СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

02 червня 2025 року м. Харків Справа № 922/4513/24

Східний апеляційний господарський суд у складі судді: суддя Слободін М.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №1226Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі № 922/4513/24 (повний текст якого складено та підписано 25.03.2025 в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Трофімовим І.В.)

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. код НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" (64712, Харківська обл., Ізюмський р-н, с. Мечебилове, вул. Центральна, 1)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрованого АДРЕСА_2 )

2) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_3 ).

про скасування рішення наглядової ради, поновлення на роботі та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі № 922/4513/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 27.05.2025 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2025 по справі № 922/4513/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Водночас, заявник апеляційної скарги просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, посилаючись на те, що адвокат апелянта 23.03.2025 виїхала за межі України та повернулась лише 04.04.2025, а сам апелянт до моменту повернення адвоката в Україну був вимушений виїхати за межі м. Харкова та повернувся лише 26.05.2025, в зв`язку з чим у нього була відсутня можливість укласти договір про надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції з адвокатом.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

З приводу поданого клопотання про поновлення строків звернення із апеляційною скаргою, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено місцевим господарським судом 19.03.2025, повний текст оскаржуваного рішення складено та підписано 25.03.2025, а отже, строк подання апеляційної скарги згідно вимог ч.1 ст. 256 ГПК України сплив 14.04.2025.

Скаржник звернувся з апеляційною скаргою 27.05.2025, отже, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого ч.1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України строку на оскарження рішення місцевого господарського суду.

Частинами 2 та 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як вказав Верховний Суд у постанові від 09.10.2019 у справі №7/74, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на положення статті 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк.

Так, скаржник обґрунтовує своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження неможливістю укласти договір про надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції через відсутність апелянта у м. Харкові.

Проте, колегія суддів зазначає, що зазначені посилання апелянта є необґрунтованими, оскільки звернення з апеляційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у апеляційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Скаржник може укласти договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом або подати апеляційну скаргу самостійно

В свою чергу, несвоєчасне звернення із даною скаргою внаслідок таких заходів не ґрунтується на обставинах, які є непереборними та мають об`єктивний, істотний характер.

З наведеного слідує, що пропуск процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду з підстав зазначених у клопотанні апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження стався внаслідок суб`єктивних обставин, а саме пасивних дій особи, як учасника процесу, а не об`єктивних обставин, що унеможливили вчасне подання скарги.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені апелянтом у клопотанні, не можуть вважатися поважними причинами пропуску вказаного строку на апеляційне оскарження.

А тому дана апеляційна скарга подана з порушення вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно частин 3, 4 статті 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, Східний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку з визнанням доводів щодо поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

Вказаний недолік апеляційної скарги апелянт має право усунути шляхом подачі до Східного апеляційного господарського суду заяви із зазначенням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач,-

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Курочкіна О.Л. (вх. №1226Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі № 922/4513/24 залишити без руху.

2. Апелянту встановити строк для усунення вказаного у даній ухвалі недоліку 10 днів з дня вручення заявникові копії даної ухвали. У вказаний строк заявником має бути надано суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав його поновлення та доказів, які підтверджують наведені підстави.

3.Роз`яснити апелянтові, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянтові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя М.М. Слободін