ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"09" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1092/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" про ухвалення додаткового рішення у справі
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди
за участю представників учасників справи:
від позивача: Олег Юдін
від відповідача: не з`явився
Позивач Приватне підприємство "ДОБРОБУТ" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Савранської селищної ради Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди.
Ухвалою суду від 19.03.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.07.2024 позовні вимоги Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" задоволено повністю.

Між цим, враховуючи заявлене представником позивача клопотання про подання доказів понесення витрат на правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, питання щодо розподілу судових витрат в цій частині судом у судовому рішенні не вирішувалось.

Позивачем 12.07.2024 в порядку ч.8 ст.129 ГПК України подано докази про склад понесених витрат на надання правничої допомоги у зв`язку із розглядом даної справи.

Ухвалою суду від 16.07.2024 постановлено розглянути клопотання Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" про ухвалення додаткового рішення впродовж розумного строку; для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання на 11.09.2024.

17.07.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про долучення доказів.

26.08.2024 від Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов запит (ухвала) про направлення до суду апеляційної інстанції матеріалів справи №916/1092/24 у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Савранської селищної ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2024.

У зв`язку з направленням матеріалів справи №916/1092/24 до суду апеляційної інстанції судове засідання, призначене на 11.09.2024, не відбулося.

Ухвалою суду від 14.01.2025 призначено судове засідання на 29.01.2025.

20.01.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів судових витрат разом к клопотанням про поновлення строку для їх подання.

29.01.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відкладено судове засідання на 20.02.2025.

19.02.2025 від Верховного Суду надійшов запит (ухвала) від 03.02.2025 про направлення до суду касаційної інстанції матеріалів справи №916/1092/24 у зв`язку з надходженням від Савранської селищної ради Одеської області касаційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024.

Ухвалою суду від 19.02.2025 зупинено провадження у справі №916/1092/24 в частині розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення до розгляду касаційної скарги Савранської селищної ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2024 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024, та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

12.05.2025 матеріали справи №916/1092/24 повернуто до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 16.05.2025 провадження у справі №916/1092/24 поновлено; призначено судове засідання для розгляду заяви Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" про ухвалення додаткового судового рішення у справі на 29.05.2025.

У судове засідання 29.05.2025 з`явились представники сторін.

Судом ухвалено про залишення клопотання позивача від 20.01.2025 про долучення доказів судових витрат без розгляду, про що постановлено ухвалу без оформлення її окремим документом. Відповідно до положень ч.5 ст.233 ГПК України, вказана ухвала занесена до протоколу судового засідання.

Представник позивача підтримав заяву про розподіл судових витрат, просить стягнути з відповідача 200000,00 грн. на оплату правничої допомоги.

Представник відповідача заперечила проти заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 200000,00 грн., просила суд зменшити розмір витрат до 5000,00 грн.

У судовому засіданні 29.05.2025 господарський оголосив про перехід до стадії ухвалення додаткового рішення та повідомив, що скорочене додаткове рішення буде проголошено о 13 год. 00 хв. 09.06.2025, про що постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати та без оформлення її окремим документом.

В судове засідання 09.06.2025 з`явився представник позивача.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про час проголошення скороченого судового рішення повідомлений належним чином.

Згідно частини 3 статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, додаткове рішення у даній справі ухвалено після закінчення судового розгляду за результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи.

Судом, в порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" про ухвалення додаткового рішення у справі, дослідивши додані до неї докази, заслухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 01.02.2024 між адвокатом Юдіним Олегом Юрійовичем (далі - адвокат) та Приватним підприємством "ДОБРОБУТ" (далі - замовник) укладено договір про надання професійної правничої допомоги №01/02/24.

Згідно з п.1.1. договору, замовник доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати замовнику професійну правничу допомогу, а саме здійснити усі необхідні юридичні дії щодо захисту прав та інтересів замовника у справі щодо оскарження у господарському суді рішення Савранської селищної ради Одеської області від 21.12.2023 року №2499-VIII та укладання додаткової угоди на умовах замовника щодо поновлення договору оренди землі №228 від 24.11.2016 року, згідно якого Приватне підприємство "ДОБРОБУТ" набуло право оренди на земельну ділянку комунальної власності площею 54,0456 га, яка розташована на території Савранської селищної ради, Подільського району, Одеської області (за межами населеного пункту с. Острівка), кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0071, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п. 1.2. договору, з метою виконання своїх обов`язків адвокат надає замовнику наступну професійну правничу допомогу: вивчення матеріалів справи, формування правової позиції у справі та узгодження правової позиції з замовником; самостійний збір доказів, які виявляться необхідними для надання суду; підготовка та подання до суду будь-яких заяв по суті справи, у тому числі позов, відповідь на відзив, заперечення, апеляційні та касаційні скарги на судові рішення, які будуть ухвалені у справі, з якими замовник не буде згодний; підготовка та подання до суду будь-яких заяв з процесуальних питань, у тому числі заяви та клопотання, а також заперечення проти заяв і клопотань, письмові пояснення та міркування з будь-яких обставин спору; представляє інтереси замовника в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій; бере безпосередню участь у врегулюванні спору за участю судді; самостійно веде усі переговори щодо умов мирової угоди; готує та подає до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; надає будь-яку іншу правничу допомогу, яка виявиться необхідною для ефективного захисту прав замовника.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що замовник повинен сплатити адвокату за професійну правничу допомогу гонорар у твердій (фіксованій) сумі, який був визначений за погодженням сторін, у розмірі 300000,00 грн., а саме: підготовка справи до судового розгляду у суді першої інстанції та розгляд справи у суді першої інстанції 200000,00 грн.; підготовка справи до судового розгляду у суді апеляційної інстанції та розгляд справи у суді апеляційної інстанції 50000,00 грн.; підготовка справи до судового розгляду у суді касаційної інстанції та розгляд справи у суді касаційної інстанції 50000,00 грн.

За умовами п. 4.2. договору, при визначенні суми гонорару сторонами було взято до уваги наступні обставини, які впливають на вартість послуг: співмірність із ціною позову - сума гонорару визначена з огляду на економічний ефект, який отримає замовник за 7 років використання орендованої земельної ділянки, що є цілком співмірним, з огляду на запланований обсяг робіт; кваліфікація адвоката - адвокат має 19 років стажу адвокатської практики та більш ніж 23 років юридичної практики, має більш ніж 200 публікацій у провідних ділових виданнях України, є автором чотирьох книг; значенням справи для замовника - справа має величезне значення для замовника, оскільки основним видом діяльності замовника є сільськогосподарське виробництво і втрата права оренди на земельну ділянку площею 54,0456 га призведе до великих збитків у замовника; складність справи - сторони прийшли до згоди, що справа є середньої складності; запланований обсяг послуг та робіт, що має надати (виконати) адвокат - запланований обсяг робіт включає виконання адвокатом необмеженої кількості роботи (надання послуг) які виявляться фактично необхідними під час розгляду справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

За умовами п. 6.2. договору, даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання.

Договір підписано сторонами без будь-яких зауважень.

05.07.2024 адвокатом Юдіним Олегом Юрійовичем (далі - адвокат) та Приватним підприємством "ДОБРОБУТ" (далі - замовник) складено та підписано опис наданих адвокатом послуг за період з 01.03.2024 по 05.07.2024.

Окрім іншого, у вище вказаному описі зазначено, що враховуючи, що позовні вимоги повністю задоволені, ПП "ДОБРОБУТ" має сплатити адвокату Юдіну О.Ю., відповідно до умов п.п.4.1.1 п.4.1 договору про надання професійної правничої допомоги №01/02/24 від 01.02.2024 року суму у розмірі 200000,00 грн.

Опис підписано між сторонами без будь-яких зауважень.

В матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги, виданий адвокатом Юдіним О.Ю., та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Юдіним О.Ю.

У своїх запереченнях відповідач зауважує, що сторонами договору ще до подання позовної заяви від 14.03.2024 регламентовано, що вартість послуг адвоката Юдіна О.Ю. за представництво інтересів ПП "ДОБРОБУТ" в першій інстанції становить 200000,00 грн., а отже позивач на момент подання позовної заяви усвідомлював, що їхні витрати на професійну правничу допомогу адвоката Юдіна О.Ю. в Господарському суді Одеської області становитимуть 200000,00 грн. Всупереч цьому, в абзаці 10 сторінки 14 позовної заяви від 14.03.2024 позивач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 300000,00 грн., тобто, відповідачем у позові цілеспрямовано та без обґрунтованих причин завищено прогнозований розмір своїх витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.

Відповідачем зазначено, що дана судова справа для ПП "ДОБРОБУТ" не має суттєвого впливу, оскільки незалежно від прийнятого Господарським судом Одеської області судового рішення ПП "ДОБРОБУТ" не втрачає право оренди земельної ділянки Савранської селищної територіальної громади за кадастровим номером :01:005:0071 для здійснення сільськогосподарського виробництва продукції, оскільки предметом даного спору є скасування рішення Савранської селищної ради Одеської області від 21.12.2023 року №2499-VIII, яким було поновлено Приватному підприємству "ДОБРОБУТ" договір оренди землі від 24.11.2016 № 228.

Савранська селищна рада наголошує, що послуги адвоката Юдіна О.Ю. по вивченню документів, наявних у ПП "ДОБРОБУТ", з`ясуванню дійсних обставин справи, вивченню поточної судової практики, що стосується підстав та предмету позову, виробленню правової позиції захисту та узгодження її з позивачем і підготовці позовної заяви з додатками, поданню її до суду та скеруванню відповідачу, зазначені в описі робіт (послуг) адвоката за договором у період з 01.03.2024 по 05.07.2024 від 05.07.2024, є такими, що дублюють одна одну і не мають впливу на хід розгляду справи. З огляду на це, послуги, зазначені в пункті 4, 7 та 13 опису робіт, не є фактичними, неминучими та такими, що потребують від адвоката Юдіна О.Ю. значних зусиль.

Також, відповідач зазначає, що всі письмові заяви ПП "ДОБРОБУТ" по суті справи та з процесуальних питань скеровувались до суду та учасникам справи через підсистему Електронний суд, внаслідок чого послуги з відправлення (скерування) позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечень, письмових пояснень, клопотання про залишення без розгляду заперечень і про долучення доказів судових витрат та розподіл судових витрат, зазначені в пункті 5, 8-10, 13-14, 17, 22 опису робіт, не потребували спеціальних професійних навиків адвоката Юдіна О.Ю., а тому не є необхідними і неминучими.

Відповідач стверджує, що явка представника ПП "ДОБРОБУТ" в судові засідання не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду в режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком сторони, послуги, вказані у пунктах 9-10 опису робіт, також не є необхідними та неминучими витратами, що підлягають відшкодуванню.

Також, у запереченнях відповідачем наголошено, що спірним договором передбачено обов`язок ПП "ДОБРОБУТ" сплатити адвокату Юдіну О.Ю. гонорар за надання правничої допомоги по справі № 916/1092/24 у судах першої та апеляційної інстанції протягом 30 робочих днів після прийняття Південно-західним апеляційним господарським судом постанови за наслідками апеляційного перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2024.

При цьому, 17.12.2024 Південно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою залишив без змін рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/1092/24 від 04.07.2024, таким чином, за твердженнями відповідача, ПП "ДОБРОБУТ" до 28 січня 2025 року мало сплатити адвокату Юдіну О.Ю. гонорар за надання правничої допомоги по справі № 916/1092/24 у судах першої та апеляційної інстанцій. Отже, з огляду на не надання позивачем належного документального підтвердження оплати витрат на правничу допомогу адвоката Юдіна О.Ю., ці витрати відповідач вважає належним чином не доведеними.

У письмово викладеному запереченні відповідач просив зменшити розмір витрат на професійну правову допомогу до 0,00 грн. Разом з тим, у судовому засіданні 29.05.2025 представник відповідача клопотала про зменшення розміру витрат до 5000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.ч. 3-6 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

За приписами ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Зазначеним положенням Конституції України відповідає стаття 16 Господарського процесуального кодексу України, приписами якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з преамбулою Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", цей Закон визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до ст.1 Закону, у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 3 статті 4 Закону визначено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі ст. 13 Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Так, з системного аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що до витрат сторін, понесених у зв`язку з розглядом господарської справи, закон відносить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, для надання якої в силу Конституції України діє адвокатура. Між цим, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", який визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність як індивідуально, так і в організаційних формах адвокатської діяльності, перелік яких є вичерпний, а саме - адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За змістом ч. 3 ст. 27 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України, однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна за змістом позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі №910/1344/19).

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Allia№ce Limited" проти України", заява № 19336/04).

Так об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У частині першій статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому, паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19).

Разом з цим, Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Також, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №910/6416/22, від 15.08.2024 у справі №910/18756/23.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Оцінка обґрунтованості та пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, а також підтвердженості таких витрат вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

При зменшенні витрат на правову допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі у судах першої та апеляційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додаткових постановах Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22, від 06.05.2025 у справі № 912/909/23).

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить з наступного.

Щодо заперечень відповідача, що стосується відсутності доказів оплати послуг за надання правничої допомоги по справі № 916/1092/24.

Так, об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.

Щодо доводів відповідача про невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу наведеному у позовній заяві орієнтовному розрахунку судових витрат.

Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 300000,00 грн.

В свою чергу, пунктом 4.1. договору про надання професійної правничої допомоги №01/02/24 передбачено, що замовник повинен сплатити адвокату за професійну правничу допомогу гонорар у твердій (фіксованій) сумі, який був визначений за погодженням сторін, у розмірі 300000,00грн., а саме: підготовка справи до судового розгляду у суді першої інстанції та розгляд справи у суді першої інстанції 200000,00 грн.; підготовка справи до судового розгляду у суді апеляційної інстанції та розгляд справи у суді апеляційної інстанції 50000,00 грн.; підготовка справи до судового розгляду у суді касаційної інстанції та розгляд справи у суді касаційної інстанції 50000,00 грн.

Тобто, з вказаного вбачається, що позивачем заявлено очікуваний розмір витрат на правову допомогу не тільки щодо розгляду цієї справи Господарським судом Одеської області, а і у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Разом з цим, наразі судом розглядається питання щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу за підготовку та розгляд цієї справи у суді першої інстанції.

Щодо інших заперечень відповідача, суд зазначає про таке.

Так, Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Розглянувши та оцінивши надані до матеріалів справи заперечення відповідача про розподіл судових витрат господарський суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. на правничу допомогу, про що клопотав представник відповідача у судовому засіданні 29.05.2025, не ґрунтується ані на фактичних обставинах, встановлених судом, ані на нормах процесуального закону, а також порушує право позивача на правомірне очікування стороною відшкодування своїх розумних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, у постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Оцінюючи співмірність витрат позивача на оплату послуг адвоката за надання правової допомоги у цій справі в розмірі 200000,00 грн. з обґрунтованістю та пропорційністю до предмета спору, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу не є пропорційним до предмета спору та є необґрунтованим, виходячи з того, що у цій справі предметом судового розгляду є немайновий позов, тобто вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Також, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) з огляду на таке.

Так, з опису робіт (послуг) адвоката за договором у період з 01.03.2024 по 05.07.2024 вбачається, що адвокатом, зокрема, виконані наступні роботи (надані послуги): вивчення документів, наявних у ПП "ДОБРОБУТ", з`ясування дійсних обставин справи, вивчення поточної судової практики, що стосується підстав та предмету позову, вироблення правової позиції захисту та узгодження її з ПП "ДОБРОБУТ", підготовка позовної заяви з додатками та подання її до суду, скерування відповідачу (пункт 1-5 опису робіт).

Суд зауважує, що правовий аналіз внутрішніх документів довірителя, аналіз судової практики, написання позовної заяви, формування належним чином позовної заяви з додатками до суду та направлення відповідачу фактично охоплюється виконаною роботою щодо підготовки позову. При цьому суд наголошує, що ця справа не є складною, практика з розгляду відповідних спорів є сталою, обсяг доказів, наданий позивачем, є незначним.

Крім цього, такі роботи як вивчення відзиву на позовну заяву та доданих документів, вироблення правової позиції захисту з приводу доводів, зазначених відповідачем у відзиві, та узгодження її з ПП "ДОБРОБУТ", підготовка відповіді на відзив та відправлення цих документів відповідачу і до суду (пункт 6-8 опису) охоплюються виконаною роботою щодо підготовки відповіді на відзив.

Також, з вказаного опису вбачається і наявність інших виконаних робіт, які охоплюються одною виконаною роботою, зокрема, п.п 12-14 опису (виконана робота щодо опрацювання заперечення відповідача) та 16-18 опису (виконана робота щодо підготовки пояснень).

Крім того, суд вважає безпідставним включення до складу правничих послуг складання опису робіт (послуг) адвоката за договором у період з 01.03.2024 по 05.07.2024; підготовку і подання клопотання про долучення доказів судових витрат та розподіл судових витрат, оскільки ці дії не передбачають додаткового самостійного правового результату при розгляді спору по суті.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 також наголосила, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактичною заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд враховує, що за своєю категорією дана справа є спором середньої складності.

На думку суду, витрати на оплату послуг адвоката є дійсними та частково необхідними, проте їх розмір не може вважатись розумним, оскільки не є повністю співмірним зі складністю і обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Отже, з огляду на специфіку справи, результат її вирішення, сталу судову практику з розгляду даних спорів, обсяг, вид та зміст наданих послуг, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/1092/24 є завищеним, а тому не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 200000,00 грн. у суді першої інстанції.

На переконання суду, покладення на відповідача витрат на правову допомогу у повному обсязі становитиме надмірний тягар для особи, що створить дисбаланс у правовідносинах сторін.

Дослідивши заяву Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надані на її підтвердження докази, а також заперечення відповідача щодо їх стягнення, з урахуванням положень наведених норм, сталої судової практики з відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, керуючись, у тому числі, такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи; розумність розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, принципів рівності та змагальності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаного клопотання.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, зважаючи на складність справи, є розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 20000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. 00 коп. покладаються на відповідача. У відшкодуванні понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 180000,00 грн. суд відмовляє та, відповідно, не покладає такі витрати на відповідача.

Суд зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини позивача з адвокатом за укладеним договором, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73-79, 86, 126, 129, 236 - 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Заяву Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Савранської селищної ради Одеської області (, 66200, Одеська обл., Подільський р-н, смт. Саврань, вул.Соборна, буд. 9) на користь Приватного підприємства "ДОБРОБУТ" (, 66224, Одеська обл., Савранський р-н, с. Глибочок) - 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено і підписано 09.06.2025.