ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2795/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту)

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.03.2025, ухвалене суддею Цісельським О.В., м. Одеса

у справі № 916/2795/24

за позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту)

до відповідача: Комунального підприємства «Бюро регіонального розвитку»

про: стягнення 95800,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (далі ДП «АМПУ») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Бюро регіонального розвитку» (далі КП «Бюро регіонального розвитку»), в якому просило суд стягнути з останнього заборгованість у загальному розмірі 95800,68 грн, яка складається з 49080,96 грн основного боргу, 33416,41 грн пені, 2742,47 грн 3% річних та 10560,84 грн інфляційних втрат.

Позов мотивований неналежним виконання КП «Бюро регіонального розвитку» прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (як Орендодавцем), КП «Бюро регіонального розвитку» (як Орендарем) та Одеською філією ДП «АМПУ» (як Балансоутримувачем) договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 06.06.2019 № 83 (далі договір оренди) в частині повного та своєчасного перерахування на користь Балансоутримувача 30 % орендної плати за період з 01.06.2020 по 31.03.2024.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.03.2025 у справі № 916/2795/24 позов ДП «АМПУ» задоволено частково, стягнуто з КП «Бюро регіонального розвитку» на його користь суму основної заборгованості в розмірі 14,44 грн, пеню в розмірі 11,09 грн, 3% річних в розмірі 1,47 грн та інфляційні втрати в розмірі 6,99 грн, а також судовий збір в розмірі 1,07 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що строк дії договору оренди, про неналежне виконання якого заявлено позов у дані справі, закінчився 31.12.2020, а тому правові підстави для стягнення орендної плати, нарахованої протягом січня 2021 - березня 2024 року, відсутні, як і відсутні правові підстави для стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, нарахованих у зв`язку із несвоєчасним внесенням орендної плати. За таких підстав, суд стягнув заборгованість за договором лише за червень та грудень 2020 року.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що об`єкт оренди відповідачем повернуто не було, що свідчить про те, що в період з червня 2020 по березень 2024 включно, тобто в період, за який ДП «АМПУ» намагається стягнути заборгованість та штрафні санкції за договором, майно перебуває у користуванні відповідача.

Скаржник вважає, що оскільки до наймача не висловлювалися заперечення та не направлялись вимоги повернути орендоване майно, у даному випадку відбулось автоматичне продовження дії договору за принципом мовчазної згоди. Проте, суд першої інстанції в порушення умов договору, приписів ст. 764 ЦК України та за відсутності доказів щодо наявності вимог про повернення майна безпідставно визнав договір таким, що припинив свою дію без автоматичного продовження.

Крім того, скаржник звертає увагу на п. 3.11. договору, яким передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу. Тобто, навіть у випадку припинення договору, все одно стягується орендна плата за договором до дати повернення майна з оренди. Проте, суд першої інстанції це також враховано не було.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Ярош А.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали даної справи та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження даної справи з суду першої інстанції.

03.04.2025 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Ярош А.І. у відрядженні, за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 справу № 916/2795/24 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М., за апеляційною скаргою ДП «АМПУ» відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено іншим учасникам справи строк до 25.04.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами його направлення іншим учасникам справи) та роз`яснено про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками цієї справи, 06.06.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець), КП «Бюро регіонального розвитку» (Орендар) та Одеською філією ДП «АМПУ» (Балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2640-П-ОДФ-19, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно (нежитлове приміщення третього рівня будівлі морського вокзалу, загальною площею 56,20 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, буд. 6 (далі майно), що обліковується на балансі Одеської філії ДП «АМПУ» (далі Балансоутримувач).

Пунктом 3.6. договору встановлено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорції розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається Орендарем Орендодавцеві, 30% - Балансоутримувачу.

Сторони погодили в пункті 10.1. договору, що його укладено строком до 31.12.2019.

При цьому, п. 3.11. договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

29.01.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та КП «Бюро регіонального розвитку» укладений договір № 3 про внесення змін до договору оренди, яким:

- продовжено термін дії договору до 31.12.2020 включно.

- доповнено п. 3.1. договору абзацом наступного змісту: «Загальна сума орендної плати за 2020 складає 36968,64 грн (без врахування майбутніх індексів інфляції, після їх повідомлення Держкомстатом). Вказана сума може бути змінена у разі зміни чинного законодавства.».

В матеріалах справи наявні рахунки Балансоутримувача за період з червня 2020 року по березень 2024 року.

Матеріали справи також містять платіжне доручення № 90_9G017/898 від 16.09.2020 на суму 9336,50 грн та платіжне доручення № 162_CU022/374 від 30.12.2020 на суму 3205,68 грн, які підтверджують перерахування відповідачем визначеної договором орендної плати на рахунок позивача.

З метою досудового врегулювання спору, позивач 29.08.2023 звернувся до відповідача з претензією № 1739/19-03-14/Вих про погашення заборгованості за договором оренди у загальній сумі 52675,50 грн за період з 01.06.2020 по 30.06.2023, у тому числі основної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат. Додатками до вказаної претензії визначено рахунки та акти за період з червня 2020 року по червень 2023 року.

Матеріали справи місять докази направлення даної претензії на електронну пошту .

У зв`язку з тим, що відповідачем не було здійснено оплату за користування орендованим майном, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 01.06.2020 по 31.03.2024 у розмірі 49080,96 грн, пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 33416,41 грн, 3% річних у розмірі 2742,47 грн та інфляційні втрати в розмірі 10560,84 грн.

Як вже зазначалось вище, частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що строк дії договору оренди, про неналежне виконання якого заявлено позов у дані справі, закінчився 31.12.2020, а тому правові підстави для стягнення орендної плати, нарахованої протягом січня 2021 - березня 2024 року, відсутні, як і відсутні правові підстави для стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, нарахованих у зв`язку із несвоєчасним внесенням орендної плати. За таких підстав, суд стягнув заборгованість за договором лише за червень та грудень 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи приписи вищевказаної норми, колегія суддів у даному випадку переглядає законність і обґрунтованість рішення Господарського суду Одеської області від 07.03.2025 у справі № 916/2795/24 лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги ДП «АМПУ».

Фактично, доводи скаржника зводяться до того, що укладений між сторонами договір оренди продовжив свою дію відповідно до приписів ст. 764 ЦК України, а також, що у будь-якому випадку, навіть у випадку припинення договору, все одно стягується орендна плата за договором до дати повернення майна з оренди відповідно до п. 3.11. договору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи та аргументи скаржника, з огляду на наступне.

Щодо строку дії договору.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статей 626 - 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 283 ГК України, відповідно до якої за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами ч. 1 ст. 284 ГК України унормовано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за договором між сторонами виникли орендні правовідносини.

При цьому, враховуючи те, що спірні правовідносини стосуються оренди державного майна, то до них підлягають застосуванню положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею майна державної та комунальної власності в оренду та відносини між орендарем та орендодавцем.

На час укладення договору оренди діяли положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-XII.

03.10.2019 прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ (далі Закон № 157-ІХ), у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих норм).

Пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №157-IX визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Ураховуючи опублікування тексту Закону № 157-ІХ в офіційному друкованому виданні «Голос України» 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і введений в дію з 01.02.2020, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його норми (за винятком норм, наведених у розділі «Прикінцеві та перехідні положення»).

При цьому, за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (ч. 1 ст. 5 ЦК України).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Колегія суддів зазначає, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України № 2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абз. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом № 157-ІХ.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 907/720/20 та від 09.11.2021 у справі №908/2637/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне застосувати дані у висновки при розгляді цієї справи.

Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону № 2269-XII, в тому числі й у період після втрати вказаним законом чинності.

Як вже зазначалось, 29.01.2020 між сторонами укладено договір № 3 про внесення змін до договору оренди, яким продовжено термін дії договору до 31.12.2020 включно.

Отже оскільки строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020, тобто вже після 01.07.2020, до спірних орендних правовідносин сторін у даній справі слід застосовувати положення Закону №157-IX.

Порядок продовження договору оренди встановлений у ст. 18 Закону №157-IX від та у постанові Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна», якою затверджений Порядок передачі в оренду державного та комунального майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №157-IX продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених ч. 2 цієї статті.

Частиною 2 ст. 18 Закону №157-IX передбачено, що без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими ч. 1 ст. 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими ч. 2 ст. 15 цього Закону відповідно до вимог ст. 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абз. 11 та 12 ч. 2 ст. 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону №157-IX договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону №157-IX орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди відповідно до абз. 4 ч. 7 цієї статті, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт. Порядком передачі майна в оренду (для державного майна) або рішенням представницького органу місцевого самоврядування (для комунального майна) на орендаря може бути покладений обов`язок подачі додаткових документів разом із заявою про продовження договору оренди, що продовжується відповідно до частини другої цієї статті.

Частиною 8 ст. 15 Закону №157-IX визначено, що передача в оренду майна без проведення аукціону здійснюється виключно в ЕТС. У разі надходження заяви про оренду від особи, яка має право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону, інформація про об`єкт, який передається в оренду, та укладений договір публікуються в ЕТС.

Підстави для відмови у продовженні договору оренди визначені у ст. 19 Закону №157-. Так, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.

Відповідно до п. 135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна орендар, що має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Пунктом 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна передбачено, що заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Орендар додає до заяви документи, передбачені пунктом 113 цього Порядку та звіт про оцінку майна. Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №157-IX цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року, крім: положень статей 5, 6, 11, 14, частини восьмої статті 15, частини шостої статті 16 цього Закону (в частині роботи ЕТС), які стосуються внесення (включення) та опублікування інформації в ЕТС, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в ЕТС, опублікування в ЕТС Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, які вводяться в дію з 1 жовтня 2020 року. Внесення (включення) та опублікування інформації, оприлюднення Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, що передбачені статтями 5, 6, 14, частиною восьмою статті 15, частиною шостою статті 16 цього Закону, здійснюються на офіційних вебсайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування, до моменту введення в дію положень, передбачених цим підпунктом. Подання заяв, у тому числі заяв на оренду, передбачених статтями 6, 11, 14 цього Закону, здійснюється в паперовій або в електронній формі (без використання ЕТС) до моменту введення в дію положень, передбачених цим підпунктом пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень.

Згідно із підпунктом 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оренди державного та комунального майна» від 03.06.2020 №483 до початку роботи електронної торгової системи Порядок у частині внесення (включення) та оприлюднення інформації в електронній торговій системі, надсилання інформації про потенційний об`єкт оренди, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в електронній торговій системі, оприлюднення в електронній торговій системі Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, що передбачені статтями 5, 6, 11, 14, частиною восьмою статті 15, частиною шостою статті 16 Закону (в частині роботи електронної торгової системи), застосовується у такий спосіб: шляхом оприлюднення на офіційних веб-сайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування або уповноваженого ним органу; шляхом внесення, подання, надсилання в паперовій або в електронній формі (без використання електронної торгової системи). Надсилання інформації про потенційний об`єкт оренди до початку роботи електронної торгової системи може здійснюватися через електронну торгову систему в разі наявності такої технічної можливості.

Таким чином, для продовження договору оренди комунального майна орендар зобов`язаний надати орендодавцю в установлений строк (не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди) відповідну заяву, яка починаючи з 01.10.2020 подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі, та звіт про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Матеріали цієї справи не містять доказів того, що Орендарем здійснювалися заходи щодо продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а саме: подання у встановлені строки відповідної заяви про продовження договору оренди разом із документами, передбаченими пунктом 113 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, та звітом про оцінку майна, який підлягає рецензуванню відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Вказані обставини відповідно до положень ст. 18 Закону №157-IX унеможливлюють продовження строку дії договору на той самий термін і на тих самих умовах, а, отже, договір оренди припинився на підставі ч. 1 ст. 24 Закону № 157-IX у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів цілком погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, про те, що строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020.

Щодо посилання скаржника на приписи ст. 764 ЦК України, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах у співвідношенні із загальним законом (ст. 764 ЦК України та ч. 4 ст. 284 ГК України) спеціальним законом є Закон №157-IX, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого підлягає пріоритетному застосуванню до спірних орендних правовідносин.

Користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ст. 762 ЦК України («Плата за користування майном») і охоронна норма ч. 2 ст. 785 ЦК України («Обов`язки наймача у разі припинення договору найму») не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Щодо п. 3.11. договору.

Так, вказаною умовою договору визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що положення п. 3 ч. 1 ст. 6 та ст. 627 ЦК України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства.

Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії договору оренди не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Наведений підхід у регулюванні орендних правовідносин, вочевидь, не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦЦК України).

З викладеного вбачається, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору оренди (до спливу строку його дії), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

При цьому, якщо орендар не повертає майно після припинення строку дії договору, зокрема у вигляді подальшого неправомірного користування майном, у орендодавця виникає право застосувати передбачений законом спосіб захисту порушеного права - стягнення з орендаря неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України).

Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України.

Таким чином, яким би способом в договорі оренди не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення такого договору, проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 ЦК України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений вказаною нормою).

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача саме орендної плати за договором після 31.12.2020.

Враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 07.03.2025 у справі № 916/2795/24 - без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська