ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2025р. Справа №905/289/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши справу за позовом Дочірнього підприємства «ВО «СПЕЦТРАНС», місто Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», місто Покровськ, Донецька область,

про стягнення 415262,24 грн

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «ВО «СПЕЦТРАНС», звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», про стягнення 415262,24 грн.

Підставами звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем обов`язку повної та своєчасної оплати товару за договором поставки №1070ШКК від 11.01.2022, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 415262,24 грн, з яких: 300795,78 грн - основного боргу, 90895,91 грн - інфляційні втрати, 23570,55 грн - 3% річних.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/289/25, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

14.04.2025 через систему Електронний суд надійшов відзив відповідача, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що позивачем не зареєстровані податкові накладні на суму 14757,32 грн, за поставками: за видатковою накладною №РН-11/02-1 від 11.02.2022 на суму 44520,00грн, за видатковою накладною №РН-17/02-1 від 17.02.2022 на суму 44023,92грн, у зв`язку з чим відповідачем недоотримано податковий кредит.

Позивач у відповіді на відзив вказує, що відсутність зареєстрованої податкової накладної не звільняє відповідача від обов`язку оплати поставки яка підтверджена підписом покупця, що позивач 28.02.2022 року намагався зареєструвати податкові накладні, проте квитанції про реєстрації цих податкових накладних не надійшли.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України від учасників справи на адресу суду не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суть спору та зміст спірних правовідносин.

За змістом позовної заяви, суть спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань на користь позивача, що виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договором поставки № 1070ШКК від 11.01.2022.

Відносини, що склалися між сторонами підпадають під правове регулювання ст. 6, 11, 509, 530, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України та ст. 173-175, 193, 265 Господарського кодексу України, за змістом яких, зокрема, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За сукупністю положень ст. 2, 13, 73, 76, 78 ГПК України, на позивача покладається обов`язок доведення належними та допустимими доказами факту існування між сторонами договірних відносин, здійснення поставки, а також настання строку виконання зобов`язань відповідачем.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановлені судом обставини справи.

11.01.2022 між Дочірнім підприємством «ВО «СПЕЦТРАНС» (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» (далі покупець, відповідач) укладений договір №1070ШКК, відповідно до пунктів 1.1., 1.2. якого, постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти і оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (далі - «Ресурси») на умовах, передбачених цим Договором, кількість, номенклатура якиї зазначаються в специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

За змістом п. 3.1. Договору поставка Ресурсів здійснюється видами транспорту, які зазначені в Специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити Ресурси на умовах поставки, зазначених в Специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 року.

Згідно ч. 3.2. договору терміни зазначаються в Специфікаціях. У разі поставки Ресурсів відповідно до графіка графік оформляється як додаток до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.5., 3.6. договору право власності на Ресурси і ризик випадкового знищення або пошкодження Ресурсів переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки Ресурсів. Отримання відправки Ресурсів з участю експедиторів (ТОВ «Нова Пошта», ТОВ «Делівері», ТОВ «Ін тайм» та інші, іменовані надалі Експедитори), здійснюється у відповідності до умов Договорів, укладених між Постачальником та Експедитором, експрес-накладні повинні бути заповнені належним чином: з зазначенням кількості місць; фактичної ваги; оголошеної вартості; виду упаковки; повного опису відправлення; документів, які супроводжують відправлення (номер та дата видаткової накладної на поставку товарно-матеріальних цінностей, виписаної Постачальником); типу послуги («Двері-Двері», «Двері-Склад», «Склад-Двері», «Склад-Склад»); сторони, яка сплачує послуги; вартості доставки; підпис Експедитора та відправника. Отримання відправки Ресурсів на умовах СРТ склад Експедитора та СРТ склад Покупця з доставкою Експедитором, виконується на підставі довіреності та інших документів, оформлених у відповідності до чинного законодавства та наділяють представника Покупця повноваженнями на отримання Ресурсів. Датою поставки Ресурсів вважається дата відмітки уповноваженого представника Покупця про їх отримання, вказана в експрес-накладній.

Згідно п. 4.1. договору загальна сума Договору визначається як сумарна вартість Ресурсів, поставка яких здійснюється відповідно до доданих до нього Специфікацій.

Поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в Специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, пов`язані з постачанням Ресурсів (п. 4.2. договору).

В пункті 5.1. договору, передбачено, що оплата Покупцем Ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в цьому Договорі.

Оплата за поставлені Ресурси буде проводитися протягом терміну, зазначеного в Специфікації, який обчислюється з моменту поставки Ресурсів і надання документів, зазначених в п.п. 6.4.-1.- 6.4.-2 цього Договору (п. 5.2. договору).

Датою оплати Ресурсів вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця. Постачальник має право вимагати від Покупця скан копію банківського платіжного доручення (п. 5.3. договору).

Відповідно до п. 6.4.-1 Договору, якщо Покупець с Вантажоодержувачем: Постачальник зобов`язаний надати Покупцю до початку прийомки Ресурсів оригінали наступних документів: - рахунок на оплату Ресурсів та/або видаткову накладну; - транспортні та супроводжувальні документи (у т. ч. товарно-транспортну накладну та накладну на поставлені Ресурси); - сертифікат або паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником); - сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках); - акт приймання-передачі Ресурсів (у 2 (двох) примірниках), оформлений зі сторони Постачальника у випадку, якщо його надання до початку прийомки Ресурсів обумовлено Сторонами у Специфікації; - інші документи, вказані у Специфікації.

Постачальник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням відтвореного у встановленому порядку цифрового підпису уповноваженої Постачальником особи і спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкової накладної на всю суму, податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли в Постачальника - з дотриманням термінів, визначених чинним законодавством; розрахунку коригування до податкової накладної на всю суму збільшення компенсації вартості Ресурсів - з дотриманням термінів, передбачених чинним законодавством.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання 11.01.2022, але не раніше виконання установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладання органами управління сторін, які мають відповідні повноваження. Цей договір діє до 31.12.2022 року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим Договором (пункти 10.4., 10.5. договору).

Договір підписаний представниками сторін.

Відповідно до Специфікації № 1 від 12.01.2022 року до договору № 1070ШКК від 12.01.2022 року вартість Ресурсів, що поставляється відповідно до Специфікації становить 518400,00 грн; строк оплати поставлених ресурсів становить 50 календарних днів з дати поставки кожної партії товару Покупцю; датою поставки Ресурсів вважається дата позначки уповноваженого представника Покупця про отримання Ресурсів, зазначена у товарно-транспортній (видатковій) накладній.

На виконання умов договору позивач у період з 12.01.2022 року по 26.08.2022 здійснив поставку відповідачу товару на суму 509574,90 грн, в підтвердження чого суду надані: 1. Видаткова накладна № РН-12/01-1 від 12.01.2022 року на суму 44 977,92 грн, 2. Видаткова накладна № РН-14/01-1 від 14.01.2022 року на суму 21967,44 грн, 3. Видаткова накладна № РН-18/01-1 від 18.01.2022 року на суму 23 964,48 грн, 4. Видаткова накладна № РН-20/01-1 від 20.01.2022 року на суму 42383,04 грн, 5. Видаткова накладна № РН-26/01-1 від 26.01.2022 року на суму 21013,44 грн, 6. Видаткова накладна № РН-27/01-1 від 27.01.2022 року на суму 21484,08 грн, 7. Видаткова накладна № РН-28/01-2 від 28.01.2022 року на суму 22107,36 грн, 8. Видаткова накладна № РН-31/01-1 від 31.01.2022 року на суму 21509,52 грн, 9. Видаткова накладна № РН-11/02-1 від 11.02.2022 року на суму 44520,00 грн, 10. Видаткова накладна № РН-17/02-1 від 17.02.2022 року на суму 44023,92 грн, 11. Видаткова накладна № РН-12/08-1 від 12.08.2022 року на суму 33499,56 грн, 12. Видаткова накладна № РН-15/08-2 від 15.08.2022 року на суму 33423,64 грн, 13. Видаткова накладна № РН-19/08-1 від 19.08.2022 року на суму 34315,69 грн, 14. Видаткова накладна № РН-22/08-1 від 22.08.2022 року на суму 34049,98 грн, 15. Видаткова накладна № РН-24/08-1 від 24.08.2022 року на суму 33594,46 грн, 16. Видаткова накладна № РН-26/08-1 від 26.08.2022 року на суму 32740,37 грн.

Видаткові накладні підписані без зауважень.

Позивач повідомляє, що відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 208779,12 грн, тобто товар оплачений за видатковими накладними з 12.01.2022 по 28.01.2022 включно, а товар поставлений за видатковою накладною від 31.01.2022 року був оплачений частково - на суму 10881,36 грн, тобто заборгованість за видатковою накладною від 31.01.2022 року становить 10628,16 грн. Поставка за видатковими накладними починаючи з 11.02.2022 року залишилися неоплаченими.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, за останнім утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений товар на підставі договору поставки у загальному розмірі 300795,78грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 415262,24 грн, з яких: 300795,78грн - заборгованості за почавлений товар, 90895,91 грн інфляційні втрати, 23570,55 грн 3% річних.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору поставки №1070ШКК від 11.01.2022.

Частиною 3 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст. 712 ЦК України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки позивачем товару відповідачу підтверджений матеріалами справи та відповідачем не оспорений.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Враховуючи положення пункту 5.2 договору, Специфікацію №1, відповідач мав розрахуватися за поставлений товар протягом 50 (п`ятдесяти) календарних днів з моменту поставки кожної партії товару Покупцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вище наведені норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем товару, у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

За поясненнями позивача, відповідач здійснив оплату за поставлений товар частково в розмірі 208779,12 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором не представив, наявність заборгованості перед позивачем не спростував.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на наведені норми закону, враховуючи, що відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги не спростовано, доказів оплати товару не надано, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 300795,78 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачем недоотримано податковий кредит в сумі 14757,32 грн, оскільки позивачем не зареєстровані податкові накладні: за видатковою накладною №РН-11/02-1 від 11.02.2022 на суму 44520,00грн, за видатковою накладною №РН-17/02-1 від 17.02.2022 на суму 44023,92грн.

Щодо факту отримання продукції від позивача у період з 12.01.2022 по 26.08.2022 відповідач заперечень не висловив.

Позивач у відповіді на відзив пояснив, що 28.02.2022 року намагався зареєструвати податкові накладні, але оскільки це був самий початок війни, то сервера податкової служби не працювали і квитанції про реєстрації цих податкових накладних не надійшли, повторно зареєструвати підприємство не має можливості, оскільки в електронній системі накладні вказані як вже подані на реєстрацію. На підтвердження вказаного позивач надав копію податкової накладної № 110201 від 11.02.2022 року та скріншот з програми «Арт-Звіт Рro», який свідчить, що податкова накладна була відправлена на реєстрацію. Щодо другої податкової накладної від 17.02.2022 року, надати її копію неможливо, оскільки вона була зроблена на комп`ютері, який знаходився на території с. Щурове Лиманської ОТГ Краматорського району Донецької області і був знищений там під час окупації даної території, на підтвердження чого суду наданий витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.03.2022 року щодо звернення ДП «ВО «Спецтранс» з заявою про відкриття кримінального провадження в зв`язку зі знищенням належного нашому підприємству майна в с. Щурове.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача про необґрунтованість позовних вимог у зв`язку з нереєстрацією податкових накладних, оскільки такі обставини не спростовують факту поставки товару та виникнення обов`язку його оплатити.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не зареєстрував податкові накладні лише за двома видатковими накладними від 11.02.2022 та 17.02.2022. Водночас заборгованість відповідача залишається несплаченою за вісьмома поставками товару: повністю - за видатковими накладними від 11.02.2022, 17.02.2022, 12.08.2022, 15.08.2022, 19.08.2022, 22.08.2022, 24.08.2022, 26.08.2022, та частково - за накладною від 31.01.2022.

Згідно зі статтями 525, 526, 664, 692, 712 ЦК України та статтею 193 ГК України, покупець зобов`язаний оплатити належно поставлений товар, а факт реєстрації податкової накладної не є передумовою для виконання цього обов`язку. Реєстрація податкової накладної є похідною дією від господарської операції та стосується виконання вимог податкового законодавства, а не підтвердження факту поставки товару.

Суд погоджується з тим, що нереєстрація податкових накладних може вплинути на право відповідача на податковий кредит і за певних умов бути підставою для відшкодування збитків. Проте у межах даної справи відповідач вимог про стягнення збитків не заявляв, тому ці обставини та розмір можливих втрат судом не досліджувалися.

Отже, наявність заборгованості за поставлений товар підтверджена матеріалами справи, а відсутність реєстрації податкових накладних за окремими накладними не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку здійснити оплату.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що всупереч умовам договору та вимогам чинного законодавства України відповідач своєчасно не здійснив оплату поставленого товару, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 300795,78 грн є доведеною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних в сумі 23570,55 грн за загальний період з 22.03.2022 по 18.03.2025, інфляційних втрат в сумі 90895,91 грн за період з квітня 2022 по березень 2025, господарський суд зазначає наступне.

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач припустився помилки при визначенні дати початку періодів нарахування 3% річних, оскільки не врахував положення статей 253, 254 ЦК України.

Враховуючи п. 5.2. договору, п.4 Специфікацію №1, строк оплати поставки (50 календарних днів з дати поставки кожної партії Ресурсів Покупцю) обчислюється наступним чином:

за видатковою накладною № РН-31/01-1 від 31.01.2022 року на суму 21509,52 грн (залишок заборгованості складає 10628,16 грн) строк оплати до 22.03.2022, прострочення з 23.03.2022;

за видатковою накладною № РН-11/02-1 від 11.02.2022 року на суму 44520,00 грн строк оплати до 04.04.2022 (з урахуванням ч.5 ст.254 ЦК України), прострочення з 05.04.2022;

за видатковою накладною № РН-17/02-1 від 17.02.2022 року на суму 44023,92 грн строк оплати до 11.04.2022 (з урахуванням ч.5 ст.254 ЦК України), прострочення з 12.04.2022;

за видатковою накладною № РН-12/08-1 від 12.08.2022 року на суму 33499,56 грн строк оплати до 03.10.2022 (з урахуванням ч.5 ст.254 ЦК України), прострочення з 04.10.2022;

за видатковою накладною № РН-15/08-2 від 15.08.2022 року на суму 33423,64 грн строк оплати до 04.10.2022, прострочення з 05.10.2022;

за видатковою накладною № РН-19/08-1 від 19.08.2022 року на суму 34315,69 грн строк оплати до 10.10.2022 (з урахуванням ч.5 ст.254 ЦК України), прострочення з 11.10.2022;

за видатковою накладною № РН-22/08-1 від 22.08.2022 року на суму 34049,98 грн строк оплати до 11.10.2022, прострочення з 12.10.2022;

за видатковою накладною № РН-24/08-1 від 24.08.2022 року на суму 33594,46 грн строк оплати до 13.10.2022, прострочення з 14.10.2022;

за видатковою накладною № РН-26/08-1 від 26.08.2022 року на суму 32740,37 грн строк оплати до 17.10.2022 (з урахуванням ч.5 ст.254 ЦК України), прострочення з 18.10.2022.

Суд, здійснив власний розрахунок суми 3% річних за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА.ЗАКОН та встановив, що на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в загальному розмірі 23511,12 грн, яка розрахована за наступні періоди:

за видатковою накладною № РН-31/01-1 від 31.01.2022 року на суму 21509,52 грн (залишок заборгованості складає 10628,16 грн) за період 23.03.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-11/02-1 від 11.02.2022 року на суму 44520,00 грн за період 05.04.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-17/02-1 від 17.02.2022 року на суму 44023,92 грн за період 12.04.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-12/08-1 від 12.08.2022 року на суму 33499,56 грн за період 04.10.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-15/08-2 від 15.08.2022 року на суму 33423,64 грн за період з 05.10.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-19/08-1 від 19.08.2022 року на суму 34315,69 грн за період з 11.10.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-22/08-1 від 22.08.2022 року на суму 34049,98 грн за період з 12.10.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-24/08-1 від 24.08.2022 року на суму 33594,46 грн за період з 14.10.2022 по 18.03.2025;

за видатковою накладною № РН-26/08-1 від 26.08.2022 року на суму 32740,37 грн за період з 18.10.2022 по 18.03.2025.

За наслідками проведеного судом перерахунку інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА.ЗАКОН за визначені позивачем періоди загальна сума інфляційних втрат перевищує розмір заявлений позивачем, та враховуючи, що згідно ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягає сума інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі 90895,91 грн.

Щодо розподілу судового збору.

Згідно з ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат здійснюється наступним чином.

Позивач звернувся з даним позовом із майновою вимогою про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 415262,24 грн.

Відповідно до п.2 ч.2. ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений на рівні 3028,00грн.

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 ст. 4 цього закону, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за звернення до суду з даною позовною заявою оплаті підлягає судовий збір в розмірі 4983,14 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6228,93 грн згідно платіжного документа №9 від 19.03.2025, тобто 1245,79 грн сплачено надмірно.

Таким чином, судовий збір в розмірі 1245,79 грн може бути повернуто на користь позивача з Державного бюджету України за ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача згідно до вимог ст.7 Закону України Про судовий збір, у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору в розмірі 4983,14 грн у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 236-241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства «ВО «СПЕЦТРАНС», до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про стягнення 415262,24 грн, задовольнити частково, в сумі 415202,81 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» (84302, Донецька область, Покровськ, вул.Залізнична, б.82; ідентифікаційний код 40162326) на користь Дочірнього підприємства «ВО «СПЕЦТРАНС» (04080, м.Київ вул.Нижньоюрківська, б.9; ідентифікаційний код 39578508) 300795,78 грн заборгованості за договором поставки, 90895,91 грн інфляційні втрати, 23511,12 грн 3% річних, 4982,43 грн витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз