ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.06.2025 Справа №905/334/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Солохіна Павла Сергійовича, м. Дружківка Донецької області

про стягнення 115085,44грн, з яких 97451,20грн - основний борг, 3885,97грн - 3% річних, 13748,27грн - інфляційні втрати,

без повідомлення (виклику) сторін,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Солохіна Павла Сергійовича, м. Дружківка Донецької області про стягнення 115085,44грн, з яких 97451,20грн - основний борг, 3885,97грн - 3% річних, 13748,27грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2331 від 01.01.2019, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 97451,20грн, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надані такі документи: договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2331 з додатком (комерційна пропозиція «Універсальна» постачальника універсальних послуг ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» для малих непобутових споживачів), акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за період січень-березень, серпень-жовтень 2023 року, липень 2024 року, рахунки за спожиту електроенергію, банківські виписки по рахунку, листи АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» №67/17831-вих від 24.12.2024 та №67/1354-вих від 06.02.2024 з додатками.

Нормативно свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/334/25 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/334/25. Справу №905/334/25 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

10.04.2025 на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти задоволення позовної заяви. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що з моменту оголошення військового стану відповідач припинив здійснення підприємницької діяльності. Крім того, приміщення, яке є об`єктом постачання електроенергії, передано у безоплатне користування іншій особі на підставі укладеного між відповідачем, Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ та іншою особою договору №75/2023 від 17.02.2023, відповідно до умов якого, як стверджує відповідач, комунальні послуги сплачує Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ. Також відповідач посилається на свій скрутний фінансовий стан, та вказує, що нарахування пені та інфляційних втрат в умовах воєнного стану є недоречними.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Солохіним Павлом Сергійовичем (відповідач, споживач) шляхом оплати рахунку, укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2331 (договір), відповідно до п. 1.1 якого такий договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (споживач) постачальником універсальних послуг (далі постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком до цього договору

За п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

За змістом п.п. 5.7-5.8 договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 5.10 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії у складі вартості (ціни) електричної енергії постачальника. При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію споживачу постачальник зобовязаний окремо вказувати оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та оплати вартості електричної енергії (п. 5.13 договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (п.13.1 договору).

Відповідач приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником универсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» постачальника електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» для малих не побутових споживачів (далі - комерційна пропозиція).

Відповідно до пункту 4.1 комерційної пропозиції оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

За п.4.5 комерційної пропозиції прийняттям цієї комерційної пропозиції, споживач надає згоду та доручає постачальнику здійснювати повернення грошових коштів, що надійшли в рахунок оплати електричної енергії (аванси, переплати тощо), шляхом їх зарахування між відповідними рахунками, в тому числі із спеціальним режимом використання (між договорами в разі повного переходу з постачання електричної на умовах універсальної послуги до постачання за вільними цінами), таким чином, щоб забезпечити їх коректне відображення, зокрема, у випадку помилкового перерахування споживачем, зарахування переплат в рахунок погашення заборгованості чи споживання майбутніх періодів, у випадку коригування обсягів оператором системи, та в інших випадках, в тому числі при внесенні змін до чинного законодавства.

Згідно з п.5.4 комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, незалежно від отримання рахунку.

Виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду споживачем в сервісі «Особистий кабінет». За умова цієї комерційної пропозиції споживає має обов`язок зареєструватись в сервісі «Особистий кабінет» та користуватись відповідним сервісом (п.5.5 комерційної пропозиції).

За змістом п.п. 5.6-5.7 комерційної пропозиції рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок формується та надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних, та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Відповідно до п. 10.3 комерційної пропозиції договір на умовах цієї комерційної пропозиції укладається на строк до кінця календарного року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 21 календарний день до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або розірвання.

У разі суперечностей (невідповідності) будь-якої з умов договору умовам, викладеним в цій комерційній пропозиції, застосовуються умови цієї комерційної пропозиції (п.12.10 комерційної пропозиції).

Факт укладення відповідачем договору та комерційної пропозиції шляхом оплати рахунку підтверджуються наданими позивачем банківською випискою по рахунку від 17.12.2018, відповідно до якого відповідач здійснив оплату за постачання електричної енергії в розмірі 566,34грн.

На виконання умов договору позивач склав акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) від 25.01.2023 за січень 2023 року в обсязі 459кВТ*год. на суму 3092,50грн, від 25.02.2023 за лютий 2023 року в обсязі 1238кВТ*год. на суму 7872,83грн, від 25.03.2023 за березень 2023 року в обсязі 1132кВТ*год. на суму 6997,68грн, від 25.08.2023 за серпень 2023 року (включаючи перерахунок за квітень-липень 2023 року) в обсязі 7109кВТ*год. на суму 44503,32грн, від 25.09.2023 за вересень 2023 року в обсязі 1221кВТ*год. на суму 8764,90грн, від 25.10.2023 за жовтень 2023 року в обсязі 1765кВТ*год. на суму 13831,48грн та від 31.07.2024 за липень 2024 року (включаючи перерахунок за листопад 2023 року-січень 2024 року) в обсязі 1933кВТ*год. на суму 15496,84грн.

Також позивач виписав рахунки №2331 від 01.02.2023 за січень 2023 року на суму 3092,50грн, від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 7872,83грн, від 03.04.2023 за березень 2023 року на суму 6997,68грн, від 02.09.2023 за серпень 2023 року на суму 44503,32грн, від 03.10.2023 за вересень 2023 року на суму 8764,90грн, від 01.11.2023 за жовтень 2023 року на суму 13831,48грн та від 03.08.2024 за липень 2024 року на суму 15496,84грн.

Відповідно до листів АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» №67/17831-вих від 24.12.2024 та №67/1354-вих від 06.02.2024 обсяги розподіленої електричної енергії по відповідачу за січень 2023 року становлять 459кВт*год., за лютий 2023 року - 1238кВт*год., за березень 2023 року - 1132кВт*год., за квітень 2023 року - 1383кВт*год., за травень 2023 року - 936кВт*год., за червень 2023 року - 1455кВт*год., за липень 2023 року - 1469кВт*год., за серпень 2023 року - 1866кВт*год., за вересень 2023 року - 1221кВт*год., за жовтень 2023 року - 1765кВт*год., за листопад 2023 року - 1253кВт*год., за грудень 2023 року - 221кВт*год., за січень 2023 року - 459кВт*год.

Як зазначає позивач, надлишок оплати за попередні періоди в сумі 3108,35грн зараховано в погашення заборгованості за січень та лютий 2023 року (на підтвердження оплат долучені виписки по рахунках від 06.09.2022, 18.10.2022 та 06.01.2023), внаслідок чого розмір невиконаного зобовязання у січні 2023 року становить 1020,08грн та у лютому 2023 року - 6836,90грн.

Оплату спожитої електричної енергії за період січень-березень, серпень-жовтень 2023 року, липень 2024 року у загальному розмірі 97451,20грн відповідач не здійснив.

Позивач, посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію, звернувся до суду з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Сутність позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язання за спірним договором та застосуванні наслідків порушення зобов`язання у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникли між Сторонами щодо постачання електричної енергії, регулюються приписами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, договором та комерційною пропозицією.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії». Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до абзацу 5 п. 13 Розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У п. 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником (пп. 3.1.7 п. 3.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Як встановлено судом, згідно з банківською випискою від 17.12.2018 відповідач здійснив оплату за постачання електричної енергії, що підтверджує факт приєднання відповідача до умов договору постачання універсальних послуг.

Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок №2331.

Відповідно до п.п. 4.21-4.29 Правил роздрібного ринку електричної енергії оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу. Порядок оплати споживачем послуг оператора системи та послуг постачальника послуг комерційного обліку мають відповідати порядку розрахунків, визначеному в укладеному договорі про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору).

Пунктом 2.3.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п.4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Судом встановлено, що відповідно до листів АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» №67/17831-вих від 24.12.2024 та №67/1354-вих від 06.02.2024 обсяги розподіленої електричної енергії по відповідачу за січень 2023 року становлять 459кВт*год., за лютий 2023 року - 1238кВт*год., за березень 2023 року - 1132кВт*год., за квітень 2023 року - 1383кВт*год., за травень 2023 року - 936кВт*год., за червень 2023 року - 1455кВт*год., за липень 2023 року - 1469кВт*год., за серпень 2023 року - 1866кВт*год., за вересень 2023 року - 1221кВт*год., за жовтень 2023 року - 1765кВт*год., за листопад 2023 року - 1253кВт*год., за грудень 2023 року - 221кВт*год., за січень 2024 року - 459кВт*год.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач склав акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) на загальну суму 100559,55грн.

Обсяги фактичного споживання відповідачем електричної енергії в зазначені періоди підтверджується належними доказами, відповідач не оспорює вказані в актах прийняття-передавання обсяги споживання.

Позивач виписав відповідні рахунки на оплату спожитої електричної енергії.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи п.п.5.4, 12.10 комерційної пропозиції, строк оплати є таким, що настав за актами за січень 2023 року до 07.02.2023; лютий 2023 року до 07.03.2023; березень 2023 року до 07.04.2023; серпень 2023 року до 07.09.2023; вересень 2023 року до 06.10.2023; жовтень 2023 року до 07.11.2023; липень 2024 року до 07.08.2024.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи ч. 7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як зазначає позивач, надлишок оплати за попередні періоди в сумі 3108,35грн зараховано в погашення заборгованості за січень та лютий 2023 року (на підтвердження оплат долучені виписки по рахунках від 06.09.2022, 18.10.2022 та 06.01.2023).

Відповідно до розрахунку позивача, 2072,42грн надлишкової оплати зараховано в погашення заборгованості за січень 2023 року в сумі 3092,50грн та 1035,39грн - в погашення заборгованості за лютий 2023 року в сумі 7872,83грн.

Таким чином, розмір заборгованості за січень 2023 року складає 1020,08грн та за лютий 2023 року 6836,90грн.

Однак, відповідно до абз.2 п.4.24 Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Виходячи з наведеної норми, надлишкова оплата в розмірі 3108,35грн повинна бути зарахована в погашення заборгованості з найдавнішим терміном виникнення, а саме за січень 2023 року, що, таким чином, буде повністю погашена.

Залишок надлишкової оплати в розмірі 15,85грн відповідно зараховується в погашення наступної заборгованості з найдавнішим терміном виникнення, а саме за лютий 2023 року, отже, непогашена частина заборгованості за лютий 2023 року складає 7856,98грн.

Належних доказів оплати заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 97451,20грн за період лютий-березень, серпень-жовтень 2023 року, липень 2024 року до матеріалів справи не надано, розмір заборгованості відповідачем не спростовується.

Щодо заперечень відповідача про те, що він не споживав електричну енергію, а приміщення зайнято іншою особою, суд зазначає таке.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію, підставою для звернення до суду є договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений між сторонами за фактом оплати рахунка відповідачем.

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт припинення або розірвання спірного договору.

Враховуючи, що постачання електричної енергії здійснювалось на підставі договору до об`єкта споживача, а також з огляду на приписи ст. 629 Цивільного кодексу України, за якими договір є обов`язковим для виконання сторонами, суд дійшов висновку, що обов`язок з оплати за спожиту електричну енергію покладається відповідача.

Щодо укладання відповідачем з іншими особами договору №75/2023 від 17.02.2023, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 8.2 цього договору Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ (сторона 3) зобов`язана відшкодовувати фізичній особі-підприємцю Солохіну Павлу Сергійовичу (стороні 1) вартість комунальних послуг, що спожиті стороною 2 у процесі виконання цього договору.

При цьому, п. 3.4 договору визначає, що підставою для відшкодування стороною 3 за сторону 2 комунальних послуг є виставлені рахунки постачальними організаціями, які надають комунальні послуги стороні 1. З метою відшкодування комунальних послуг сторона 1 зобов`язана скласти акти виконаних робіт стороні 3 та надати копії рахунків, що виставлені стороні 1 постачальними організаціями, які надають комунальні послуги.

Отже, як вбачається, між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ та відповідачем наявні правовідносини з відшкодування вартості спожитих комунальних послуг, однак, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ не замінює платника за договором постачання електричної енергії, яким є відповідач та питання відшкодування вартості спожитих комунальних послуг за договором не входить у предмет доказування у цій справі, тому судом не надається правова оцінка правовідносинам відповідача з іншими особами.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений права звернутись з вимогою про відшкодування вартості спожитих комунальних послуг на підставі договору №75/2023 від 17.02.2023.

Щодо посилань відповідача на свій скрутний фінансовий стан як підставу невиконання зобов`язань, то суд наголошує, що відповідач є суб`єктом господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №910/830/22, Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з простроченням відповідача в частині оплати основного боргу за спірним договором, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у загальному розмірі 3885,97грн, з яких нараховані на зобов`язання січня 2023 року за період прострочення з 09.02.2023 по 14.02.2025, на зобов`язання лютого 2023 року за період прострочення з 08.03.2023 по 14.02.2025, на зобов`язання березня 2023 року за період прострочення з 11.04.2023 по 14.02.2025, на зобов`язання квітня-серпня 2023 року за період прострочення з 09.09.2023 по 14.02.2025, на зобов`язання вересня 2023 року за період прострочення з 11.10.2023 по 14.02.2025, на зобов`язання жовтня 2023 року за період прострочення з 09.11.2023 по 14.02.2025, на зобов`язання листопада-грудня 2023 року та січня 2024 року за період прострочення з 10.08.2024 по 14.02.2025, а також інфляційні втрати у загальному розмірі 13748,27грн, з яких нараховані на зобов`язання січня 2023 року за період прострочення з 01.03.2023 по 31.01.2025, на зобов`язання лютого 2023 року за період прострочення з 01.04.2023 по 31.01.2025, на зобов`язання березня 2023 року за період прострочення з 01.05.2023 по 31.01.2025, на зобов`язання квітня-серпня 2023 року за період прострочення з 01.10.2023 по 31.01.2025, на зобов`язання вересня 2023 року за період прострочення з 01.11.2023 по 31.01.2025, на зобов`язання жовтня 2023 року за період прострочення з 01.12.2023 по 31.01.2025, на зобов`язання листопада-грудня 2023 року та січня 2024 року за період прострочення з 01.09.2024 по 31.01.2025.

Контррозрахунки 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних витрат та 3% річних, суд встановив, що розрахунки є неправильними, оскільки позивачем неправомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати на зобов`язання січня 2023 року, враховуючи, що за рахунок надлишкової оплати 06.01.2023 борг за січень 2023 року погашено у повному обсязі.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за належний період прострочення, суд встановив, що належний розмір 3% річних становить 3824,34грн, розмір інфляційних втрат 13571,64грн.

Щодо посилань відповідача на недоречність нарахування пені та інфляційних втрат в умовах воєнного стану, суд зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування процентів та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер та, відповідно, особа не може бути звільнена від сплати процентів річних та інфляційних втрат у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема, на підставі статті 617 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 114847,18рн, з яких 97451,20грн основний борг, 3824,34грн - 3% річних, 13571,64грн - інфляційні втрати.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м. Дніпро до Фізичної особи-підприємця Солохіна Павла Сергійовича, м. Дружківка Донецької області про стягнення 115085,44грн, з яких 97451,20грн - основний борг, 3885,97грн - 3% річних, 13748,27грн - інфляційні втрати, задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Солохіна Павла Сергійовича, м. Дружківка Донецької області ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м. Дніпро (49001, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Січових стрільців, будинок 4 Д, ідентифікаційний код 42086719) основний борг у розмірі 97451,20грн, 3% річних у розмірі 3824,34грн, інфляційні втрати у розмірі 13571,64грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2417,38грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова

Рішення складено та підписано 06.06.2025.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.