ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 червня 2025 року Справа № 903/391/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Луцької міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Форсаж Луцьк

про стягнення 175805,70 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Встановив:

03.04.2025 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Луцької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Форсаж Луцьк про стягнення 175805,70 грн.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує, що з моменту укладення договору купівлі-продажу очисних споруд дощових стоків /А-1/ №1082 від 01.10.2018 до відповідача перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди від 07.03.2018 земельної ділянки з кадастровим номером 071010000:22:195:0022, площею 0,3668 га, між Луцькою міською радою та ТОВ Житловий квартал, в тому числі і обов`язок щодо сплати орендної плати за період з 01.10.2023 по 31.01.2025.

Ухвалою суду від 08.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.05.2025; запропоновано відповідачу надати відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив; позивачу відповідь на відзив.

Ухвалу суду від 08.04.2025 надіслано судом на адресу місцезнаходження відповідача, яка відповідає відомостям із ЄДРПОУ, а саме: проспект Відродження,20, кв,62, м.Луцьк, Волинська область, 43008.

16.04.2025 поштовий конверт за ідентифікатором № 910 повернулися до суду із довідкою відділення поштового зв`язку ф.20 адресат відсутній за вказаною адресою.

07.05.2025 позивач через систему Електронний суд подав заяву про проведення судового засідання 07.05.2025 без участі його представника, вказав, що позовні вимоги підтримує. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.05.2025 суд, на виконання вимог ст. 195 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 06.06.2025.

Ухвалою суду від 07.05.2025 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 03.06.2025.

Ухвалу суду від 07.05.2025 надіслано судом на адресу місцезнаходження відповідача, яка відповідає відомостям із ЄДРПОУ, а саме: проспект Відродження,20, кв,62, м.Луцьк, Волинська область, 43008.

16.05.2025 поштовий конверт за ідентифікатором № 832 повернулися до суду із довідкою відділення поштового зв`язку ф.20 адресат відсутній за вказаною адресою.

03.06.2025 позивач через систему Електронний суд подав заяву про проведення судового засідання 03.06.2025 без участі його представника, вказав, що позовні вимоги підтримує. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

07.03.2018 між Луцькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловий Квартал" (орендар) на 10 років укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 071010000:22:195:0022, площею 0,3668 га, яка знаходиться в м. Луцьк, вул. Вороніхіна, 37 (а.с.16-18).

Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.03.2018, номер запису про інше речове право: 25237579 (а.с.22).

Відповідно до вказаного договору на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна - очисні споруди дощових стоків. Земельна ділянка передана в оренду для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.

01.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловий Квартал" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Луцьк" (покупець) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу №1082, відповідно до якого продавець передає, а покупець приймає у власність належні продавцю на праві власності очисні споруди дощових стоків А-1, які знаходяться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Вороніхіна, будинок 37 та розташовані на земельній ділянці, площею 0,3668 га, кадастровий номер 071010000:22:195:0022 (а.с.14-15).

З моменту укладення договору купівлі-продажу очисних споруд дощових стоків /А-1/ №1082 (01.10.2018) до ТзОВ "Форсаж Луцьк" перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди земельної ділянки кадастровий номер 071010000:22:195:0022, площею 0,3668 га, укладеного 07.03.2018 між Луцькою міською радою та ТОВ "Житловий Квартал", в тому числі і обов`язок щодо сплати орендної плати.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України (в редакції станом на дату укладення договору купівлі-продажу) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Подібна правова норма закріплена і в частині 2 статті 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату укладення договору купівлі-продажу) якою встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Вищевказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України Про оренду землі (в редакції станом на дату укладення договору купівлі-продажу) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Частиною 1 статті 31 вищенаведеного Закону визначені випадки припинення договору оренди землі, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 при розгляді справи № 922/1349/18, у розумінні положень частини 2 статті 120 Земельного кодексу України, частини 2 статті 377 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 7 Закону України Про оренду землі при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки. Тобто, має місце заміна сторони у зобов`язанні, і після відчуження об`єктів нерухомості попередні користувачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №913/153/18.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №263/6022/16-ц, від від 25.02.2020 у справі №922/510/19 викладено аналогічний правовий висновок, що після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене.

Верховний Суд наголошує, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі (постанова Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №913/165/21).

Відтак, ТзОВ "Форсаж Луцьк", як орендар земельної ділянки зобов`язаний був сплачувати орендну плату за її користування.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Волинській області від 20.01.2025 №473/5/03-20-04-08-05 за даними ІКС "Податковий блок" станом на 20.01.2025 по ТзОВ "Житловий квартал" за земельну ділянку площею 0,3668 га з кадастровим номером :22:195:0022 податкові декларації за 2024 рік не подавалася, орендна плата не сплачувалась. Заборгованість по ТзОВ "Житловий квартал" за платежем "Орендна плата з юридичних осіб" становить 13380082,71 грн (а.с.25).

Згідно з абзацом 1 пункту 289.1. Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Частиною 2 ст. 20 Закону України Про оцінку землі визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

До позовної заяви позивач долучив витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку з земельної ділянки кадастровий номер :22:195:0022: витяг від 06.04.2023 №НВ-023, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4188562,56 грн.

Відповідно до пунктів 289.2., 289.3. статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі, якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до офіційної інформації розміженої на веб-сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік становить 1,051, за 2024 рік 1,12.

З урахування вказаних коефіцієнті індексації у 2024 році нормативна грошова оцінка складала 4188562,56 * 1.051 = 4402179,25 грн, у 2025 році 4402179,25 * 1,12 = 4930440,76 грн.

Отже, відповідно до розрахунку позивача ТзОВ "Форсаж Луцьк" повинно було сплатити орендну плату за договором оренди земельної ділянки кадастровий номер :22:195:0022 від 07.03.2019 за період з 01.10.2023 по 31.01.2025 в наступних розмірах: за 2023 рік (4188562,56 * 3%) / 12*3 = 31414,22 грн; за 2024 рік (4402179,25 * 3%) = 132065,38 грн; за 2025 рік (4930440,76 * 3%) = 12326,70 грн. Загальна сума заборгованості складає 175805,70 грн.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України Про оренду землі однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частини 1, 2 статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Податковим кодексом України, зокрема, визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14), а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті14).

Відповідно до абзацу 1 пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 8-10 договору оренди від 07.03.2018 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі трьох відстоків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 66223,71 грн.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюсться з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюється під час укладання або зміни договору чи продовження його дії.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки розраховується Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області та уточнюється орендарем щороку для врахування офіційного річного коефіцієнта індексації.

Орендна плата вноситься щомісячно орендарем рівними частинами протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 25 договору від 07.03.2018 передбачено обов`язок орендаря щорічно, не пізніше 01 (першого) лютого уточнювати розрахунок нормативної грошової оцінки для врахування офіційних річних показників інфляції.

За приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розрахунок заборгованості за користування ТзОВ "Форсаж Луцьк" земельною ділянкою площею 0,3668 га з кадастровим номером :22:195:0022 нарахована за період з 01.10.2023 по 31.01.2025 у розмірі 175805,70 грн орендної плати, здійснено позивачем на підставі даних про нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за період з 01.10.2023 по 31.01.2025, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, сума заборгованості у розмірі орендної плати складає 175805,70 грн та підлягає стягненню з відповідача.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 175805,70 грн орендної плати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

За змістом підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено з 1 січня 2025 року в розмірі 3028,00 грн.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2422,40 грн судового збору.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Луцьк" (вул.Коперника,8А, м.Луцьк, Волинська область, 43025, ) на користь Луцької міської ради (вул.Богдана Хмельницького,19, м.Луцьк, Волинська область, 43025, ) 175805,70 грн (сто сімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ять гривень 70 коп. ) боргу за оренду землі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Луцьк" (вул.Коперника,8А, м.Луцьк, 43025, ) на користь Луцької міської ради (вул.Богдана Хмельницького,19, м.Луцьк, 43025, ) в особі виконавчого комітету Луцької міської ради () 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

05.06.2025.

Суддя А. С. Вороняк