ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

05.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2905/25

за позовом Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

до особи, яка може отримати статус учасника справи відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Фінанс", Черкаська область, м. Черкаси

про забезпечення позову до подачі позовної заяви

Суддя Бєлік В.Г.

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до особи, яка може отримати статус учасника справи: відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Фінанс", в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Фінанс» (бульв. Шевченка, буд. 336А, м. Черкаси, Черкаська область, 18005, ), а саме: заправочна станція літ. Ж-2 загальною площею 2 557,5 кв.м., Сходи літ. ж1, Сходи літ. ж2, Приямок літ. ж3, приямок літ. ж4; Теплогенераторна літ. К-1 загальною площею 28,0 кв.м., Ганок літ. к1, Ганок літ. к2; Операторська літ. Л-1 загальною площею 11,4 кв.м., Ганок літ. л1; Навіс літ. М; №1-Огорожа; №2-Очисні споруди; №3-Паливно-роздавальна колонка; №4-Паливно-роздавальна колонка; №5-Паливно-роздавальна колонка; №6-Паливно-роздавальна колонка; №7-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №8-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №9-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №10-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №11-Пристрій прийому та зливу палива; №12-Резервна ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №13-Очисні споруди; №14-Колодязь інженерних мереж; №15-Покажчик «В`ЇЗД»; №16-Цінове табло; №17-Покажчик «ВИЇЗД»; №18-Ємність для зберігання зріджених вуглеводних газів; №19-Колонка газороздавальна; №20-Резервуар протипожежного запасу води; №21-Резервуар протипожежного запасу води; №22-Покажчик «В`ЇЗД»; №23-Цінове табло; №24-Покажчик «ВИЇЗД»; №25-Блискавковідвід; №26-Блискавковідвід; № 27-Блискавковідвід; №28-Блискавковідвід; №29-Блискавковідвід; №30-Підпірна стінка; І-Замощення; ІІ-Замощення; ІІІ-Замощення (РНОНМ: 101), яке знаходиться за адресою: вулиця Набережна Перемоги, будинок 146 в місті Дніпрі та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Фінанс» (бульв. Шевченка, буд. 336А, м. Черкаси, Черкаська область, 18005, ), в межах суми стягнення в розмірі 7 928 268,77 грн., до набрання рішенням по справі законної сили.

Заяву сформовано через систему "Електронний суд".

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована на наступним.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на те, що має намір звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Фінанс" про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: вул. Набережна Перемоги, буд 146 в м. Дніпрі (кадастровий номер::03:060:0001) без належних на те правових підстав.

Дніпровська міська рада вважає, що є підстави для подання заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Фінанс".

Заявник вважає, що єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Господарський суд вважає, що заява Дніпровської міської ради про забезпечення позову до подачі позову підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За змістом статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" від 17.07.2008 Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливого порушення майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані у процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або неможливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, без наведення відповідного обґрунтування та доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Застосування зазначених у заяві заходів відповідають встановленим у Господарському процесуальному кодексі України та пов`язані з обставинами, на які заявник посилається в обґрунтування заяви про вжиття заходів до забезпечення позову

Дніпровська міська рада користується своїм правом на звернення до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову про стягнення безпідставно збережених коштів за використання вказаної вище земельної ділянки до відповідача.

Заявник зазначив, що за наслідками обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :03:060:0001 встановлено наступне: «Доступ до земельної ділянки: частково обмежений, місцями огороджена металевим парканом. Заїзд/виїзд здійснюється зі сторони вул. Набережної Перемоги та пров. Добровольців. На земельній ділянці розташовано автозаправний комплекс, що складається з: двоповерхової будівлі з трьома постами автомийки ліворуч і трьома постами автосервісу праворуч; будівлі тепоргенераторної; одноповерхової будівлі операторської, перед якою встановлено металевий навіс на опорах, де розміщено 4 паливороздавальні колонки на бетонній основі; автогазозаправочного пункту з колонкою та надземною ємністю для зберігання зрідженого газу; металевої підземних паливних резервуарів.

На момент обстеження на території земельної ділянки здійснювалась господарська діяльність у вигляді: надання послуг автомийки і автосервісу, продаж алкогольних напоїв, тютюнових виробів. Господарська діяльність у вигляді продажу пального не здійснювалась. Покриття земельної ділянки асфальт, тротуарна плитка, частково має ґрунтове покриття з наявною травою. Площа обстежуваної земельної ділянки, відповідно до кадастрового номера :03:060:0001, становить 07613 га.»

Вищезазначена інформація міститься в акті обстеження від 14.05.2025.

Заявник зазначив, що відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з`ясовано, що на земельній ділянці за адресою: вул. Набережна Перемоги, буд. 146 в м. Дніпрі розташований автозаправний комплекс: Заправочна станція літ. Ж-2 загальною площею 2 557,5 кв.м., Сходи літ. ж1, Сходи літ. ж2, Приямок літ. ж3, приямок літ. ж4; Теплогенераторна літ. К-1 загальною площею 28,0 кв.м., Ганок літ. к1, Ганок літ. к2; Операторська літ. Л-1 загальною площею 11,4 кв.м., Ганок літ. л1; Навіс літ. М; №1-Огорожа; №2-Очисні споруди; №3-Паливно-роздавальна колонка; №4-Паливно-роздавальна колонка; №5-Паливно-роздавальна колонка; №6-Паливно-роздавальна колонка; №7-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №8-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №9-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №10-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №11-Пристрій прийому та зливу палива; №12-Резервна ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №13-Очисні споруди; №14-Колодязь інженерних мереж; №15-Покажчик «В`ЇЗД»; №16-Цінове табло; №17-Покажчик «ВИЇЗД»; №18-Ємність для зберігання зріджених вуглеводних газів; №19-Колонка газороздавальна; №20-Резервуар протипожежного запасу води; №21-Резервуар протипожежного запасу води; №22-Покажчик «В`ЇЗД»; №23-Цінове табло; №24-Покажчик «ВИЇЗД»; №25-Блискавковідвід; №26-Блискавковідвід; № 27-Блискавковідвід; №28-Блискавковідвід; №29-Блискавковідвід; №30-Підпірна стінка; І-Замощення; ІІ-Замощення; ІІІ-Замощення. Власником якої з 16.03.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер Фінанс» на підставі акту прийому-передачі, посвідченого 15.03.2017 Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю.

Заявник стверджує, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом від 09.05.2025 повідомило про часткову сплату ТОВ «Лідер Фінанс» коштів за користування земельною ділянкою за адресою: вул. Набережна Перемоги, буд 146 в м. Дніпрі. Зважаючи на викладене ТОВ «Лідер Фінанс» з 2017 року по теперішній час користується земельною ділянкою з кадастровим номером :03:060:0001, на якій знаходяться належні йому на праві власності об`єкти нерухомості.

У той же час до повноважень міських рад у галузі земельних відносин згідно із ст.ст. 12, 83, 122 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в України належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю навіть за умови відсутності державної реєстрації речового права на земельну ділянку.

Отже, право комунальної власності виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи із вимог ст.83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальної громади міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради.

Таким чином, Дніпровська міська рада, як розпорядник земельних ділянок комунальної власності на території міста Дніпро, є суб`єктом, уповноваженим на здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста Дніпра, та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав.

Так, Дніпровською міською радою встановлено, що Відповідач, безпідставно користується земельною ділянкою, розташованою за адресою: шоссе Донецьке в м. Дніпрі. Отже, останнім безпідставно збережено кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.

Внаслідок чого вбачається спір між Дніпровською міською радою та ТОВ «Лідер Фінанс», оскільки останнім безпідставно збережено кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Предметом майбутнього позову є вимога Дніпровської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Лідер Фінанс» коштів набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

При цьому заявник наголошує, що можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення у даній справі, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Водночас виходячи з ціни позову в розмірі 7 928 268,77 грн, позивач має обґрунтовані сумніви щодо наявності на банківських рахунках відповідача грошових коштів у зазначеному розмірі, накладення арешту на які могло б слугувати достатнім заходом забезпечення позову, та відповідно було б співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи з зазначеного, позивач вважає необхідним додатково застосувати такий захід забезпечення позову як арешт майна майбутнього відповідача у межах суми, яка була б достатньою задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, у випадку недостатності арештованих грошових коштів.

Отже, з урахуванням вимог статей 74 та 136 Господарського процесуального кодексу України заявник надав суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язують необхідність застосування заходів до забезпечення позову в господарському процесі. При цьому, заявником доведено, що існує реальна загроза ефективного захисту, що істотно ускладнить виконання рішення господарського суду в частині відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд враховує, що обраний заявником вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав майбутнього відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (майбутнього відповідача), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача у майбутньому, заява Дніпровської міської ради підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Однак накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 7 928 268,77 грн), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать майбутньому відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 7 928 268,77 грн доцільно буде накласти арешт на майно майбутнього відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Як свідчить стала практика Верховного Суду при вирішенні подібних процесуальних питань, допускається можливість застосування заходів забезпечення позову шляхом одночасного накладення арешту як на грошові кошти, що належать відповідачу, так і на майно, яке належить останньому, але саме у межах суми, яка була б достатньою для відповідного стягнення, у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів (постанови від 03.03.2023 у cправі №905/448/22, від 08.07.2024 у справі №916/143/24).

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання можливого рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені Дніпровською міською радою заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 141, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову до подачі позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Фінанс» (бульв. Шевченка, буд. 336А, м. Черкаси, Черкаська область, 18005, ), а саме: заправочна станція літ. Ж-2 загальною площею 2 557,5 кв.м., Сходи літ. ж1, Сходи літ. ж2, Приямок літ. ж3, приямок літ. ж4; Теплогенераторна літ. К-1 загальною площею 28,0 кв.м., Ганок літ. к1, Ганок літ. к2; Операторська літ. Л-1 загальною площею 11,4 кв.м., Ганок літ. л1; Навіс літ. М; №1-Огорожа; №2-Очисні споруди; №3-Паливно-роздавальна колонка; №4-Паливно-роздавальна колонка; №5-Паливно-роздавальна колонка; №6-Паливно-роздавальна колонка; №7-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №8-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №9-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №10-Ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №11-Пристрій прийому та зливу палива; №12-Резервна ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів; №13-Очисні споруди; №14-Колодязь інженерних мереж; №15-Покажчик «В`ЇЗД»; №16-Цінове табло; №17-Покажчик «ВИЇЗД»; №18-Ємність для зберігання зріджених вуглеводних газів; №19-Колонка газороздавальна; №20-Резервуар протипожежного запасу води; №21-Резервуар протипожежного запасу води; №22-Покажчик «В`ЇЗД»; №23-Цінове табло; №24-Покажчик «ВИЇЗД»; №25-Блискавковідвід; №26-Блискавковідвід; № 27-Блискавковідвід; №28-Блискавковідвід; №29-Блискавковідвід; №30-Підпірна стінка; І-Замощення; ІІ-Замощення; ІІІ-Замощення (РНОНМ: 101), яке знаходиться за адресою: вулиця Набережна Перемоги, будинок 146 в місті Дніпрі та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Фінанс» (бульв. Шевченка, буд. 336А, м. Черкаси, Черкаська область, 18005, ), в межах суми стягнення в розмірі 7 928 268,77 грн., до набрання рішенням по справі законної сили.

3. Дана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі № 904/2905/25 є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 05.06.2025, та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Дана ухвала підлягає обов`язковому виконанню на всій території України з моменту її винесення.

4. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі № 904/2905/25 є Дніпровська міська рада (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, про-т Дмитра Яворницького, буд. 75; ).

5. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі № 904/2905/25 є відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер Фінанс» (18002, Черкаська область, м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 336А, ).

6. Строк пред`явлення даної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі № 904/2905/25 до виконання становить три роки, тобто до 06.06.2028.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст.ст.254 - 258 Господарського процесуального кодексу України.

Текст ухвали складено та підписано - 05.06.2025.

Суддя В.Г. Бєлік