РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2025Справа № 910/2868/25

За позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (м.Ужгород)

до Акціонерного товариства "Укрпошта" (м. Київ)

про стягнення 75 519,00 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 75 519,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.

05.05.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому також викладено клопотання про продовження процесуального строку для його подання на 5 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 клопотання Акціонерного товариства "Укрпошта" про продовження строку для подання відзиву залишено без задоволення, за ініціативою суду продовжено процесуальний строк для подання відзиву у справі №910/2868/25 до 05.05.2025 та долучено його до матеріалів справи, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2022 та 27.12.2023 між Головним управлінням пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - Замовник), Пенсійним фондом України (далі - Пенсійний фонд) та Акціонерним товариством "Укрпошта" (далі - Виконавець) укладено Договори № 789-22/226 та № 261223-81/240 про закупівлю послуг з виплати та доставки пенсій та грошової допомоги (далі - Договори).

Відповідно до п. 1.1 Договорів Виконавець зобов`язується надати Замовникові послуги з виплати та доставки пенсій, житлових субсидій та пільг на сплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу (далі - житлові субсидії та пільги), страхових виплат від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхові виплати) (далі разом - пенсії та грошова допомога) у Закарпатській області на підставі виплатних документів, сформованих Замовником, за рахунок коштів, профінансованих Пенсійним фондом, а Замовник - прийняти і оплатити послуги.

У розділі 5 Договорів сторони погодили порядок надання послуг: строк надання послуг з виплати та доставки пенсій та грошової допомоги щомісяця протягом виплатного періоду, якщо інше не передбачено Порядком № 1279, Порядком № 842 або іншими нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, цим Договором. Початок перебігу та закінчення зазначеного місячного стоку обчислюється за правилами, встановленими статтями 252- 255 ЦК України. Виплата пенсій та грошової допомоги проводиться згідно із зазначеною у відомості датою виплати та до кінця виплатного періоду. Пенсія та грошова допомога може виплачуватись раніше від визначеної дати лише з письмового дозволу Замовника. Якщо встановлена дата виплати пенсії та грошової допомоги, збігається з вихідним або святковим днем виплатного об`єкта Виконавця, виплата може проводитись достроково без узгодження з Замовником, але в межах виплатного періоду. Якщо початок виплатного періоду припадає на вихідний або святковий день виплатного об`єкта Виконавця, виплатний період починається з дати, яка передує вихідному або святковому дню. У разі необхідності термінової виплати пенсії та грошової допомоги у зв`язку з прийняттям законодавчих та інших нормативно-правових актів строки виплати та складання звітності за узгодженістю між Замовником та Виконавцем можуть змінюватися. На період введення воєнного стану виплата пенсій може здійснюватись без урахування строків, визначених частиною першою статті 47 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а грошової допомоги - без урахування строків, визначених п. 27 Порядку № 1279, зокрема раніше від визначеної дати виплати пенсії та грошової допомоги одержувачу.

Пунктом 1 Розділу 9 Договорів передбачено, що останній набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2024 включно, але не раніше повного виконання зобов`язань сторонами та не пізніше останнього дня місяця, що передує місяцю набрання чинності договором із переможцем конкурсу з відбору організацій, які здійснюють виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України, про що Замовник письмово повідомляє Виконавця зазначений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За твердженням позивача, відповідач виплатив пенсії неналежним одержувачам, так як кошти були виплачені не особисто одержувачам, а особам, у котрих були відсутні довіреності на отримання коштів. Відтак, внаслідок неналежного виконання Договорів відповідачем, позивач поніс прямі збитки в розмірі 75 519,00 грн.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до наведених положень чинного законодавства для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди, необхідною є наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: неправомірні дії або бездіяльність особи; завдання шкоди та її розмір; безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою; вина завдавача шкоди.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні розписки від одержувачів пенсій, де зазначено, що грошові кошти вони отримали в повному обсязі та претензій до відповідача не мають. Відтак, у позивача відсутні підстави для повторної виплати цих коштів.

Судом встановлено, що в даному випадку відсутні всі чотири елементи складу цивільного правопорушення, а саме, відсутній факт заподіяння позивачу збитків у розмірі 75 519,00 грн.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко