ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. Справа№ 920/1179/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Ходаківської І.П.

Кропивної Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері"

на рішення Господарського суду Сумської області від 12.12.2024

у справі №920/1179/24 (суддя - Заєць С.В.)

за позовом Приватного підприємства "Тарпан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері"

про стягнення 53 617 грн 07 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне підприємство "Тарпан" (далі - позивач, ПП "Тарпан") звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до вимог якої просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" (далі - відповідач, ТОВ "Скай Делівері", скаржник) на свою користь 120 000 грн 00 коп, за Договором № 26/02/2024-м перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 29.02.2024; а також просить судові витрати покласти на Відповідача.

Позивач, обґрунтовуючи позов зазначає, що перевезення було виконане належним чином, без будь-яких застережень та зауважень замовника перевезення та вантажоодержувача. Факт належного виконання послуги підтверджується наявністю відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR та відсутністю будь-яких приміток вантажоодержувача в цій графі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Сумської області від 12.12.2024 у справі №920/1179/24 позов задоволено частково.

У частині стягнення суми основного боргу у розмірі 6 382 грн 93 коп. закрито провадження за п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, в зв`язку з відсутністю предмету спору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" на користь Приватного підприємства "Тарпан" 53 617 грн 07 коп. заборгованості, 3 028 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постановляючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції вказано, що оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем послуг відповідачу з перевезення вантажу (товару), факт перевезення та отримання вантажоотримувачем (замовником) вказаного товару підтверджується матеріалами справи, тож судом першої інстанції вбачаються підстави для стягнення спірної суми як плати за надані позивачем (перевізником) послуги у розмірі 53617 грн 07 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд розгляд справи проводити за участю представника скаржника. Залучити до розгляду справи третю особу Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІ ПРОДУКТИ УКРАЇНИ". Скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 12.12.2024 у справі №920/1179/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" на користь Приватного підприємства "Тарпан" 53 617 грн 07 коп. заборгованості, 3 028 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Приватного підприємства "Тарпан" у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом при винесені рішення повністю проігноровано вимоги п.5.4. Договору №26/02/2024-м перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 29.02.2024, Експедитор має право не оплачувати Перевізнику надані ним послуги: - у випадку ненадання Перевізником Експедитору повного пакету документів - до їх надання; - у разі пошкодження (псування, втрати) вантажу або спричинення будь-яких інших збитків (включаючи штрафні санкції, виставлені замовником послуг), викликаних порушенням договірних зобов`язань з боку Перевізника, - до з`ясування обставин події та відшкодування завданих збитків.

Також скаржник зазначає, що з вини водія Перевізника, який при прийнятті товарів до перевезення не перевірив точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх номерів, зовнішнього стану товарів та їх пакування, виявилася невідповідність між кількістю вантажних місць переміщуваного товару, його вагою, вартістю та поданим товарно супровідним документам. Це потягло за собою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з конфіскацією частини товару, що переміщувався через митний кордон та перевозився Позивачем на підставі укладеного з відповідачем Договору від 29.02.2024р.у № 26/02/2024-м про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні для доставки його ТОВ «Нові продукти України».

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та письмові пояснення учасників апеляційного провадження

29.01.2025 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких відповідач просить долучити до матеріалів справи матеріали справи №163/1312/24 Любомльського районного суду Волинської області на 41-му аркуші серед яких є письмові пояснення водія ПП «Тарпан» ОСОБА_2 (стор. 12-13) від 27.04.2024, оскільки вони були отримані представником ТОВ «Скай Делівері» 28.01.2025.

30.01.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та розгляд клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Ходаківської І.П., Кропивної Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2025 витребувано матеріали справи №920/1179/24 з Господарського суду Сумської області.

20.01.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/92/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" на рішення Господарського суду Сумської області від 12.12.2024 у справі №920/1179/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Колегія суддів вказує на те, що статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України).

У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, ст. 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз положень ст. ст. 80 та 269 ГПК України свідчить, що докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Отже, така обставина як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №916/3130/17).

Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц).

У обґрунтування неможливості подання доказу до суду першої інстанції заявник зазначає, що вони були отримані представником ТОВ «Скай Делівері» 28.01.2025.

Дослідивши обставини, що викладені у клопотанні, колегія суддів зазначає, що заявник, у розумінні ст. 269 ГПК України, не довів винятковості випадку, а також не надав доказів неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Відхиляючи доводи заявника, колегія суддів зазначає, що предметом спору конкретної справи є стягнення заборгованості по Договору №26/02/2024-м перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 29.02.2024, де сторонами є позивач та відповідач, а тому, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення суду першої інстанції не створює для Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ПРОДУКТИ УКРАЇНИ" жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжує будь-яких обов`язків.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 29.02.2024 між Приватним підприємством "Тарпан", як Перевізником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері", як Експедитором укладено Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № 26/02/2024-м.

Згідно з пунктом 1.1 Договору № 26/02/2024-м від 29.02.2024 р. Експедитор доручає, а Перевізник бере на себе зобов`язання за плату і рахунок Експедитора здійснити перевезення вантажів автомобільним транспортом за маршрутом, узгодженим Сторонами в Заявці, відповідно до вимог цього Договору, чинного законодавства України та вимог міжнародних Конвенцій, угод у сфері міжнародних перевезень.

Згідно з до п.1.2. Договору сторони визнають та зобов`язані дотримуватись положень Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (в частині, що не суперечить чинному законодавству України та цьому Договору), а також при виконанні міжнародних перевезень за цим Договором правил Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ/СМР) 1956 р. зі змінами і доповненнями, Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП/TIR) 1975 р., Конвенції про спільну транзитну процедуру 1987 р., Європейської Угоди стосовно роботи екіпажів транспортних засобів, що здійснюють міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР/ESTR) 1970р. та інших міжнародних ратифікованих в Україні угод. У питаннях, не врегульованих міжнародними актами, а також при виконанні внутрішніх перевезень сторони керуються положеннями цього договору та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.1. Договору кожне окреме перевезення здійснюється на підставі Заявки, яка є невід`ємною частиною даного договору. В заявці можуть бути змінені умови на конкретне перевезення, понад встановлені Договором, в т.ч. умови оплати, розміри відповідальності тощо.

Згідно з п. 2.2. Договору найменування та кількість вантажу, умови його перевезення, час і місце надання автотранспорту та інша необхідна інформація узгоджується Сторонами шляхом підписання Заявки.

Згідно з умовами п. 2.3. Договору сторони домовились, що заявка може бути надана перевізнику електронною поштою. Заявка вважається прийнятою до виконання після її підписання сторонами.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 26/02/2024-м від 29.02.2024 при виконанні перевезень вантажів Перевізник повинен мати належним чином оформлені документи, необхідні для здійснення перевезення.

27.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері", як Перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України", як Замовником, укладено Договір № М СД 27/03/2024 на міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом.

За умовами Договору № М СД 27/03/2024 від 27.03.2024 Замовник доручає Перевізнику за винагороду здійснювати пошук і підбір транспортних засобів з метою організації доставки вантажів Замовника, а Перевізник приймає на себе обов`язок надати послуги з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.2 Договору № М СД 27/03/2024 від 27.03.2024 перевезення вантажів автомобілями виконується Перевізником лише на підставі заявок, які подає Замовник. У заявці має бути зазначено: номер і дата договору, на підставі якого виписується заявка; характер вантажу (вага брутто або виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу, число вантажних місць); дата, час та адреса подачі транспортного засобу під завантаження; спосіб навантаження і вивантаження; тип транспортного засобу: місце митного оформлення вантажу та сторона, яка несе витрати на його оформлення; адреса розвантаження; місце митного очищення вантажу; найменування вантажоодержувача (адреса, телефон, П.І.Б. відповідальної особи); місце перетину кордонів /прикордонний перехід; договірна ціна: максимальний термін доставки; додаткові (особливі) умови; П.І.Б., посада уповноваженої відповідальної особи Перевізника, підпис, печатка (за наявності).

19.04.2024 до відповідача від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України" надійшло замовлення № 116970, відповідно до якого він отримав замовлення на перевезення вантажу готової продукції за маршрутом: м. Стальова-Воля, Польща с. Мартусівка, Київська область, Україна.

У зв`язку з цим відповідач направив на електронну адресу позивача попередню Заявку на перевезення вантажу № 178 від 19.04.2024, що є додатком до Договору № 26/02/2024-м від 29.02.2024.

Її умови прийняті перевізником (Позивачем). На виконання вимоги ч.3 ст.909 ЦК України та ст.ст.4, 9 КДПВ - на підтвердження укладення договору перевезення, складено коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR №25,04/2024.

Відповідно до умов Заявки, перевізник - позивач узяв на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажу за маршрутом м. Стальова Воля (Польща) - с. Мартусівка (Бориспілький р-н, Київська обл.).

Узгоджена сторонами вартість перевезення, відображена в пункті "Вартість послуг з перевезення вантажу" Заявки, склала 120 000,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме товаросупровідних документів - інвойса № від 24.04.2024, ВМД від 24.04.2024, CMR № 25,04/2024 від 25.04.2024 до перевезення було завантажено 26 палет.

Позивач, обґрунтовуючи позов зазначає, що перевезення було виконане належним чином, без будь-яких застережень та зауважень замовника перевезення та вантажоодержувача. Факт належного виконання послуги підтверджується наявністю відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR та відсутністю будь-яких приміток вантажоодержувача в цій графі.

Запис в графі " 24" CMR свідчить про те, що вантаж Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України" було отримано 02.05.2024. Будь-які відмітки, які б вказували на невідповідність отриманої кількості вантажу фактично завантаженій кількості вантажу відсутні.

За змістом пункту "Вид розрахунку та строки" Заявки, кошти сплачуються безготівково, протягом 5 банківських днів після отримання оригіналів документів. Перелік документів, вказаний в пункті нижче.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що документи, які є підставою для здійснення оплати, 08.05.2024 були направлені на адресу замовника перевезення поштовим перевізником ТОВ "НОВА ПОШТА" за експрес- накладною №0058.

За даними експрес-накладної "Нової Пошти", отриманої за результатами вручення документів, поштове відправлення було отримане адресатом 05.05.2024. З наступного дня - 06.05.2024 п`ятий банківський день, визначений граничним днем для проведення оплати, минув 10.05.2024. Втім, оплата проведена не була. З наступного дня - 11.05.2024 грошове зобов`язання ТОВ "Скай Делівері" на суму 120 000,00 грн. вважаємо простроченим.

Податкова накладна, яка за змістом п.5.3. Договору має бути зареєстрована продавцем послуги, за даними Квитанції №1 про реєстрацію ПН в ЄРПН була доставлена до центрального рівня ДПС 28.05.2024. Цього ж дня, вона відобразилася в програмному забезпеченні ТОВ "Скай Делівері".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за договором перевезення перевізник доставив вантаж одержувачу, проте відповідач як відправник не сплатив за перевезення вантажу встановлену плату, а саме 120 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 13.06.2024 за платіжною інструкцією № 2273 від 13.06.2024 було сплачено 60 000 грн з призначенням платежу "за перевезення зг. Договір № 29/02/2024-м від 29.02.2024".

Позивач у обґрунтування позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) зазначає, що ним договірні зобов`язання були виконанні належним чином, проте Відповідач у повному обсязі та в обумовлені у договорі строки не здійснив розрахунки належним чином через, що у нього наявна заборгованість перед Позивачем у загальному розмірі 60 000 грн.00 коп.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» та інші чинники.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 193 ГК України, - суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. І ст. 916 ЦК України, - за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Правовий статус перевізника характеризує те, що він є суб`єктом господарювання, який на виконання умов договору перевезення вантажу зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу. Перевізник є стороною договору перевезення вантажу і зазначається як такий у відповідних транспортних документах.

За змістом частини 1 статті 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

У частині 4 цієї статті вказано, що допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Статтею 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Укладений сторонами Договір № 26/02/2024-м від 29.02.2024 р. з додатком - заявкою, за своєю правовою природою та істотними умовами є договором перевезення.

Сторонами договору є замовник перевезення (експедитор) та перевізник.

На підтвердження укладення договору перевезення № 26/02/2024-м від 29.02.2024, відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України, складено коносаменти у вигляді міжнародних товаротранспортних накладних типу CMR.

Факт належного виконання послуги підтверджується наявністю відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR та відсутністю будь-яких приміток вантажоодержувача в цій графі.

Запис в графі " 24" CMR свідчить про те, що вантаж Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України" було отримано 02.05.2024. Будь-які відмітки, які б вказували на невідповідність отриманої кількості вантажу фактично завантаженій кількості вантажу відсутні.

Отже колегія суддів констатує, що матеріалами справи підтверджується факт належного виконання позивачем договірних зобов`язань за Договором № 26/02/2024-м від 29.02.2024.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі, відповідачем відповідно до платіжної інструкції № 2813 від 30.09.2024 сплачено 6382 грн 93 коп заборгованості.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Письмовими матеріалами справи, а також відповідачем у відзиві, підтверджується факт сплати 6382 грн. 93 коп суми боргу, що і було в тому числі предметом спору для звернення з позовною заявою до суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 6382 грн 93 коп основної суми боргу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Водночас доказів сплати 53 617 грн 07 коп заборгованості відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Скаржник заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що прямуючи з Республіки Польща в Україну, 27.04.2024 при перетині державного кордону транспортний засіб позивача в митному посту "Ягодин" Волинської митниці був оглянутий органами державної митної служби України.

Під час огляду було виявлене порушення митних правил з боку водія позивача, а саме невідповідність переміщуваного товару заявленим (вказаним в товарно-супровідних документах) відомостям щодо кількості вантажних місць, а саме 29 вантажних місць замість - 26, що більше, ніж зазначено в товаросупровідних документах. У позивача було вилучено 4 536 штук банок безалкогольного сильногазованого енергетичного напою "Нон Стоп" ємністю 500 мл кожна, в кількості 3 палети, загальною вартістю 53 617,07 гривень, що було зафіксовано у протоколі про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №-0142/20500/24 від 27.04.2024.

У зв`язку з вилученням та конфіскацією 4536 штук банок безалкогольного сильногазованого енергетичного напою "Нон Стоп" ємністю 500 мл кожна, в кількості 3 палети, загальною вартістю 53 617,07 гривень цей товар не був доставлений позивачем, як Перевізником, Замовнику (Товариству з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України") за договором від 27.03.2024 № М СД 27/03/2024 на міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ним та відповідачем.

Це потягнуло завдання матеріальних збитків ТОВ "Нові продукти України" в розмірі вартості конфіскованого товару, що дорівнює 53 617,07 гривень.

03.07.2024 ТОВ "Нові продукти України" звернулося до відповідача, як до Перевізника за укладеним між ними Договором № М СД 27/03/2024 від 27.03.2024, з претензією про відшкодування збитків, в якій вимагало відшкодувати вартість вилученого вантажу у розмірі 53 617,07грн.

Розуміючи свою відповідальність, як Перевізника, перед Замовником, з яким мав договірні відносини, за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, відповідач задовольнив претензію та 23.07.2024 перерахував 53 617,07грн. ТОВ "Нові продукти України" в рахунок відшкодування завданих останньому збитків за платіжною інструкцією № 2438 від 23.07.2024.

Таким чином, скаржник вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього недоплаченої позивачу вартості послуг з перевезення вантажу у розмірі 53 617,07грн., оскільки через відсутність належно оформлених документів для переміщення вантажу через митний кордон, виявилася невідповідність між кількістю переміщуваного товару - 29 палет та відомостям, заявленим в товарно-супровідних документах - 26 палет, що потягло вилучення та конфіскацію 4 536 штук банок безалкогольного сильногазованого енергетичного напою "Нон Стоп" ємністю 500 мл кожна, в кількості 3 палети, загальною вартістю 53 617,07 гривень та недопоставку цього вантажу вантажоодержувачу - ТОВ "Нові продукти України".

Надаючи правову оцінку даним доводами скаржника, колегія суддів звертає увагу, що питання щодо переміщення водієм позивача товару у більшій кількості ніж було заявлено у товаросупровідних документах було предметом розгляду справи № 163/1312/24.

Так, постановою Любомльського районного суду Волинської області від 13.06.2024 у справі № 163/1312/24, що набрала законної сили 25.06.2024 водія позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, з накладенням штрафу в розмірі 37 531,95 грн. з конфіскацією в дохід держави товару, вилученого протоколом № 0142/20500/24, а саме 4536 штук банок сильногазованого енергетичного напою "Нон Стоп" ємністю 500 мл кожна, вартістю 53 617,07 грн. За постановою суду, водій позивача був визнаний винуватим у тому, що прямуючи з Республіки Польща в Україну вантажним автомобілем "Мерседес-Бенц", перемістив через митний кордон з приховуванням від митного контролю 4536 штук банок безалкогольного сильногазованого енергетичного напою "Нон Стоп" ємністю 500 мл кожна, в кількості 3 палети, загальною вартістю 53 617,07 гривень шляхом подання до митного органу документів (CMR № 25,04/2024 від 25.04.2024, інвойсу № від 24.04.2024, пакувальний лист № б/н та митна декларація типу ІМ40ЕЕ№UA100000/2024/806754), що в частині цих товарів містять неправдиві відомості про кількість вантажних місць, ваги та їх вартості, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Також на розгляді у Господарському суді Полтавської області перебувала справа №917/1560/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" до Приватного Підприємства "ТАРПАН", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України", про стягнення 53 617,08 грн. збитків у порядку зворотної (регресної) вимоги, пов`язаних з невиконанням договору транспортного експедирування.

Під час розгляду якої судом досліджувалося питання завданих Товариству з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" збитків у межах Договору транспортного експедирування.

Під час розгляду означених справ судами було встановлено факт протиправних дій саме фізичної особи, яка є водієм позивача у даній справі, і ці дії було здійснені в інтересах саме фізичної особи, через, що водій і поніс покарання.

Окрім цього під час розгляду вищезазначених справ, судами було встановлено що, з приводу частини вантажу у кількості 3-х палет, матеріали справи не містять доказів того, що ця частина вантажу була завантажена за замовленням третьої особи (Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України").

Відповідно до положень ч. 4 ст 74 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки постановою Любомльського районного суду Волинської області від 13.06.2024 у справі № 163/1312/24, яка набрала законної сили, встановлено особу винну у вчиненні адміністративного правопорушення щодо переміщення через митну територію України товару у більшій кількості ніж зазначено у товаросупровідних документах, колегією суддів не надається правова оцінка означеному питанню, оскільки воно не є предметом розгляду у даній справі і є встановленим у рішенні суду по справі № 163/1312/24, окрім цього є таким що не пов`язане з виконанням обов`язків безпосередньо позивача умов Договору перевезення № 26/02/2024-м від 29.02.2024.

Водночас, як зазначалось колегією суддів вище, що в підтвердження виконання позивачем умов саме Договору перевезення № 26/02/2024-м від 29.02.2024 у товаросупровідних документах - інвойсі № від 24.04.2024, ВМД від 24.04.2024, CMR № 25,04/2024 від 25.04.2024 вказано завантажену кількість вантажу 26 палет, вантаж Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові продукти України" отримано, будь-які відмітки, які б вказували на невідповідність отриманої кількості вантажу фактично завантаженій кількості вантажу відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів цілком погоджується із висновками суду першої інстацнії, що позивачем належним чином виконанні умови Договору перевезення № 26/02/2024-м від 29.02.2024, а тому він має передбачене положеннями означеного договору право на оплату за перевезення товару, у звязку із чим судом першої інстанції обгрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача спірної суми як плати за надані позивачем (перевізником) послуги у розмірі 53 617 грн 07 коп.

З огляду на встановлені вище обставини колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на п.5.4. Договору №26/02/2024-м перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 29.02.2024.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Сумської області від 12.12.2024 у справі №920/1179/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері" на рішення Господарського суду Сумської області від 12.12.2024 у справі №920/1179/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 12.12.2024 у справі №920/1179/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Делівері".

4. Матеріали справи №920/1179/24 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді І.П. Ходаківська

Л.В. Кропивна