`язку із скасуванням постанови про накладення штрафу. Вказаний спір не є спором, що виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності і нормами чинного ГПК України вирішення вказаного спору не віднесено до компетенції господарських судів. За таких обставин заявлений до розгляду позов не підлягає розгляду в господарських судах України, а має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 про відмову у відкриття провадження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що після набрання законної сили постановою районного суду про закриття провадження у справі № 521/4897/22, кошти, які ОСОБА_1 сплатила до Державного бюджету України (на адресу Броварського відділу ДВС) на виконання постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 12.05.2022 у справі № 521/4897/22, як адміністративно-господарський штраф, стали такими, що знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави. Відтак, спірні правовідносини з приводу повернення відповідної суми стосуються захисту майнових прав позивача як фізичної особи. З огляду на вказане скаржник вважає, що вимога, яку він заявив, належить до юрисдикції господарського суду. А тому враховуючи чинне правове регулювання правовідносини щодо повернення з бюджету коштів, які були сплачені як адміністративно-господарський штраф, але після скасування постанови про застосування штрафу знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави, не є публічно-правовими.

Крім того, апелянт акцентував, що позовна заява ОСОБА_1 надійшла до Господарського суду м. Києва від 13.03.2025. У свою чергу, суд першої інстанції виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження 20.03.2025, що вказує на порушення строку на відкриття провадження у справі або постановлення судового рішення про відмову у такому відкритті. Тобто, суд першої інстанції вирішив питання про відмову у відкритті провадження поза межами строків, передбачених частиною 1 статті 176 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025, апеляційна скарга у справі № 910/3073/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/3073/25. Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 про відмову у відкриття провадження у справі № 910/3073/25 призначено на 05.05.2025.

18.04.2025 на адресу апеляційного господарського суду, через підсистему «Електронний суд», від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ДМС України просить залишити її без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін. Свої твердження відповідач-1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов правильного висновку, що в даному випадку до суду звертається саме фізична особа - ОСОБА_1 з позовом про повернення сплачених нею, як фізичною особою суми накладеного штрафу у зв`язку із скасуванням постанови про накладення штрафу. Вказаний спір не є спором, що виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності і нормами чинного ГПК України вирішення вказаного спору не віднесено до компетенції господарських судів.

Представник апелянта в судовому засіданні 21.05.2025 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 про відмову у відкритті провадження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 21.05.2025 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання 14.05.2025 не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками від 07.05.2025 про доставку електронного документа в електронні кабінети останніх.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представника відповідча-2 та третьої особи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань відповідча-2 та третьої про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідча-2 та третьої, яких належним чином повідомлено про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Також судова колегія вказує, що відзивів/письмових пояснень на апеляційну скаргу від відповідача-2 та третьої особи на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено колегією суддів, Малиновським районним судом міста Одеси здійснювався судовий розгляд справи № 521/4897/22 щодо складеного працівниками Одеської митниці Держмитслужби України 17.12.2021 відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил № 6209/50000/21, за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 12.05.2022 у справі № 521/4897/22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів правопорушення, а саме: 279 720 грн; стягнуто з ОСОБА_1 витрати, понесені під час провадження по справі - 39 801,27 грн та судовий збір - 496,20 грн.

10.11.2022 Броварським відділом ДВС було відкрито виконавче провадження № 70297357 (боржник ОСОБА_1 ), яке 02.02.2023 закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення боржником.

Зокрема, на виконання постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 12.05.2022 у справі № 521/4897/22 ОСОБА_1 сплачено грошові кошти в загальній сумі 308 061 грн на рахунок Броварського відділу ДВС, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 24-1643184/1/С від 24.01.2023.

В той же час, постановою Одеського апеляційного суду від 29.03.2023 у справі 521/4897/22 постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 12.05.2022 скасовано; справу повернуто до Одеської митниці Держмитслужби для проведення додаткової перевірки.

Надалі, постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 30.11.2023 у справі № 521/4897/22 закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням, на момент надходження до суду справи після проведення додаткової перевірки, строків, передбачених ч. 1 ст. 467 МК України.

За вказаної обставини ОСОБА_1 , через представника - адвоката Забунова І.С., звернулась до Одеської митниці Держмитслужби із заявою про повернення коштів, які вона сплатила в якості штрафу, оскільки вказані кошти були перераховані на рахунок стягувача - Одеської митниці Держмитслужби України.

Листом Одеської митниці Держмитслужби України № 7.10-1/22-01/8.19/4083 від 01.03.2024, ОСОБА_1 повідомлено, що 03.02.2023 на дохідний рахунок Одеської митниці, від Броварського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшли кошти в розмірі 279 720 грн.

Листом № 7.10/22-01/8.19/5412 від 22.03.2024 Одеська митниця Держмитслужби України повідомила ОСОБА_1 , що питанням повернення коштів, які були сплачені в якості штрафу, повинен займатися відповідний підрозділ Державної виконавчої служби - Броварський відділ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), оскільки таке повернення може бути здійснено на підставі заяви відповідного платника.

Згідно листа Броварського відділу ДВС від 20.05.2024 № 43768, відсутні правові підстави для повернення коштів боржнику.

Таким чином, вважаючи, що державними органами влади порушено право власності, яке виражається в безпідставному утриманні на балансових рахунках таких органів, належних ОСОБА_1 грошових коштів, остання звернулась за захистом своїх прав з позовом до господарського суду.

З огляду на вказані фактичні обставини цієї справи колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті (заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства), суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 ст. 175 ГПК України).

За змістом статей 4, 20 ГПК України справи в порядку позовного провадження господарським судом розглядаються тоді, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, що визначено ст. 20 ГПК України.

Отже, критеріями розмежування судової юрисдикції (передбаченими законом умовами), за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, згідно з ч. 2 статті 4 ГПК України до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів мають право звернутися юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, у визначених законом випадках.

Відповідно до п. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Як вже зазначалось, в даному випадку до господарського суду звернулась саме фізична особа - ОСОБА_1 з позовом про повернення сплачених нею, як фізичною особою суми накладеного штрафу у зв`язку із скасуванням постанови про накладення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

На вказане, на переконання судової колегії, правильно звернув увагу й суд попередньої інстанції.

Тобто, означений спір не є спором, що виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності. В свою чергу, нормами чинного ГПК України вирішення вказаного спору не віднесено до компетенції господарських судів. Відтак, заявлений до розгляду позов не підлягає розгляду в господарських судах України, а має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

З наведеними висновками суду 1-ої інстанції погоджується й колегія суддів.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для відкриття провадження у господарській справі за відповідним позовом ОСОБА_1 .

За таких обставин, судовою колегією відхиляються, як невмотивовані, відповідні аргументи скаржника про те, що вимога, яку він заявив, належить до юрисдикції господарського суду.

Щодо тверджень апелянта про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали внаслідок прийняття судом першої інстанції такої поза межами строків, передбачених частиною 1 статті 176 ГПК України, то судова колегія акцентує, що в силу абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В той же час, враховуючи, що місцевим господарським судом прийнято по суті законне та обґрунтоване відповідне судове рішення, зазначені позивачем у апеляційній скарзі доводи у окреслених межах відхиляються колегією суддів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, судова колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у справі, що розглядається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оскільки підстави для скасування оскаржуваної ухвали у справі та задоволення апеляційної скарги відсутні, судовий збір за її подання слід покласти на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/3073/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/3073/25 про відмову у відкритті провадження - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на ОСОБА_1 .

4. Справу № 910/3073/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.06.2025.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак