РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2025Справа № 910/4172/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газсервістрейд» (вул.Чернівецька, буд.54а, м.Тернопіль(з), Тернопільська обл., 46006; ідентифікаційний код 39890232)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (пр.Гузара Любомира, буд.44, м.Київ, 03065; ідентифікаційний код 42795490)

про стягнення 989 729,50 грн

без виклику представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газсервістрейд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про стягнення 990 499,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, за відсутності для того підстав, отримав 1 699 285,00 грн, з яких позивачем як поручителем сплачено 990 499,50 грн, за банківською гарантією, якою було забезпечено виконання зобов`язань за договором про закупівлю товарів № від 13.10.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення недоліків.

10.04.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, розглянувши яку суд вважає за можливе відкрити провадження у справі.

Так, серед іншого, позивачем зменшено розмір позовних вимог до 989 729,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), відмовлено в задоволенні заяви позивача про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, та, серед іншого, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

25.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, адже відповідач не отримував від позивача жодних коштів по договору № від 13.10.2021, не є стороною договору поруки № BGV/UA/03-2-13489/P2, натомість позивач за договором поруки № BGV/UA/03-2-13489/P2 має право регресної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж».

01.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому він зазначає, що у зобов`язанні між ТОВ «Оператор ГТС України» та ТОВ «Газпромбудмонтаж» за договором № від 13.10.2021 останнє отримало належне відшкодування коштів за положеннями статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», водночас незважаючи на судове рішення у справі № 910/18875/23 залишок коштів за банківською гарантією, не було добровільно сплачено ТОВ «Оператор ГТС України» на користь ТОВ «Газпромбудмонтаж». У зв`язку з цим ТОВ «Газпромбудмонтаж» не мало змоги відшкодувати вказані грошові кошти на користь позивача як поручителя. При цьому, позивач поніс збитки саме у зв`язку з неповерненням грошових коштів на користь ТОВ «Газпромбудмонтаж» - відповідачем, а отже має право на їх відшкодування. Також позивач зазначає, що ТОВ «Газпромбудмонтаж» не має змоги звернутися з новим позовом до ТОВ «Оператор ГТС України» через те, що вказані позовні вимоги вже були розглянуті у справі № 910/18875/23. Зрештою позивач доводить, що саме він є особою, яка понесла збитки у зв`язку з невиконанням ТОВ «Оператор ГТС України» вимог пункту 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», адже отримані відповідачем грошові кошти є коштами, які надійшли саме від позивача.

06.05.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які містять доводи, аналогічні тим, що були викладені у відзиві.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2021, за результатами проведення процедури закупівлі UA-2021-07-07-002798-b, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (замовник) було укладено договір № (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник за завданням замовника зобов`язується на свій ризик надати послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрат газу ГРС Львівської та Волинської обл.) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (Додаток № 2) становить: 33 985 700,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 5 664 283,33 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно із п. 5.1 Договору передача виконаних робіт позивачем і прийняття їх відповідачем оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Підпунктом 10.9.1 пункту 10.9 Договору передбачено, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі «Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Львівської та Волинської обл.)» згідно оголошення про проведення процедури закупівлі UA-2021-07-07-002798-b, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 07.07.2021, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (далі - гарантія) на суму 1 699 285, 00 грн, що становить 5% відсотків ціни цього Договору.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 395 календарних днів з дати підписання. В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 11.1 Договору).

На виконання підпункту 10.9.1 Договору підрядник надав замовник банківську гарантію № BGV/UA/03-2-13489 від 06.10.2021, видану на підставі договору № BGV/UA/03-2-13489 про надання гарантії від 06.10.2021, з якої вбачається наступне:

«Гарант: АТ «Український будівельний-інвестиційний банк», бенефіціар: ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», принципал: ТОВ «Газпромбудмонтаж».

Основна угода: Договір, що укладається за результатами процедури закупівлі: «Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Львівської та Волинської обл.)» (предмет закупівлі, зазначений в оголошенні), згідно оголошення про заплановану закупівлю № UA-2021-07-07-002798-b (номер процедури закупівлі UA-2021-07-07-002798-b, на вебпорталі Уповноваженого органу).

Повна (максимальна) сума Банківської гарантії та валюта: 1 699 285,00 грн.

Як Гарант, ми безумовно зобов`язуємося протягом п`яти банківських днів після одержання нами паперового оригіналу першої письмової вимоги Бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка Бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через Банк Бенефіціара на наш SWIFT, сплатити Бенефіціару повну суму Банківської гарантії, без необхідності для Бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням Принципалом зобов`язань за Договором.

Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє включно до: 15.12.2022.

Форма представлення вимоги: у паперовій формі рекомендованим листом або кур`єром та/або через ключованим SWIFT-повідомленням через Банк Бенефіціара на наш SWIFT.

Дострокове припинення цієї банківської гарантії (її ануляція) відбувається за попередньою письмовою згодою Бенефіціара.

Ця гарантія є безвідкличною, непередаваною і не може бути переуступлена без попередньої згоди зі сторони Гаранта, Принципала та Бенефіціара».

06.10.2021 між Акціонерним товариством «Український будівельний-інвестиційний банк» (гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газсервістрейд» (поручитель) було укладено договір поруки № BGV/UA/03-2-13489/P2 (далі - Договір поруки), згідно з п. 2.1 якого, в редакції додаткового договору № 3 від 04.07.2023 до Договору поруки, поручитель зобов`язується перед гарантом в повному обсязі відповідати всім належним йому майном за виконанням принципалом (Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж») зобов`язань, що випливають з договору гарантії, та усіх додаткових договорів до нього (в тому числі тих, що будуть укладені в майбутньому), зокрема, погашення основної суми гарантії у розмірі 1 699 285,00 грн у строк до 20.12.2023 включно відповідно до умов договору гарантії; погашення процентів у розмірі 28,0 % річних, у порядку та строки, що визначені договором гарантії.

Відповідно до п. 4.7 Договору поруки у разі виконання поручителем зобов`язань принципала за договором гарантії поручитель має право на відшкодування від принципала в повному розмірі всієї суми грошових коштів, фактично сплачених поручителем гаранту на виконання взятих зобов`язань за цим договором.

28.10.2022 між замовником та підрядником було укладено додаткову угоду № 1 до Договору, пунктами 2, 3 якої пункт 11.1 Договору викладено в наступній редакції: « 11.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 565 календарних днів з дати підписання. В частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.». Додаток № 3 до Договору - «Графік виконання робіт» викладено в новій редакції, як додаток № 1 до цієї додаткової угоди № 1.

27.04.2023 між замовником та підрядником було укладено додаткову угоду № 2, в якій сторони, зокрема, з урахуванням Сертифікату Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3200-22-1629 від 02.12.2022 дійшли згоди внести наступні зміни до Договору, а саме: підпункт 10.9.3 пункту 10.9 викласти в такій редакції «Термін дії гарантії - до 01.07.2023 включно…»; пункт 11.1 Договору викласти в наступній редакції: « 11.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 595 календарних днів з дати підписання. В частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.».

31.05.2023 між замовником та підрядником було укладено додаткову угоду № 3, в якій сторони дійшли згоди пункт 3.1 Договору викласти в наступній редакції: «Загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно з Договірною ціною (Додаток № 2) становить 33 946 855,25 грн, в тому числі ПДВ 20% - 5 657 809,21 грн.». Крім того викладено в новій редакції додаток № 1 «Технічні, якісні та кількісні характеристики» до Договору та додаток № 2 «Договірна ціна» до Договору.

Листом № ТОВВИХ-23-8705 від 27.06.2023, у зв`язку з неналежним виконанням підрядником зобов`язань за Договором, замовник направив до гаранта SWIFT-повідомлення про сплату гарантійного платежу за банківською гарантією № BGV/UA/03-2-13489 від 06.10.2021.

05.07.2023 гарант сплатив на користь бенефіціара 1 699 285,00 грн за банківською гарантією, що підтверджується платіжним дорученням № 110538071.

04.07.2023 та 28.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» перерахувало на користь Акціонерного товариства «Український будівельний-інвестиційний банк» грошові кошти в сумі 509 785,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2750, та в сумі 199 000,00 грн, за платіжною інструкцією № 2781 відповідно.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газсервістрейд» на користь Акціонерного товариства «Український будівельний-інвестиційний банк» були перераховані грошові кошти в сумі 222 882,05 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 23 882,05 грн відсоток за платіж за гарантією), що підтверджується платіжною інструкцією № 4654 від 29.08.23; грошові кошти в сумі 217 468,32 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 18 468,32 грн відсоток за платіж за гарантією), що підтверджується платіжною інструкцією № 4705 від 29.09.23; грошові кошти в сумі 213 131,04 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 14 131,04 грн відсоток за платіж за гарантією), що підтверджується платіжною інструкцією № 4778 від 31.10.23; грошові кошти в сумі 208 181,66 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 9 181,66 грн відсоток за платіж за гарантією), що підтверджується платіжною інструкцією № 4857 від 30.11.23; грошові кошти в сумі 196 592,39 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4886 від 19.12.23.

22.09.2023 протоколом технічної наради з питань виконання умов Договору встановлено, що при виконанні робіт Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Львівської та Волинської обл. на ГРС Броди та ГРС Ковель Бібрського ЛВУМГ частину обсягів робіт виконувати не було виробничої необхідності, а спрогнозувати такий розвиток подій на стадії підготовки процедури закупівлі робіт у 2021 році було неможливо. Договір підписаний 13.10.2021. Враховуючи вищевказане, з метою економії державних коштів та беручи до уваги фактичні об`єми виконаних робіт вартість ремонту ГРС Броди та ГРС Ковель Бібрського ЛВУМГ зменшилась на 217 779,26 грн (з ПДВ) порівняно з Договірною ціною 33 946 855,25 грн (з ПДВ). В той же час роботи виконані відповідно до вимог нормативних документів та умов Договору. На основі перерахованих відомостей між фактичним об`ємом виконаних робіт та договірною вартістю було підсумовано, що відповідно до Договору, заплановані роботи на об`єкті Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Львівської та Волинської обл. на ГРС Броди та ГРС Ковель Бібрського ЛВУМГ виконано підрядником в повному обсязі, згідно з умовами дійсного Договору, претензій до підрядної організації немає.

Зазначені обставини встановлені на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, а також судами під час розгляду справи № 910/18875/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про стягнення 1 699 285,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 у справі № 910/18875/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024, позов було задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» безпідставно набуті кошти в розмірі 708 785,50 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 631,80 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині 990 499,50 грн суд дійшов висновку про передчасність цих вимог, оскільки станом на момент звернення до суду з даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» не є особою яка понесла реальні та фактичні витрати в цій частині та відповідно не є потерпілою особою, як це визначено статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Звертаючись до суду із позовом у справі, що розглядається (№ 910/4172/25) позивач зазначає, що ним на користь Акціонерного товариства «Український будівельний-інвестиційний банк» перераховані грошові кошти в сумі 989 729,50 грн, а саме 222 882,05 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 23 882,05 грн відсоток за платіж за гарантією); грошові кошти в сумі 217 468,32 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 18 468,32 грн відсоток за платіж за гарантією); грошові кошти в сумі 213 131,04 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 14 131,04 грн відсоток за платіж за гарантією); грошові кошти в сумі 208 181,66 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 9 181,66 грн відсоток за платіж за гарантією); грошові кошти в сумі 196 592,39 грн (з яких 193 729,50 грн в рахунок погашення боргу, а 2 862,89 грн відсоток за платіж за гарантією).

Відтак, з огляду на повне виконання сторонами Договору своїх зобов`язань, позивач вважає, що у відповідача відсутнє право утримувати суму забезпечення виконання Договору, сплачену частково позивачем як поручителем у сумі 989 729,50 грн, а тому просить суд стягнути відповідну суму з відповідача на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що він не є належним відповідачем, оскільки він не отримував від позивача жодних коштів по Договору і не є стороною Договору поруки, натомість відповідно до умов Договору поруки позивач має право регресної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» у межах фактично сплачених коштів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Правовідносини, що виникли на підставі гарантії підпадають під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України, а також Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), Уніфікованих правил міжнародної торгової палати для гарантій за першою вимогою 1992 року.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта. Такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 904/1156/19.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

У пункті 9 частини 3 розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Основною із функцій гарантії, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

У постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина 3 статті 563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.

Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.

Статтею 564 Цивільного кодексу України передбачено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Як встановлено судом, гарант сплатив бенефіціару 1 699 285,00 грн за банківською гарантією, що підтверджується платіжним дорученням № 110538071 від 05.07.2023, у зв`язку з чим набув право вимагати від принципала здійснити сплату регресу.

Суди у справі № 910/18875/23 встановили, що принципал перерахував гаранту грошові кошти в сумі 708 785,50 грн, а інші платежі здійснило Товариство з обмеженою відповідальністю «Газсервістрейд» як поручитель.

Водночас суд встановив, що поручитель сплатив гаранту грошові кошти в сумі 989 729,50 грн, а саме:

- платіжною інструкцією № 4654 від 29.08.2023 грошові кошти в сумі 222 882,05 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 23 882,05 грн відсоток за платіж за гарантією);

- платіжною інструкцією № 4705 від 29.08.2023 грошові кошти в сумі 217 468,32 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 18 468,32 грн відсоток за платіж за гарантією);

- платіжною інструкцією № 4778 від 31.10.2023 грошові кошти в сумі 213 131,04 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 14 131,04 грн відсоток за платіж за гарантією);

- платіжною інструкцією № 4857 від 30.11.2023 грошові кошти в сумі 208 181,66 грн (з яких 199 000,00 грн в рахунок погашення боргу, а 9 181,66 грн відсоток за платіж за гарантією);

- платіжною інструкцією № 4886 від 19.12.2023 грошові кошти в сумі 196 592,39 грн (з яких 193 729,50 грн в рахунок погашення боргу, а 2 862,89 грн відсоток за платіж за гарантією).

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Як зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 якщо бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» Цивільного кодексу України.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 910/18874/23 викладено висновок щодо застосування статей 15, 16, 560, 562, 563, 569, 1212 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку зі статтями 553, 554, 555, 556 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах - щодо того, який саме спосіб захисту є ефективним у спірних правовідносинах, де беруть участь чотири особи: бенефіціар, принципал, гарант та поручитель.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частин 2, 3 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Вказане узгоджується з приписами пункту 4.7 Договору поруки, що закріплює право поручителя на відшкодування від принципала у повному розмірі всієї суми грошових коштів, фактично сплачених поручителем гаранту на виконання взятих зобов`язань.

Таким чином, наслідком виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, є заміна кредитора у зобов`язанні. Саме боржник є особою, за рахунок якої поручитель одержує задоволення своїх вимог.

Отже, внаслідок сплати позивачем коштів на виконання умов Договору поруки, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» набуло обов`язок відшкодувати поручителю (позивачу) грошові кошти в розмірі, який останній перерахував гаранту.

Верховний Суд наголошує, що:

- боржник (принципал) вправі звернутися до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» Цивільного кодексу України;

- принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (Глава 83 Цивільного кодексу України) з огляду на відсутність боргу принципала (пункти 56, 59 постанови Об`єднаної палати від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20).

Згідно з пунктом 2.2.6 Договору про надання гарантії № BGV/UA/03-2-13489 від 06.10.2021 саме принципал зобов`язався протягом 2 (двох) банківських днів з дня отримання повідомлення про настання гарантійного випадку з копією вимоги бенефіціара разом з доданими до неї документами перерахувати гаранту суму, належну до сплати бенефіціару за умовами гарантії, згідно з реквізитами, вказаними гарантом у повідомленні про настання гарантійного випадку.

Подальше укладення Договору поруки та часткове задоволення зворотної вимоги гаранта поручителем не означає, що бенефіціар збагатився за його (поручителя) рахунок, а не за рахунок принципала. Крім того, з огляду на приписи статті 556 Цивільного кодексу України поручитель набув право вимоги до принципала, тобто відшкодування зрештою відбувається за рахунок принципала (боржника).

Зважаючи на висновки Об`єднаної палати (пункти 56, 59 постанови від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20), Верховний Суд зазначає, що саме принципал вправі пред`явити позов про стягнення з бенефіціара коштів, сплачених гарантом, які вважає отриманими за рахунок власних коштів без достатньої правової підстави (Глава 83 Цивільного кодексу України) з огляду на відсутність порушення основного зобов`язання за Договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення Глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з частиною 2 статті 1214 Цивільного кодексу України об`єктом кондикції є не лише майно, а й грошові кошти, що безпідставно утримані чи набуті.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17).

За результатами системного аналізу приписів статей 556, 569, 1212 Цивільного кодексу України Верховний Суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах, які виникли між принципалом та бенефіціаром, немає значення, хто саме здійснив виплату за зворотною вимогою гаранта (в порядку регресу). Бенефіціар першочергово набуває спірну суму за рахунок принципала (боржника). Обставини подальшої сплати коштів на користь гаранта: чи то особисто принципалом, чи то іншими особами, зокрема, поручителем, не впливають та не спростовують того, що бенефіціар ab intio набув спірну грошову суму без достатньої правової підстави за рахунок принципала (боржника).

У справі № 910/17772/20 Об`єднана палата не висловлювалася щодо будь-яких особливостей застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, обмежень та / або застережень, пов`язаних із правом принципала на стягнення грошових коштів з бенефіціара у разі, якщо договір гарантії додатково забезпечений порукою, і кошти на користь гаранта частково сплачені поручителем.

Верховний Суд звертає увагу, що в справі № 910/18874/23 доведенню підлягали: 1) факт сплати гарантом коштів на користь бенефіціара; 2) відсутність достатньої правової підстави для набуття бенефіціаром цих коштів, зокрема, якщо основне зобов`язання не було порушене принципалом (боржником). Обидві обставини були встановлені судом апеляційної інстанції, і Верховний Суд погоджується з його висновками.

Доводи скаржника щодо наявності поручителя за договором гарантії не змінюють правову природу спірних правовідносин, які склалися між принципалом, бенефіціаром та гарантом.

Верховний Суд obiter dictum зазначає, що в разі стягнення з бенефіціара безпідставно набутих коштів у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України принципал (боржник) одержує змогу задовольнити за їх рахунок зворотну вимогу гаранта (в порядку регресу) чи звернути сплачені кошти на свою користь, якщо вимога вже була задоволена, а також задовольнити інші вимоги (наприклад, з боку поручителя) (за наявності).

Вказаний спосіб захисту прав принципала (боржника) дозволяє ефективно та вичерпно врегулювати цивільно-правовий (господарсько-правовий) спір з усіма учасниками спірних правовідносин, і це узгоджується з висновками Об`єднаної палати (пункти 56, 59 постанови від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20).

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач обрав неефективний спосіб захисту, позаяк відповідач є неналежним відповідачем у цьому спорі, адже не має обов`язку повернути кошти позивачу як поручителю.

Водночас суд звертає увагу позивача, що він має право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» сплати коштів, які позивач сплатив відповідно до умов Договору поруки, при чому як на сплату регресу за гарантією, так і по сплаті процентів.

Відповідно до усталеного правового висновку Верховного Суду, обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав, як і пред`явлення позову до неналежного відповідача, є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин.

Принагідно, щодо доводів позивача про неможливість повторного звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про повернення забезпечення виконання договору про закупівлю у межах суми коштів, сплачених поручителем, суд зауважує, що відмовляючи у відповідній частині позовних вимог у справі № 910/18875/23 суди вказали на передчасність таких вимог, а не на їх безпідставність, отож за умови зміни підстав позову принципал має право на остаточне вирішення спору.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Оскільки позивачем було зменшено розмір позовних вимог та сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, частина судового збору в розмірі 9,25 грн може бути повернута позивачу зі спеціального фонду Державного бюджету України за його клопотанням на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Інша частина витрат позивача по сплаті судового збору в розмірі 11 876,75 грн, покладається на позивача у відповідності до вимог статті 129 ГПК України, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.06.2025.

Суддя Т.П. Капцова