ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/856/23 (756/11612/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк")

про витребування майна, припинення порушення права та визнання укладеним акту

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла справа №756/11612/23 за підсудністю з Господарського суду міста Києва за позовом акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , багатопрофільного підприємства «Солідарність» у формі товариства з обмеженою відповідальністю в особі ліквідатора арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Освітня корпорація інформаційних технологій» про визнання відсутнім права вимоги та про визнання недійсним договору

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір найму майнових прав від 20.11.2015 року, укладений між ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» та БП «Солідарність» у формі ТОВ є недійсним (нікчемним) в силу приписів ст. 9 та ст. 12 Закону України «Про іпотеку», ст. 215 ЦК України, оскільки був укладений без згоди іпотекодержателя (АТ «Укрексімбанк»). Відтак, оскільки Договір найму є нікчемним у силу приписів закону, то й права і обов`язки за цим договором не виникли й не могли виникнути у його учасників, як наслідок право вимоги за таким нікчемним договором до ОСОБА_1 не перейшло, а тому у останнього відповідно відсутнє право вимоги за Договором відступлення права вимоги № 01/300823 від 30.08.2023 року. Отже вищевказаний договір відступлення права вимоги був укладений з порушенням норм законодавства, зокрема, положень ст.ст. 514, 658 ЦК України, що свідчить про наявність підстав для визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року матеріали позовної заяви прийнято до розгляду та відкрито провадження з розгляду заяви за вх. №756/11612/23 по справі №922/856/23; відкрито провадження у справі № 922/856/23 (756/11612/23); ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; призначено судове засідання з розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження на 03.06.2025 року.

02.06.2025 року через кабінет системи "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов про витребування майна, припинення порушення права та визнання укладеним акту, відповідно до якого позивач просить суд:

- зобов`язати акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» () виконати зобов`язання в натурі, яке передбачено пунктом 3.1.1. Договору відступлення права вимоги № 01/300823 від 30.08.2023 р., шляхом звільнення та передачі у володіння ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) нежитлової будівлі центру сімейного дозвілля загальною площею 7317 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 00, яка є предметом неустойки.

- визнати укладеним Акт приймання-передачі нерухомого майна з моменту набрання законної сили рішенням у справі № 922/856/23 (756/11612/23) в наступній редакції: АКТ ПРИЙМАННЯ-ПЕРЕДАЧІ м. Київ, «__» ____________ 202_ р.

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» () в особі ________, який діє на підставі ________, з однієї сторони, та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з іншої сторони, уклали цей акт про наступне:

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» передало, а ОСОБА_1 прийняв у фактичне володіння нежитлову будівлю центру сімейного дозвілля загальною площею 7317 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 00.

- припинити порушення права ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на володіння нерухомим майном, шляхом усунення перешкод зі сторони АТ «Державний експортно-імпортний банк України» () у користуванні та володінні нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 00.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що вказаний зустрічний позов підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164,172, 173 цього Кодексу.

Статтею 164 ГПК передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Матеріали зустрічної позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом із тим, в поданій заяві ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за подання даного зустрічного позову у справі № 922/856/23 (756/11612/23), обґрунтовуючи це тим, що він має статус учасника бойових дій, тому звільнений від сплати судового збору згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать учасники бойових дій.

Перелік пільг, які надаються учасникам бойових дій, визначений у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте, серед переліку пільг наведених у вказаній статті немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими ОСОБА_1 звернувся до господарського суду у даній справі.

Статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що ветерани війни отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

Отже, суд зазначає, що позов ОСОБА_2 про витребування майна, припинення порушення права та визнання укладеним акту не пов`язаний з порушенням його прав учасника бойових дій, не зачіпає порядку та обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту учасника бойових дій. Відтак, дана справа не пов`язана із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій, а тому у цьому випадку на нього не поширюється дія п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та відповідно відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Посилання позивача за зустрічним позовом на ухвалу Великої палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 567/79/23 в якості обґрунтування його доводів щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору у даній справі є необґрунтованим, оскільки позивач за зустрічним позовом невірно виклав правовий висновок Великої Палати Верховного Суду з питання щодо застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, п.п. 53-58 ухвали Великої палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 567/79/23 стосуються мотивів передачі Третьою судовою палатою Касаційного цивільного суду вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду указану ухвалу мотивувала тим, що наведені Третьою судовою палатою Касаційного цивільного суду мотиви про те, що сформульований Великою Палатою Верховного Суду висновок обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI виключно статтями 12 та 22 Закону № 3551-XII, не підтверджують наявності підстав для прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, оскільки висновки, сформульовані нею у наведених постановах, навпаки, є конкретними, однозначними і такими, що позбавляють можливості застосувати пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у справі, що розглядається.

Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту.

Таким чином наразі позиція Великої Палати Верховного Суду щодо застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" залишається усталеною та незмінною. Сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Отже, оскільки вимоги позивача за зустрічним позовом не пов`язані з порушенням його прав саме як учасника бойових дій, а відтак він не звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Тож, цей судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору та відмовляє в його задоволенні.

Щодо розміру судового збору за подання зустрічного позову.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 грн) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 059 800 грн.) З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Велика Палата Верховного Суду у п. 52, 54-57 постанови від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Як вбачається зі змісту поданої зустрічної позовної заяви Цапенка Ігоря Яковича, предметом даного зустрічного позову, у тому числі, є вимога про передачу йому нерухомого майна (нежитлової будівлі центру сімейного дозвілля загальною площею 7317 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 00, що є вимогою майнового характеру, а тому розмір судового збору за таку вимогу повинен визначатися з урахуванням вартості спірного майна.

Разом з тим, позивачем за зустрічним позовом не було зазначено ціни позову.

Водночас, заявником долучено до зустрічної позовної заяви висновок про вартість спірного майна станом на 15.08.2022, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Увекон Ленд», відповідно до якого ринкова вартість об`єкту оцінки - Будівлі центру сімейного дозвілля (літера А), загальною площею 7366, 0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить з округленням та без урахування ПДВ 298 516 796, 00 грн

Таким чином, позивач за зустрічним позовом зобов`язаний був сплатити судовий збір за заявлену 1 (одну) вимогу майнового характеру (про витребування майна) у розмірі розрахованому наступним чином : 298 516 796, 00 грн (вартість майна) х1,5 % = 4 477 751,94 грн. Проте оскільки розмір судового збору перевищує 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідно до приписів ст. 4 Закону України "Про судовий збір", останній мав становити 1 059 800, 00 грн

Разом із цим суд звертає увагу на те, що зустрічний позов поданий в електронній формі через підсистему «Електронний суд». Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тому розмір судового збору за одну вимогу майнового характеру становить 847 840,00 грн

Крім цього, позивачем за зустрічним позовом заявлено, ще дві вимоги немайнового характеру, за які ОСОБА_2 з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, мав сплатити судовий збір у розмірі 4844,80 грн. ( 3028, 00 грн х2 х0,8).

Отже, загальний розмір судового збору, який позивач мав сплатити за зустрічним позовом становить 852 684,80 грн., чого останнім зроблено не було.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, суд приходить до висновку про залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 без руху з наданням позивачу строку для усунення вищезазначених недоліків.

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

При цьому, суд зазначає, що після усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ч.ч. 1-2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання зустрічного позову у справі № 922/856/23 (756/11612/23) - відмовити.

2. Зустрічний позов ОСОБА_1 про витребування майна, припинення порушення права та визнання укладеним акту залишити без руху.

3. Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

- подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 852 684,80 грн. у встановленому порядку (на платіжні реквізити Господарського суду Харківської області).

4. Попередити заявника, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу яка не підлягає оскарження може бути подано разом з апеляційною скаргою на рішення суду.

Ухвалу підписано 03.06.2025 року.

Суддя Міньковський С.В.