ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2025 р. Справа № 911/666/24 (911/340/25)

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д.,за участю секретаря судового засідання Шульги Т.С., розглянувши справу за позовом

ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича

до

ОСОБА_1

про визнання недійсним правочину (спростування майнових дій)

у межах справи про банкрутство

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021»

За участі:

від позивача Данілов А.І.

від відповідача Карасьов О.С.

І. СУТЬ СПОРУ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» (далі боржник, банкрут, відповідач).

08.10.2024 Постановою Суду визнано ТОВ Фаворит Агро 2021 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

27.01.2025 ліквідатор ТОВ «Фаворит Агро 2021» арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович (далі ліквідатор, позивач) звернувся до Господарського суду Київської області позовом до ОСОБА_1 про визнання недійним правочину (спростування майнових дій), у якому просить суд: визнати недійсним правочин (майнові дії) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 04.03.2021 р. по 02.03.2023 р. грошових коштів в загальній сумі 7 805 900,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що банкрутом у період з 04.03.2021 р. по 02.03.2023р. було перераховано відповідачеві ОСОБА_1 , який є засновником та директором товариства, 7 805 900,00 грн., чим відповідно завдано збитків боржнику у цій же сумі. На думку позивача, спірні правочини щодо перерахування грошових коштів є недійсними з огляду на приписи ст. 42 КУзПБ: укладено боржником в межах підозрілого періоду; укладено із заінтересованою стосовно боржника особою; спірними майновими діями завдано збитків боржнику в сумі 7 805 900,00 грн.; згідно з спірним правочином боржник безоплатно здійснив відчуження майна (грошових коштів в сумі 7 805 900,00 грн.) без відповідних зустрічних майнових дій іншої сторони - ОСОБА_1 ; внаслідок вказаних дій суттєво погіршилося майнове становище боржника, внаслідок чого боржник набув стану неплатоспроможності і втратив здатність розрахуватися з кредиторами; в межах виконання спірного правочину боржник оплатив іншій особі у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; правочини щодо перерахування грошових коштів/відповідні майнові дії не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності.

Відповідач заперечує проти позову, зазначаючи, що позивачем не доведено позовні вимоги належними та достовірними доказами; банкрутом надано відповідачу позику у сумі 9 200 150,00 грн., в той час відповідачем надано банкруту позику у сумі 6 416 930,00 грн. та передано майно вартістю 2 783 220,00 грн.; відповідач та банкрут уклали договір про зустрічне зарахування однорідних вимог, а відтак заборгованість у сторін одного перед іншим відсутня; правочини укладені з метою наповнення активів товариства грошовою масою; договір не може бути визнаний недійним лише на тій підставі, що його укладено у підозрілий період та між заінтересованими особами.

II. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ, ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

19.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив з клопотанням про поновлення процесуального строку на його подання.

Враховуючи положення ч.1 ст. 119 ГПК України та виходячи з поважності причин пропуску строку на вчинення відповідної процесуальної дії, необхідності забезпечення права на захист, Судом було задоволено у засіданні 19.03.2025 клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву.

01.04.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, отриманих розпорядником майна в відповідній банкрутній процедурі (зокрема, документів фінансової звітності боржника, аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, відповідей реєстраційних органів).

Відповідно до ч.8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно п.п. 1 - 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Враховуючи, що докази, про долучення яких клопоче позивач, вже містяться в матеріалах справи про банкрутство ТОВ «Фаворит Агро 2021», були предметом дослідження в підсумковому засіданні у справі про банкрутство та, зокрема, вказаними доказами позивач доводить свої вимоги, Суд вбачає за можливе окремо (додатково) долучити їх до матеріалів цієї справи позовного провадження, яка розглядається в межах провадження у справі про банкрутство.

01.04.2025 до суду від позивача надійшли пояснення (арк.с. 133-144, т.1), які представник відповідача просив залишити без розгляду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 42 учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У судовому засіданні 08.04.2025 судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду пояснень позивача, оскільки сторони мають право надавати суду пояснення в усній чи письмовій формі на будь-якій стадії судового процесу.

У судовому засіданні 30.04.2025 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог (виправлення описки) та клопотання про долучення доказів виписки по рахунку боржника (арк.с. 195, 196, т.1).

Судом було постановлено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання про долучення доказів з аналогічних міркувань, що і наведене вище клопотання позивача від 01.04.2025.

У заяві про уточнення позовних вимог (виправлення описки) позивач просить суд замість зазначеної в прохальній частині позову суми 7526250,00 грн., вважати вірною 7805900,00 грн. У судовому засіданні ліквідатор пояснив, що при складенні позовної заяви ним було допущено арифметичну помилку.

Так, прохальна частина позову була викладена позивачем наступним чином: визнати недійсним правочин (майнові дії) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 04.03.2021 р. по 02.03.2023 р. грошових коштів в загальній сумі 7 526 250,00 грн.

Враховуючи обґрунтування заяви про уточнення позовних вимог, що по суті є виправленням арифметичної помилки, не зачіпає суті позовних вимог та з метою виконання завдань господарського судочинства, керуючись ст. 183 ГПК України, Судом було задоволено заяву про уточнення прохальної частини позовних вимог щодо зазначення правильної суми оспорюваних майнових дій/правочинів боржника та продовжено розгляду справи з урахуванням цих уточнень та наступним формулюванням прохальної частини позову: визнати недійсним правочин (майнові дії) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 04.03.2021 р. по 02.03.2023 р. грошових коштів в загальній сумі 7805900,00 грн.

У судовому засіданні 27.05.2025 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, яке було задоволено з огляду на положення ч.8 ст. 80 ГПК України.

ІІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ ТА ЇХ ПРАВОВА КВАЛІФІКАЦІЯ

Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦК України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 202 ЦК України).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (абз 7 пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

ОСОБА_1 є керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021», що підтверджується наявною інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як встановлено Судом з виписок по рахунку боржника, наданих арбітражним керуючим (арк.с. 197-218, т.1) та представником боржника (арк.с. 2-71, т. 2), банкрут перерахував відповідачу:

- 44900,00 грн. - видано коштів по грошовому чеку у поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 згідно з Договором позики №1/АВ від 03.03.2021;

- 4 592 500,00 грн. - видано коштів по грошовому чеку на поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 (без зазначення/укладення договору);

- 3 168 500,00 грн. - видано коштів в якості надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 згідно з договором № 002-ПДФ від 01.03.2021;

- 77 500,00 грн. видано коштів на повернення поворотно фінансової допомоги засновнику ОСОБА_1 згідно договору №003-ПДФ, №002-ПДФ від 01.032021р.

- 1 241 750,00 грн. - видано коштів ОСОБА_1 готівкою по заяві на видачу готівки повернення фінансової допомоги»;

- 80 000,00 грн. видано ОСОБА_1 коштів по заяві на видачу готівки №2 від 28.05.2021 - закупівля товарів.

Відповідач перерахував банкруту:

- 2 979 250,00 грн. - як поворотно фінансову допомогу засновника ОСОБА_1 згідно договору № 002-ПФД, 003-ПФД від 01.03.2021р.;

- 3 291 680,00 грн. - надання ОСОБА_1 в позику грошових коштів на користь ТОВ «Фаворит Агро 2021 (без укладення/зазначення договору;

- 1000,00 грн. - внесення коштів засновником ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Фаворит Агро 2021» згідно протоколу № 1 установчих зборів засновників від 16.02.2021 р.

Відповідно до п. 41 розділу ІІ Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою правління НБ України №163 від 29.07.2022, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Надавач платіжних послуг платника перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у пункті 41 розділу II цієї Інструкції, лише за зовнішніми ознаками.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику - особі, що здійснює відповідний платіж.

У п. 42 розділу ІІ Інструкції визначено, що платник має право відкликати платіжну інструкцію до моменту списання коштів з рахунку платника за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника. Порядок відкликання платіжної інструкції визначається договором між платником та надавачем платіжних послуг платника.

Тобто, до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит Призначення платежу шляхом відкликання платіжної інструкції.

Платіжна інструкція може бути відкликана платником - під час дебетового або кредитового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника, а в разі ініціювання дебетового переказу - додатково, за умови погодження з отримувачем (п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України Про платіжні послуги).

Відповідно до ч . 2 ст. 45 Закону України Про платіжні послуги, після списання коштів з рахунку платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції.

Тобто, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такої платіжної інструкції є неможливим. А питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті Призначення платежу виконаної платіжної інструкції вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку.

В матеріалах справи відсутні того, що між сторонами було узгоджено зміну реквізиту призначення платежу.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом із тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018р. у справі № 905/1198/17; від 24.10.2018р. у справі № 905/3062/17; від 05.03.2019р. у справі №910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Разом з тим відомості, відображені в Акті звірки взаєморозрахунків, не підтверджені відповдіачем первинними документами. Відтак, за висновком Суду, Акт звірки взаємних розрахунків, складений між відповідачем та банкрутом з не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту повернення відповідачем товариству коштів в рахунок погашення заборгованості по Договору.

Загалом банкрутом було перераховано відповідачеві 9200150,00грн., що визнається обома сторонами. З цієї загальної суми - 9200150,00грн. - грошові у кошти у розмірі 7805900,00 грн. (44900,00 грн. + 4 592 500,00 грн. + 3 168 500,00 грн.) ліквідатор розцінює як збитки, що завдані банкруту, що і обумовило звернення з позовом про визнання недійсним правочину (спростування майнових дій) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 04.03.2021 р. по 02.03.2023 р. грошових коштів в загальній сумі 7805900,00 грн.

Судом також встановлено, що 01.03.2021 між ТОВ «Фаворит Агро 2021» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Договір №002-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги (договір), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Підписання даного Договору свідчить про факт передачі позикодавцем грошових коштів позичальнику. Підтвердженням повернення позики позичальником позикодавцю є укладена додаткова угода до Договору поворотної фінансової допомоги (т. 1, а.с.63).

Відповідно до п.2.1. Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі суми 20000000,00 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.03.2031 року.

Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця в установі банку, або касу підприємства (п. 3.2. Договору).

За змістом п. 9 Договору, його підписано зі сторони позикодавця директором ОСОБА_1 , зі сторони позичальника - ОСОБА_1 .

Інших договорів як письмових документів, які б опосередковували перерахування грошових коштів від банкрута ОСОБА_1 та навпаки від ОСОБА_1 банкруту, сторонами не надано.

Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ, господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

- боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник уклав договір із заінтересованою особою;

- боржник уклав договір дарування.

Спростування майнових дій виступає як заперечення, відхилення, оспорення фактичних даних чи обставин, що визначають правомірність майнових дій боржника, та може мати форму визнання недійсними (незаконними, нечинними) дій боржника, які вчинені щодо розпорядження його майном на підставі рішень власника або його органів управління (керівника боржника, власника боржника, загальних зборів боржника тощо).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011.

Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами Цивільного кодексу України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника, кредитор (інші особи) зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, отримане від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Вказана процедура спрямована на повернення до складу конкурсної маси відчужених за такими правочинами активів. Можливість оспорення та спростування майнових дій боржника насамперед необхідна для забезпечення зберігання майна боржника в інтересах конкурсних кредиторів.

Оцінюючи правочини/майнові дії з перерахування банкрутом грошових коштів відповідачеві на предмет недійсності, Суд зазначає таке.

Щодо укладення спірного договору між заінтересованими особами.

За змістом ст. 1 КУзПБ заінтересовані особи стосовно боржника - власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021», що підтверджується наявною інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк.с. 94-96, т.1).

Отже, майнові дії з перерахування банкрутом відповідачеві грошових коштів в загальній сумі 7805900,00 грн. вчинено між заінтересованими особами.

За висновками, викладеними у постанові Верховного Суду 02.04.2024 у справі №910/862/22 (910/5477/23), частиною другою статті 42 КУзПБ не встановлено додаткових умов для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, а визначено окремі, самостійні підстави для визнання недійсними відповідних правочинів.

Тобто, саме по собі вчинення правочину із заінтересованою особою має наслідком його недійсність (п. 90 постанови Верховного Суду від 30.05.2024 у справі №925/1577/20(925/147/23).

Щодо укладення боржником спірного правочину у підозрілий період.

Строк, передбачений у статті 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий «підозрілий період», у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника.

Провадження у справі №911/666/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит Агро 2021" було відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 15.04.2024.

Таким чином, визначений законом «підозрілий період» почався 15.04.2021 і тривав до 15.04.2024.

Як встановлено вище судом на підставі банківських виписок, банкрут надав боржнику 04.03.2021 9900,00 грн. з призначенням платежу «Видача коштів по грошовому чеку у поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 згідно з Договором позики №1/АВ від 03.03.2021».

Таким чином, грошові кошти у розмірі 9900,00грн. були перераховані боржником відповідачеві поза межами «підозрілого періоду». Інші кошти надавались банкрутом відповідачу після 15.04.2021.

Відтак, Суд виснує, що майнові дії вчинені банкрутом на користь відповідача були частково вчинені в підозрілий період, який охоплює дати починаючи з 15.04.2021 по 15.04.2024 на суму 7796000,00 грн.

Доводи ліквідатора про те, що перерахування грошових коштів у розмірі 9900,00грн. охоплюється єдиним триваючим правопорушенням, не узгоджуються з чіткими приписами ст. 42 КУзПБ щодо «підозрілого періоду» тривалістю в три роки. На думку Суду, положення вказаної норми не дають підстав для її розширеного тлумачення.

Щодо безоплатного відчуження майна (грошових коштів) без відповідних зустрічних майнових дій іншої сторони.

Судом встановлено, що між банкрутом та відповідачем було укладено Договір №002-ПФД про надання поворотної фінансової допомоги, на виконання якого ТОВ «Фаворит Агро 2021» надало ОСОБА_1 позику у сумі 3 168 500,00,00 грн., що підтверджується банківською випискою АТ «Укргазбанк» по рахунку НОМЕР_1 та копією відповідного договору (арк..с. 63, т. 1).

Також, як встановлено Судом вище, банкрут надав відповідачу 44900,00 грн. за операціями з призначенням платежу: «Видача коштів по грошовому чеку у поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 згідно з Договором позики № 1/АВ від 03.03.2021» та 4 592 500,00 грн. за операціями з призначенням платежу:«Видача коштів по грошовому чеку у поворотну фінансову», всього .

Ліквідатор стверджує, що правочин з надання позики не спрямований на отримання прибутку ТОВ «Фаворит Агро 2021» або якихось інших економічних вигід. По суті, виснує ліквідатор, внаслідок укладення спірного правочину/вчинення майнових дій, відбулося виведення грошових коштів з обігу підприємства. Суд погоджується з такими доводами ліквідатора, які відповідачем не спростовано.

Відповідна підстава визнання правочинів недійсними/спростування майнових дій передбачена ч.2 ст. 42 КУзПБ: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог.

Щодо суттєвого погіршення майнового становища боржника внаслідок чого боржник набув стану неплатоспроможності і втратив здатність розрахуватися з кредиторами.

Ліквідатор стверджує, що економічним результатом надання у позику ТОВ «Фаворит Агро 2021» грошових коштів ОСОБА_1 стало завдання збитків банкруту у розмірі 7805900,00 грн. Сума вимог кредиторів до боржника становить 5683941,70грн.; натомість активи, за рахунок яких можна було б задовольнити вказані вимоги, відсутні, що було встановлено в підсумковому засіданні господарського суду.

За таких обставин, за висновком Суду, перерахування відповідачеві грошових коштів у сумі 7805900,00 грн. мало наслідком його неплатоспроможність і спричинило неможливість розрахуватися з кредиторами.

Щодо здійснення боржником перерахування грошових коштів іншій особі у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна.

Згідно даних фінансової звітності ТОВ «Фаворит Агро 2021» (станом на 31.12.2021.) активи компанії складали 4317,5 тис. грн., пасив - 4245,3 тис. грн.

Згідно з даними фінансової звітності ТОВ «Фаворит Агро 2021» визначено, що станом на кінець звітного періоду (31.12.22.) сукупна вартість активів становила 4109,80 грн., а розмір пасиву становив 3850,6 тис. грн.

Згідно даних фінансової звітності ТОВ «Фаворит Агро 2021» (станом на 01.01.2023р.) оборотні активи компанії складали 4109,8 тис. грн., поточні зобов`язання 3850,6 тис. грн.

Згідно висновків, які містяться у Аналізі фінансово-господарської діяльності ТОВ Фаворит Агро 2021 від 19.08.2024, який був предметом дослідження у підсумковому засіданні у справі про банкрутство та встановлені в Постанові від 08.10.2024 у справі №911/666/24:

- за результатами 2021 року розмір кредиторських зобов`язань ТОВ «Фаворит Агро 2021» становив 6693,30 тис. грн. і перевищував вартість зазначених в балансі активів 4317,50 тис.грн. (стр. 1300 балансу) на 2375,80 тис. грн.;

- за результатами 2022 року розмір кредиторських зобов`язань ТОВ «Фаворит Агро 2021» становив 10784,20 тис. грн. і перевищував вартість активів 4109,8 тис. грн. (стр. 1300 балансу) на 6674,40 тис. грн.;

- за результатами 2023 року розмір кредиторських зобов`язань ТОВ «Фаворит Агро 2021» становив 15794,72 тис. грн. і перевищував вартість зазначених в балансі активів 4109,8 тис. грн. (стр. 1300 балансу) на 11684,92 тис. грн.

Вимоги кредиторів у справі про банкрутство складають суму 6 485 244,10 грн.

Отже, на час вчинення оспорюваних майнових дій розмір кредиторських зобов`язань ТОВ «Фаворит Агро 2021» перевищував вартість активів, а отже, Суд доходить до висновку що банкрут вчинив майнові дії у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість його майна.

Суд зазначає, що видача позик на користь заінтересованих відносно боржника осіб (у цій справі директора та єдиного учасника) порушує закріплений у ст. 4 КУзПБ принцип своєчасного попередження і недопущення неплатоспроможності підприємства, оскільки призводить до зменшення активів підприємства на шкоду його кредиторам.

За приписами ч.1 ст. 42 КУзПБ, підставою для визнання недійсними правочинів/спростування майнових дій боржника є обставини, коли боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на неможливість використання доказів, що містяться у справі про банкрутство, зокрема, про неналежність і недопустимість як доказу проведеного розпорядником майна аналізу фінансово-господрської діяльності боржника, фінансвої звітності боржника. Разом з тим, такі доводи видаються неспроможними з огляду на правила оцінки доказів (ст.86 ГПК України), мету та завдання як господарського судочинства загалом (ст. 2 ГПК України), так і банкрутної процедури зокрема (преамбула КУзПБ).

Щодо завдання збитків (шкоди)боржнику.

Збитки це вартісний грошовий вираз майнової шкоди, завданої особі у вигляді втрат, витрат, недоотриманих доходів, внаслідок порушення її цивільних прав та інтересів. Це один із ключових способів захисту цивільного права.

Згідно усталених доктринальних підходів, шкода це завжди зменшення того чи іншого особистого або майнового блага, всяке применшення, утиск матеріальних і нематеріальних благ, які охороняються законом, порушення чи зменшення будь-якого майнового права або нематеріального блага, зменшення благ, які належать певній особі; несприятливі, негативні наслідки, які настають при порушенні чи обмеженні майнових чи особистих немайнових прав і благ, які належать потерпілому.

Будь-яка шкода a priori протиправна і підлягає відшкодуванню, оскільки є порушенням суб`єктивних і законних інтересів інших осіб. А таке порушення, виходячи з основних принципів цивільного права, є неприпустимим.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч.ч. 2 та 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Матеріалами справи та поясненнями сторін в судових засіданнях підтверджуються обставини перерахування з рахунку банкрута на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7 805 900,00 грн. (44 900,00 грн. виданих по грошовому чеку у поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 згідно з Договором позики №1/АВ від 03.03.2021 + 4 592 500,00 грн. - виданих по грошовому чеку на поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 (без зазначення/укладення договору) + 3 168 500,00 грн. - виданих в якості надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 згідно з договором № 002-ПДФ від 01.03.2021).

Суб`єктами правовідносин з завдання шкоди є деліквент (той, хто завдав шкоду) і потерпілий (той, кому завдано шкоди).

З огляду на наведене, враховуючи специфіку справ про банкрутство, Суд виснує, що шкоду (збитки) завдано банкруту ТОВ «Фаворит Агро 2021» (потерпілий) у зв`язку з перерахуванням з рахунку банкрута заінтересованій особі відповідачеві ОСОБА_1 (деліквент) грошових коштів у розмірі 7 805 900,00 грн. і їх неповернення.

Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог та факту завдання збитків банкруту, Суд зазначає таке.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 дійсно отримував від банкрута грошові кошти у поворотну фінансову допомогу, але цьому передувало надання на користь ТОВ «Фаворит Агро 2021» поворотної фінансової допомоги від ОСОБА_1 , оскільки останній є його засновником, який після набуття частки вкладав відповідні кошти на розвиток підприємства. Зазначені дії вчинялися в межах укладеного Договору №002-ПФД від 01.03.2021 року, хоча згідно даного договору і не передбачено обов`язку Відповідача надання ТОВ «Фаворит Агро 2021» поворотної фінансової допомоги.

Згідно доводів відповідача, ОСОБА_1 надав ТОВ «Фаворит Агро 2021» поворотної фінансової допомоги на суму 6 416 930,00 грн., а взяв від банкрута 9 200 150,00 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 17.02.2021 10.10.2023 між ТОВ «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 .

Відповідач пояснює, що оскільки у нього станом на 07.08.2023 року продовжувала зберігатися заборгованість, то з метою її закриття, було укладено угоду від 10.10.2023 року, згідно якої у відповідності до ч. 1 ст. 600 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 передав у власність банкрута майно на суму 2 783 220,00 грн., у зв`язку з чим і погасив заборгованість.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач також надає акт звірки взаємних розрахунків за період з 17.02.2021 10.10.2023 між ТОВ «Фаворит Агро 2021» та ОСОБА_1 , дебет складає 9 200 150,00 грн., кредит 6 416 930,00 грн., сальдо кінцеве 2 783 220,00 грн. (т. 1, а.с.58-61).

Ліквідатор заперечує проти аргументів відповідача виходячи з того, що проведення відповідачем на свій власний розсуд в акті звірення розрахунків від 10.03.2023 р. заліку грошових сум, сплачених ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фаворит Агро 2021» у позику, в рахунок погашення зобов`язань ОСОБА_1 перед ТОВ «Фаворит Агро 2021» по поверненню отриманих ним у позику коштів загальному в розмірі 7805900,00 грн. є безпідставним, оскільки в даному випадку відповідач фактично стверджує про проведення між ОСОБА_1 та ТОВ «Фаворит Агро 2021» заліку зустрічних вимог по різним правочинам, але ніяких доказів проведення такого заліку у відповідності до вимог ст. 601 ЦК України відповідачем не надано.

Стосовно доводів відповідача, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед банкрутом (а отже і відсутня шкода, прим. ОСОБА_2 ), оскільки ОСОБА_1 надав ТОВ «Фаворит Агро 2021» поворотної фінансової допомоги на суму 6 416 930,00 грн., отримавши у якості поворотної фінансової допомоги від ТОВ «Фаворит Агро 2021» 9 200 150,00 грн., а на різницю 2 783 220,00грн. (9 200 150,00 грн. 6 416 930,00 грн. = 2 783 220,00грн.) було передано техніку, Суд зазначає, що вказані обставини не знайшли свого підтвердження належними, допустимими і достовірними доказами.

Так, надані як позивачем так і відповідачем виписки по рахунку боржника в частині призначення платежу не підтверджують факт повернення 44900,00 грн. виданих по грошовому чеку у поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 згідно з Договором позики №1/АВ від 03.03.2021; 4 592 500,00 грн. - виданих по грошовому чеку на поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 (без зазначення/укладення договору); 3 168 500,00 грн. - виданих в якості надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 згідно з договором № 002-ПДФ від 01.03.2021.

Доводи відповідача про те, що фінансові операції з перерахування коштів ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Фаворит Агро 2021» у розмірі:

2 979 250,00 грн. платник ОСОБА_1 , одержувач ТОВ «Фаворит Агро 2021»

3 291 680,00 грн. - платник ОСОБА_1 , одержувач ТОВ «Фаворит Агро 2021»

було вчинено за договором №002-ПДФ про надання поворотної фінансової допомоги від 01.03.2021 (арк.с. 63, т.1), спростовуються змістом вказаного договору, оскільки за цим договором ТОВ «Фаворит Агро 2021» є позикодавцем, а ОСОБА_1 позичальником, та відповідними формулюваннями призначення платежу.

Ліквідатор пояснює, що, враховуючи часткове повернення ТОВ «Фаворит Агро 2021» ОСОБА_1 грошових коштів (77 500,00 грн. платник ТОВ «Фаворит Агро 2021», одержувач - ОСОБА_1 ; 1 241 750,00 грн. - платник ТОВ «Фаворит Агро 2021», одержувач - ОСОБА_1 ), сума заборгованості ТОВ «Фаворит Агро 2021» перед ОСОБА_1 за договором №002-ПДФ про надання поворотної фінансової допомоги від 01.03.2021 та №003 ПДФ від 01.03.2021р. складає 2901750,00грн. (2 979 250,00 грн. - 77 500,00 грн.); а сума заборгованості ТОВ «Фаворит Агро 2021» перед ОСОБА_1 по позикам, отриманим без укладення договору 2049930,00грн. (3291680,00 грн. - 1241750,00 грн.)

Видача готівкових коштів (80 000,00 грн. видано ОСОБА_1 коштів по заяві на видачу готівки №2 від 28.05.2021 - закупівля товарів) не може кваліфікуватися як видача коштів у позику ОСОБА_1 та/або погашення ТОВ «Фаворит Агро 2021» позичених у ОСОБА_1 грошових коштів.

Внесення грошових коштів до статутного капіталу (1000,00 грн. - внесення коштів засновником ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Фаворит Агро 2021» згідно протоколу № 1 установчих зборів засновників від 16.02.2021 р.) не може кваліфікуватися як видача коштів у позику ТОВ «Фаворит Агро 2021». та/або погашення ОСОБА_1 позичених у ТОВ «Фаворит Агро 2021» грошових коштів.

Щодо погашення, за твердженням відповідача, залишку заборгованості у розмірі 2783220,00грн. (9200150,00 грн. - 6416930,00 грн. = 2783220,00грн.), відповідачем надано Суду Угоду від 10.10.2023 до Договору про надання поворотної фінансової допомоги 002-ПДФ від 01.03.2021 року (т.1, а.с. 69).

Згідно умов вказаної Угоди від 10.10.2023 ОСОБА_1 на дату укладення даної Угоди має перед ТОВ «Фаворит Агро 2021» заборгованість у сумі 2783220,00 грн. по договору про надання поворотної фінансової допомоги №002-ПДФ від 01.03.2021 року, що підтверджується підписаним між Сторонами актом звірки станом на 07.08.2023 року.

Позичальник з метою погашення даної заборгованості, що визначена пунктом 1 даної Угоди, у відповідності до частини 1 статті 600 Цивільного кодексу України передає у власність Кредитора згідно акту приймання-передачі, майно, що описано нижче:

ОСОБА_3 8-ми рядна 2018 року випуску - вартістю 1783220,00 гри.

Глибокорозпушувач АЙОН 3,2 м ширини - вартістю 1000000,00 грн.

Загальна вартість майна, що передається за актом приймання-передачі, Сторонами оцінена у 2783220,00 грн.

ОСОБА_1 передав, а ТОВ «Фаворит Агро 2021» прийняло сівалку JohnDeere 8 2018 р.в. та глиборозкопувач АЙОН 3,2 м. ширина загальною вартістю 2783220,00 грн., що підтверджується актом №1 від 10.10.2023 (т. 1, а.с. 62).

Оцінюючи надані відповідачем докази, Суд вважає за необхідне визначитися з тягарем доказування у спірних правовідносинах.

Як вже зазначалося вище, будь-яка шкода презюмується як протиправна і така, що підлягає відшкодуванню. Сам факт спричинення шкоди характеризує дію, бездіяльність (подію), в результаті яких завдано шкоди, як делікт. Вказана обставина визначає презумпцію протиправності делікта, проте наперед не визначає питання про винуватість особи, що спричинила шкоду та про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) особи та шкодою.

Спричинення шкоди однією особою іншій є підставою виникнення обов`язку відшкодувати спричинену шкоду. А отже, потерпіла особа не повинна доводити ні протиправність дій особи, що спричинила шкоду, ні його винуватість. Їх наявність презюмується. Тому особа, яка завдала шкоди, може звільнятися від відповідальності, коли доведе відсутність протиправності та винуватості.

Виходячи з цього має бути розподілений і обов`язок по доведенню: потерпілий має довести факт спричинення шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) особи-причинителя шкоди і безпосередньо шкодою, втім звільнений від обов`язку доводити протиправність і вину деліквента обов`язок по доведенню їх відсутності покладається саме на деліквента.

Отже, у спірних правовідносинах позивач ліквідатор ТОВ «Фаворит Агро 2021» (потерпілий) має довести факт спричинення шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) особи-причинителя шкоди і безпосередньо шкодою, і звільнений від обов`язку доводити протиправність і вину деліквента відповідача ОСОБА_1 обов`язок по доведенню їх відсутності покладається саме на деліквента ОСОБА_1 .

Вище Судом було встановлено факт перерахування з рахунку банкрута заінтересованій особі відповідачеві ОСОБА_1 (деліквент) грошових коштів у розмірі 7805900,00 грн., що визнається обома сторонами, і їх неповернення, що не спростовано відповідачем, виходячи з аналізу призначення відповідних платежів у наданих Суду виписках по рахунку боржника.

З огляду на це, Суд виснує про доведеність факту спричинення шкоди банкруту та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) особи-причинителя шкоди, і безпосередньо шкодою, враховуючи заінтересованість особи-деліквента щодо потерпілого.

Одночасно Суд стверджує про не спростування відповідачем ОСОБА_1 деліквентом факту завдання шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку, враховуючи таке.

Як було зазначено вище, відповідачем надано Суду Угоду від 10.10.2023 до Договору про надання поворотної фінансової допомоги 002-ПДФ від 01.03.2021 року (т.1, а.с. 69), акт №1 від 10.10.2023 (т. 1, а.с. 62), якими опосередкована передача у власність ТОВ «Фаворит Агро 2021» майна загальною вартістю 2783220,00грн. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Фаворит Агро 2021».

Посилаючись на вказані обставини, відповідач стверджує про погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Фаворит Агро 2021» в повному обсязі та, відповідно, відсутність шкоди для банкрута.

Разом з тим, в процедурі розпорядження майном було встановлено наступне.

Згідно відповіді ГСЦ МВС від 10.05.2024, станом на 10.05.2024 в єдиному державному реєстрі транспортних засобів запитувані щодо ТОВ «Фаворит Агро 2021» відомості відсутні (т.1, а.с. 108).

Листом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 03.05.2024 повідомлено, що станом на 02.05.2024 інформація про транспортні засоби, зареєстровані за ТОВ «Фаворит Агро 2021» - відсутня. Звернень від ТОВ «Фаворит Агро 2021» на предмет видачі документів дозвільного, погоджувального, облікового та іншого характеру до Управління не надходило. (т.1 а.с.107).

Будь-якої іншої інформації, яка б свідчила про наявність ТОВ «Фаворит Агро 2021» техніки, яка стала предметом Угоди від 10.10.2023 до Договору про надання поворотної фінансової допомоги 002-ПДФ від 01.03.2021 року (т.1, а.с. 69) під час процедури розпорядження майном не було отримано.

В свою чергу відповідачем у цій справі ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів наявності у нього на праві власності чи у ТОВ «Фаворит Агро 2021», керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником якого ОСОБА_1 являється, сівалки JohnDeere 8 2018 р.в. та глибокорозкопушувача АЙОН 3,2 та/або існування такої техніки взагалі.

Звертає на себе увагу також той факт, що умовами Договору про надання поворотної фінансової допомоги 002-ПДФ від 01.03.2021 року (т.1, а.с. 63), первісно сторони погодили, що повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця в установі банку, або касу підприємства (п. 3.2. Договору).

Оцінюючи надані докази у їх сукупності, за стандартом вірогідності доказів, Суд доходить до висновку, що позивачем надані більш вірогідні докази щодо відсутності такої техніки та, відповідно, факту її передачі, аніж докази, що надані відповідачем на підтвердження такої обставини.

З огляду на наведене, вказаними вище доказами відповідачем не спростовано факту завдання ТОВ «Фаворит Агро 2021» шкоди у розмірі 2783220,00 грн., як не надано і доказів повернення грошових коштів у розмірі 7 805 900,00 грн. (44900,00 грн. виданих по грошовому чеку у поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 згідно з Договором позики №1/АВ від 03.03.2021 + 4 592 500,00 грн. - виданих по грошовому чеку на поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 (без зазначення/укладення договору) + 3 168 500,00 грн. - виданих в якості надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 згідно з договором № 002-ПДФ від 01.03.2021).

Підсумовуючи викладене, Суд виснує, що:

- спірні правочини щодо перерахування грошових коштів/майнові дії укладено (здійснено) боржником в межах підозрілого періоду на суму 7 796 000,00грн. (7 805 900,00 грн. 9900,00 грн.= 7 796 000,00грн., так як правочин щодо перерахування банкрутом грошових коштів ОСОБА_1 у розмірі 9900,00грн. відбувся поза межами підозрілого періоду);

- спірний правочин (майнові дії) укладено (здійснено) із заінтересованою стосовно боржника особою;

- майновими діями боржник безоплатно здійснив відчуження майна (грошових коштів в сумі 7 805 900,00 грн.) без відповідних зустрічних майнових дій іншої сторони - ОСОБА_1 ;

- майнові дії на суму 7 805 900,00 грн. суттєво погіршили майнове становище боржника внаслідок чого боржник набув стану неплатоспроможності і втратив здатність розрахуватися з кредиторами;

- майнові дії призвели до того, що боржник оплатив іншій особі у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

- відповідними майновими діями завдано збитків (шкоди) боржнику в сумі 7805900,00грн.;

- майнові дії не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності,

що свідчить про наявність підстав, передбачених ст. 42 КУзПБ для визнання недійсними правочинів/спростування майнових дій, вчинених боржником.

Крім того, Суд вважає правочини/майнові дії щодо перерахування банкрутом керівнику, засновнику та кінцевому бенефіціарному власнику банкрута, як фізичній особі ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7796000,00 грн., які характеризуються наведеними вище і передбаченими ст. 42 КУзПБ ознаками, такими, що суперечать загальним засадам цивільного законодавства - добросовісності та розумності ( п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), з огляду на таке.

Згідно з ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкодидовкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються знаміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в іншихформах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральнихзасад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, яківстановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати їїприпинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки,встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені з моменту її вступу напосаду набуває обов`язків щодо такої юридичної особи, зокрема зобов`язана діятивиключно в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, у межах повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством, і у спосіб, який,на її добросовісне переконання, сприятиме досягненню мети діяльностіюридичної особи, у тому числі уникаючи конфлікту інтересів.

Згідно з ст. 4 КУзПБ виконавчий орган боржника, у межах своїх повноважень зобов`язані своєчасно виявляти та вживати заходів щодо запобігання та реагування у разі настання неплатоспроможності боржника

Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Наведене вище дозволяє Суду стверджувати про фраудаторність оспорюваних правочинів на загальну суму 7796000,00грн.

«Фраудаторністю» позначається семантичний смисл правочину (договору, майнової дії, поведінки, рішення) як такого, воля сторін якого і мета шахрайські (з метою обману). Цим терміном позначаються численні юридично значимі дії, які чиняться учасниками цивільних/господарських відносин всупереч праву іншої особи, аби її ошукати (обдурити).

Сутність терміну фраудатор» описується в рішеннях ВС та розкривається через його значення в іноземних мовах (лат., англ., нім., роман): frau?s, fraudator, datorіе, dator, schikane, що означає - шахрайство, брехня, знущання (над здоровим глуздом), недобросовісний боржник, обман, хитрість, зрада, підступ, каверза і подібне.

За відсутності легального визначення у правозастосовній практиці на цей момент сформовано розуміння, що фраудаторним є правочин, вчинений боржником на шкоду інтересам кредиторів.

Враховуючи, що Судом встановлено факт спричинення відповідачем банкруту протягом «підозрілого періоду» шкоди у розмірі 7796000,00грн. (та, відповідно, фраудатрність правочинів/майнових дій з перерахування вказаної суми коштів), що відбулося у зв`язку з вчиненням дій (бездіяльностю), що являють собою підстави визнання правочинів, вчинених боржником, недійсними (ст. 42 КУзПБ), Суд виснує про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково і визнає недійсними правочини (майнові дії) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з почався 15.04.2021 р. по 02.03.2023 р. грошових коштів в загальній сумі 7796000,00 грн.

В частині позовних вимог про визнання недійсними правочинів (майнових дій) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з почався 04.03.2021 р. по 02.03.2023 р. грошових коштів в загальній сумі 9900,00грн. Суд відмовляє, так як перерахування вказаних коштів відбулося поза межами підозрілого періоду, отже, відсутні підстави для визнання недійсним вказаного правочину з огляду на положення ст. 42 КУзПБ. Тоді як, за висновком Суду, позивачем не доведено наявності інших підстав для спростування вказаних майнових дій/визнання недійсним цього правочину.

Суперечність дій з перерахування грошових коштів у розмірі 9900,00 грн. загальним засадам цивільного законодавства таким як справедливість, добросовісність, розумність, про що стверджує позивач, сама по собі не тягне недійсності відповідного правочину.

Ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

За приписами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, цивільне законодавство встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Крім загальних підстав недійсності правочинів, спеціальне законодавство з процедур банкрутства, визначає особливі підстави, за наявності яких може бути визнаний недійсним правочин, вчинений боржником ст. 42 КУзПБ. Спеціальний закон КузПБ - передбачає як особливі підстави, так і часовий проміжок вчинення правочинів боржником, які можуть бути визнані недійсними на підставі положень такого закону.

На переконання Суду, визначення законом часового проміжку в три роки покликано забезпечити баланс між можливістю боржника за наявності у нього заборгованості перед кредиторами провадити господарську діяльність з одного боку, та з іншого унеможливити використання недобросовісним боржником своїх прав, зокрема, на вчинення правочинів під час провадження господарської діяльності, на шкоду кредиторам.

Щодо обраного позивачем способу захисту, Суд зазначає, що сам факт спричинення збитків/завдання шкоди, встановлення такого факту судом, не зумовлює належність способу захисту шляхом відшкодування майнової шкоди як універсального способу захисту цивільних прав та не заперечує можливість застосування інших способів захисту, зокрема, і визнання недійсним правочинів/спростування майнових дій.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним правочин (спростувати майнові дії) з видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» у позику фізичній особі ОСОБА_1 у період з 15.04.2021 р. по 02.03.2023 р. грошових коштів в загальній сумі 7796000,00 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Агро 2021» (08472, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Світанок, вул. Київська, 5/4; );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Арбітражний керуючий: Данілов Артем Іванович (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 486 від 04.04.2013 року).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2025 року.

Суддя Т.Д. Гребенюк