РІШЕННЯ

м. Київ

29.05.2025Справа № 910/1578/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Бевзи А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №910/1578/25 за позовом Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» до Приватної організації «Дитячо-юнацька спортивна школа «Столиця-Спорт» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Десна» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів 1) приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобкова Олександра Вікторовича та 2) Міністерства юстиції України про скасування державної реєстрації права власності, за участю представників позивача Комара Д.Ю., відповідача 2 Мартинюка А.П., третьої особи 2 Вальчука М.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю державної реєстрації права власності на житловий будинок за відповідачем-2, оскільки реєстрація права власності здійснена щодо об`єкта самочинного будівництва, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :66:438:0193, користувачем якої є позивач.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Відповідно до п. 1.1. статуту позивача, Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Квант» є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності. Регулювання, контроль та координація діяльності підприємства здійснюються Акціонерним товариством «Українська оборонна промисловість», як уповноваженим суб`єктом управління об`єктами державної власності.

2.2. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 30.05.2017 у справі №2-2502/1/2010, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 66:438 належить на праві власності державі та знаходиться в користуванні ДП «Квант».

2.3. Також, вказаним рішенням встановлено, що житловий будинок №18-А по вул. Труханівська збудований на земельній ділянці кадастровий номер 66:438, що належить на праві власності державі та знаходиться в користуванні ДП «Квант», будівництво проведене самовільно, дозволи на забудову та згоди місцевих органів влади і землекористувача щодо набуття права власності на вказане нерухоме майно ОСОБА_1 не надавалися, у технічному паспорті на будинок також вказано, що документи на відведення земельної ділянки не подані, об`єкт не прийнятий в експлуатацію, розпорядження про присвоєння поштової адреси в БТІ не подано, дозвільна документація на будівництво в БТІ не подана.

2.4. Державним підприємством «Науково-дослідний інститут «Квант» ініційовано в судовому порядку спір щодо скасування державної реєстрації права власності від 24.04.2014 на нерухоме майно - житловий будинок в АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_1 здійснити знесення самочинно побудованого об`єкта нерухомого майна.

2.5. За наслідками вирішення спору в межах справи №755/16890/17, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2019, залишеним в силі постановою КЦС ВС від 19.01.2022 у справі № 755/16890/17, скасовано державну реєстрацію права власності від 24.04.2014 за номером запису 5448630 на нерухоме майно - житловий будинок площею 258.6 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Труханівська 18А, на ім`я «Дитячо-юнацька спортивна школа «Столиця - Спорт», проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії та номер 2732 від 23.04.2014, укладеного між ОСОБА_2 та «Дитячо-юнацька спортивна школа «Столиця - Спорт»; скасовано державну реєстрацію права власності від 13 грудня 2013 року за номером запису 3844057 на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площею 258.6 кв.м., на ім`я ОСОБА_2 , проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасією Сергіївною на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 4538 від 13.12.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок здійснити знесення самочинно побудованого ним нерухомого майна житлового будинку площею 258,6 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Труханівська 18А (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00).

2.6. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 421 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

2.7. Таким чином, рішення суду першої інстанції від 03.12.2019 у справі №755/16890/17, набрало законної сили 19.01.2022.

2.8. Так, зокрема, рішеннями судів в межах цивільної справи №755/16890/17 встановлено, що житловий будинок площею 258.6 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Труханівська 18А є самочинно побудований, оскільки спірний житловий будинок побудовано без належних документів та на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, що встановлено низкою судових рішень, тому вказаний об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом, проти визнання права власності на який заперечено позивачем, як єдиним законним користувачем земельної ділянки, у межах якої здійснено досліджуване самочинне будівництво, ураховуючи, що таке самочинне будівництво порушує також і публічний порядок, з огляду на розташування самочинно збудованого об`єкту нерухомості на земельний ділянці державної власності, прибережної захисної смуги, що є природоохоронною територією, об`єктом права власності українського народу.

2.9. Проте, після набрання законної сили 19.01.2022 рішенням суду у цивільній справі, між відповідачами, 17.02.2022, було укладено договір купівлі-продажу №398 житлового будинку площею 258.6 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Труханівська 18А, та який мав станом на день відчуження, статус самочинно збудованого об`єкта.

2.10. Договір купівлі-продажу №398 від 19.01.2022 посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.М.

2.11. Цим же нотаріусом здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 258.6 (кв.м), за адресою: місто Київ, вулиця Труханівська, 18А (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00), за ТОВ «Спортивний клуб «Десна» індексний номер: 63533844.

2.12. Позивач вказує на нікчемність договору купівлі-продажу №398 від 19.01.2022, оскільки такий договір укладений щодо самочинної забудови, а продавець нерухомого майна на момент укладення договору не був власником майна і не мав права ним розпоряджатись. Зважаючи на нікчемність договору купівлі-продажу майна, наявні підстави, для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

2.13. Для досудового врегулювання спору, позивач, в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», звертався до Міністерства Юстиції України зі скаргою на рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В.

2.14. Втім, наказом Міністерства юстиції України № 1589/7 від 03.07.2023 відмовлено у задоволенні скарги та встановлено відповідність оскаржуваного рішення законодавству у сфері державної реєстрації прав.

2.15. За твердженнями позивача, незаконне рішення про реєстрацію за ТОВ «Спортивний клуб «Десна» права власності на житловий будинок площею 258,6 кв. м., який розміщений на земельній ділянці бази «Імпульс», що належить державі та перебуває в користуванні ДП «НДІ «Квант», створює користувачеві та власникові земельної ділянки перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою, у т.ч. здійснення продажу або передачі земельної ділянки у користування на конкурентних засадах. Зважаючи на неможливість захистити свої порушені права в досудовому порядку ДП «НДІ «Квант» звернулось до суду з розглядуваним позовом.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1 Предметом даного позову є скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок площею 258.6 (кв.м), за адресою: місто Київ, вулиця Труханівська, 18А (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00), за ТОВ «Спортивний клуб «Десна», проведену 17.02.2022 20:47:39 індексний номер 63533844, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, Київської області Бобковим Олександром Вікторовичем, на підставі договору купівлі-продажу, житлового будинку, серія та номер: 398, виданого 17.02.2022.

3.2. Юридичними підставами позову (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) є статті 11, 16, 202, 203, 215, 317, 391, 658 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), стаття 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України), статті 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень».

3.3. Фактичними підставами позову є невідповідність правочину щодо відчуження майна та реєстрації права власності на майно вимогам законодавства.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧІВ. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧІВ.

4.1. Відповідачі відзив на позов не надали. Про наявність справи у провадженні суду ознайомлені, про що свідчить подання 24.04.2025 та 20.05.2025 заяв про ознайомлення з матеріалами справи/про вступ у справу як представника.

4.2. 20.05.2025 від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та про повернення до стадії підготовчого засідання.

5. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ТРЕТІХ ОСІБ. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧІВ.

5.1. Міністерство юстиції України подало письмові пояснення третьої особи в яких повідомило про обставини розгляду скарги позивача на рішення від 17.02.2022 № 63533844, прийняте приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В., щодо житлового будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Труханівська, будинок 18А.

5.2. Приватний нотаріус Бобков О.В. подав письмові пояснення в яких повідомив що ним було проведено перевірку відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за результатами якої не було виявлено обтяжень щодо нерухомого майна.

6. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

6.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.03.2025. Витребувано від відповідача-2, приватного нотаріуса та Міністерства юстиції України документи, згідно з резолютивною частиною ухвали.

6.2. Підготовчі засідання 18.03.2025 та 08.04.2025 відкладались. Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 залучено до участі у справі третіх осіб.

6.3. У підготовчому засіданні 22.04.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.05.2025.

6.4. 23.04.2025 постановлено окрему ухвалу щодо дій приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобкова Олександра Вікторовича, пов`язаних із невиконанням вимог ухвали суду від 08.04.2025 щодо прибуття в підготовче засідання 22.04.2025.

6.5. У судовому засіданні 06.05.2025 оголошено перерву до 20.05.2025.

6.6. Судове засідання 20.05.2025 відкладено на 29.05.2025.

6.7. У судовому засіданні 29.05.2025 суд постановив ухвалу без оформлення окремим документом про залишення клопотання відповідача-2 про повернення на стадію підготовчого провадження без задоволення. Ухвали надіслані судом на поштову адресу відповідача-2 були проігноровані, відповідач-2 не виконав обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету ЄСІТС.

6.8. У судовому засіданні 29.05.2025 відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), було оголошено скорочене рішення, повідомлено присутніх представників, коли буде складено повне судове рішення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

7.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи наявні підстави для скасування державної реєстрації права власності? Якщо так, то чи є це підставою для застосування способів захисту права обраних позивачем?

7.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на перше та друге питання, а відповідачі протилежне.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ СКАСУВАННЯ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ ПРАВА ВЛАСНОСТІ.

8.1. Відповідно до частин другої, третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

8.2. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

8.3. Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

8.4. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

8.5. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Саме такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 202/3520/16-ц.

8.6. У пункті 55 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (провадження № 14-445цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанову від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31-6.33)).

8.7. Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8.8. Преюдиція - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

8.9. Преюдиція ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

8.10. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

8.11. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

8.12. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/14 зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

8.13. Суд зазначає, що у справі №755/16890/17 судами встановлено, що земельна ділянка площею 1,24 га (кадастровий номер 66:438), на якій ОСОБА_1 споруджено житловий будинок площею 258,6 кв. м є державною власністю, відведена ДП «НДІ «Квант» у постійне користування для обслуговування водно-спортивної бази «Імпульс», та розташована у межах прибережної захисної смуги річки Десенка (Чорторій).

8.14. Ураховуючи наведене, а також встановлені, в тому числі, у справі № 2-2502/2010 преюдиційні обставини того, що житловий будинок площею 258.6 (кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці, що належить на праві власності державі та відведена ДП «НДІ «Квант» у постійне користування для влаштування водно-спортивної бази «Імпульс», побудований ОСОБА_1 самовільно, дозволи на будівництво житлового будинку та згоду органи державної влади та землекористувач ДП «НДІ «Квант`щодо набуття ОСОБА_1 права власності на вказане нерухоме майно не надавали, спірна державна реєстрація права власності на майно та відчуження майна за договором купівлі-продажу, здійснені щодо житлового будинку, який є об`єктом самочинного будівництва.

8.15. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

8.16. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.17. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

8.18. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

8.19. Статтею 236 ЦК України, визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

8.20. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

8.21. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись законодавством, діючим на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу №398 від 17.02.2022 укладено відповідачами щодо житлового будинку, який мав станом на день відчуження, статус самочинно збудованого об`єкта.

8.22. Обставини встановлення статусу нежитловому будинку як самочинно збудованого об`єкту були встановлені рішеннями судів. Крім того, відповідач-1 був учасником справи 755/16890/17 та 2-2502/2010, а тому міг та мав знати про статус об`єкта як самочинного.

8.23. Таким чином, правочин купівлі-продажу №398 від 17.02.2022 вчинено щодо самочинного об`єкту нерухомого майна, державна реєстрація права власності на який набута відповідачем-2 без достатніх правових підстав, тому правочин щодо відчуження такого об`єкту нерухомого майна є нікчемним.

8.24. Крім того, судом встановлено, що нікчемність договору купівлі-продажу №398 від 17.02.2022 полягає також у порушенні публічного порядку, оскільки такий правочин спрямований на незаконне користування земельною ділянкою державної власності прибережної захисної смуги, що є природоохоронною територією, об`єктом права власності українського народу, таким чином, посягаючи на суспільні, економічні та соціальні основи держави.

8.25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

8.26. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, що є необхідним для підтвердження права власності, і самостійного значення для виникнення права власності немає, оскільки визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

8.27. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти

8.28. Таким чином здійснення державної реєстрації права власності за відповідачем-2 на житловий будинок який має статус самочинної забудови, не означає (не змінило, не припинило) припинення правового режиму цього нерухомого майна як самочинного будівництва.

8.29. Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

8.30. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).

8.31. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим, а саме: повинно реально відновлювати наявне порушене, оспорене або невизнане право, такий спосіб має відповідати характеру правопорушення та цілям судочинства та не може суперечити принципу верховенства права.

8.32. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19).

8.33. Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

8.34. За змістом частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

8.35. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, в тому числі на землі рекреаційного призначення, землі водного фонду (стаття 19 ЗК України).

8.36. До земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж річок (стаття 58 ЗК України та стаття 4 ВК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

8.37. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61, 62 ЗК України, статті 89, 90 ВК України). Вони встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів (частина друга статті 60 ЗК України, частина друга статі 88 ВК України). У прибережних захисних смугах уздовж річок забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку) пункт 4 частини другої статті 89 ВК України).

8.38. Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон, зокрема, уздовж річок з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України).

8.39. Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та режим обмеженої господарської діяльності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц; від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 40); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 143); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 60); від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 33)).

8.40. ДП «НДІ «Квант» обґрунтовував позовні вимоги тим, що незаконне рішення про реєстрацію за ТОВ «Спортивний клуб «Десна» права власності на житловий будинок площею 258,6 кв. м., який розміщений на земельній ділянці бази «Імпульс», що належить державі та перебуває в користуванні ДП «НДІ «Квант», створює користувачеві та власникові земельної ділянки перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою, у т.ч. здійснення продажу або передачі земельної ділянки у користування на конкурентних засадах.

8.41. Зважаючи на нікчемність правочину купівлі-продажу №398 від 17.02.2022, на підставі якого державний реєстратор здійснив державну реєстрацію права власності за ТОВ «Спортивний клуб «Десна», позовні вимоги ДП «НДІ «Квант» про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем-2 на нерухоме майно - житловий будинок площею 258.6 (кв.м), за адресою: місто Київ, вулиця Труханівська, 18А (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00), підлягають задоволенню.

8.42. За обставинами справи, такий спосіб захисту є ефективним, оскільки державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13).

8.43. Судом встановлено, що житловий будинок є самочинним будівництво, а отже, не може виступати об`єктом права власності, а тому державна реєстрація права власності на нього, як на об`єкт нерухомого майна, за відповідачем-2 на підставі нікчемного договору купівлі-продажу, здійснена приватним нотаріусом Бобковим О.В., підлягає скасуванню.

8.44. Окремо суд зауважує про невиконання приватним нотаріусом Бобковим О.В. вимог законодавства у сфері державної реєстрації при здійсненні державної реєстрації спірного права власності.

8.45. Згідно з п. 7 Порядку № 359/5 під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор у випадках, передбачених законодавством, обов`язково використовує відомості реєстрів, автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи, чи у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

8.46. Отже, обов`язок державного реєстратора перевіряти інформацію, що міститься у публічних державних реєстрах, включаючи автоматизовані інформаційні системи, держателями яких є державні органи, під час проведення реєстраційних дій прямо закріплений у ст. 6 Закону № 755-IV та Порядку № 359/5.

8.47. Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові КАС ВС від 14.05.2025 у справі № 320/14459/24.

8.48. Відповідно до п. п 9, 10, 17 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя 19.04.2018 № 1200/0/15-18, 9) Єдиний державний реєстр судових рішень - державна інформаційна система, що входить до складу Єдиної судової інформаційної системи і забезпечує збирання, облік (реєстрацію), накопичення, зберігання, захист, пошук та перегляд інформаційних ресурсів Реєстру та їх образів. З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Реєстр переходить до її складу; загальний доступ до судових рішень - доступ до образів інформаційних ресурсів Реєстру; судове рішення - процесуальний документ, ухвалений судом (у тому числі слідчим суддею під час досудового розслідування) під час розгляду справи (матеріалів кримінального провадження) на будь-якій стадії судового провадження (ухвала, окрема ухвала, рішення, вирок, постанова, судовий наказ).

8.49. З огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що здійснюючи державну реєстрацію речового права приватний нотаріус, як державний реєстратор прав, зобов`язаний перевірити усю доступну інформацію стосовно об`єкта права, включаючи наявність судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

8.50. Проте, суду не надано доказів того, що здійснюючи оскаржувану реєстрацію права власності приватний нотаріус Бобков О.В. перевіряв у загальнодоступному реєстрі судових рішень відомості про наявність судових рішень ухвалених щодо нежитлового будинку, який є самочинним будівництвом (зокрема, здійснював запит до ЄДРСР). При цьому, судом враховано, що станом на момент посвідчення нікчемного правочину купівлі-продажу та здійснення державної реєстрації прав 17.02.2022 була опублікована (забезпечено надання загального доступу 02.02.2022) постанова КЦС ВС від 19.01.2022 у справі №755/16890/17.

8.51. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

8.52. За наведених обставин, дане рішення суду підлягає виконанню приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В., який здійснив оскаржувану державну реєстрацію прав.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ.

9.1. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028, 00 грн покладаються на відповідачів порівну.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 258.6 (кв.м), за адресою: місто Київ, вулиця Труханівська, 18А (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00), за Товариством з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Десна» (08702, Київська обл., Обухівський р-н, місто Обухів, вул. Каштанова, будинок 16, ), проведену 17.02.2022 20:47:39 індексний номер: 63533844, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, Київської області Бобковим Олександром Вікторовичем, на підставі договору купівлі-продажу, житлового будинку, серія та номер: 398, виданого 17.02.2022.

3. Стягнути з Приватної організації «Дитячо-юнацька спортивна школа «Столиця-Спорт» (03164, місто Київ, вул. Обухівська, будинок 135, ) на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» (03150, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 4, ) 1 514, 00 грн судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Десна» (08702, Київська обл., Обухівський р-н, місто Обухів, вул. Каштанова, будинок 16, ) на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» (03150, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 4, ) 1 514, 00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.06.2025.

Cуддя Ігор Курдельчук