ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/997/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілан 2019" (36008, м. Полтава, Шосе Харківське, буд. 4/15, кабінет 44)
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2)
про стягнення 229332,07 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛАН 2019" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №02ПМ/05-22 від 02.05.2022 в сумі 229332,07 грн.

Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3439,98 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.04.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

16.04.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №9500), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.

18.04.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив суду (вх. №9685), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи.

Позивач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 01.04.2025 до електронного кабінету позивача підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідач про розгляд даної справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 01.04.2025 до електронного кабінету відповідача підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.04.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

У даному разі, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 02.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю Мілан 2019 (виконавець) та Дочірнім підприємством "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (замовник) було укладено Договір про надання послуг № 02 ПМ/05-22 (далі - Договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати транспортні послуги, а замовник зобов`язувався прийняти та оплатити такі послуги.

Найменування послуг: перевезення сипучих матеріалів автомобільним транспортом. Кількість (обсяг) послуг: згідно акту наданих послуг.

Обсяг послуг за цим договором може бути зменшений залежно від реального фінансування видатків.

Виконавець не є для замовника ексклюзивним постачальником виду послуг, що є предметом цього договору.

Замовник має право одночасно замовляти аналогічні послуги тим, що надаються за даним договором в інших постачальників послуг, не залежно від причин та підстав здійснення такого замовлення.

Виконавець гарантує протягом дії договору наявність в нього всіх передбачених законодавством дозволів, ліцензій, погоджень, сертифікатів тощо, необхідних для надання послуг за цим договором.

Відповідно до п. п. 2.1. Договору, сторони визначили, що ціна договору становить 4999974,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 833329,00 грн.

Згідно з п. 2.2 Договору, вартість перевезення вантажу становить 4,20грн. за 1 тн/км, в т. ч. ПДВ 20 %.

У розділі 3 Договору сторони погодили, що розрахунки за надані послуги проводяться шляхом перерахування замовником на поточний рахунок виконавця грошових коштів протягом 60 календарних днів з моменту підписання Акту надання послуг згідно виставленого рахунку та оформлення товарно-транспортних накладних. У разі недостатності суми проведеного замовником на виконавця платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги виконавця у такій черговості: за будь яких умов у першу чергу сплачується (погашається) сума основного боргу; всі інші нарахування та платежі сплачуються (погашаються) виключно після сплати (погашення) суми основного боргу. Платіжні документи за цим договором оформляються згідно із чинним законодавством із дотриманням усіх вимог, що звичайно ставляться до змісту і форми таких документів, з обов`язковим зазначенням номера договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів.

У відповідності до п 4.1. Договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги; приймати належним чином надані послуги згідно з актом про надання послуг.

Згідно з умовами п. 8.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 25.05.2022.

Також, між сторонами була укладена додаткова угода, відповідно до якої внесені зміни в п. 8.1 Договору, та викладено в наступній редакції: цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 23.08.2022 року.

Із обставин справи убачається, що на виконання умов Договору позивач надавав обумовлені сторонами послуги з перевезення вантажу з наданням замовнику усіх відповідних документів, визначених цим Договором.

Загальна сума наданих позивачем послуг з перевезення, які не були оплачені відповідачем становить 229332,07 грн.

Доказами надання позивачем та отримання відповідачем послуг з перевезення підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів виконаних робіт, а саме: № 366 від 09.09.2022 на суму 29799,50 грн. в т.ч. ПЛВ 4966,58 грн.; № 363 від 08.09.2022 на суму 87329,76 грн. в т.ч. ПЛВ 14554,96 грн.; № 359 від 07.09.2022 на суму 173885,71 грн. в т.ч. ПДВ 28980,95 грн., а також товарно-транспортними накладними.

В актах зазначено, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам робіт (надання послуг) не має. Акти наданих послуг підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Також, позивачем на виконання зазначених умов укладеного договору було надано, а Відповідачем прийнято рахунки, а саме: № 368 від 09.09.2022 на суму 29799,50 грн. в т.ч. ПДВ 4966,58 грн.; № 365 від 08.09.2022 на суму 87329,76 грн. в т.ч. ПДВ 14 554,96 грн.; № 362 від 07.09.2022 на суму 173885,71 грн. в т.ч. ПДВ 28980,95 грн.

Відповідачем було частково сплачено грошові кошти за надані послуги відповідно до Договору, а не по окремому рахунку, що вбачається з виписки по рахунку AT "Полтава-банк та акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 26.02.2024 за Договором № 02ПМ/05-22 від 02.05.2022.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що відповідач не виконано своїх зобов`язань за Договором та в повному обсязі не здійснено оплату за надані послуги, у зв`язку із чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 229332,07 грн., яка залишилася відповідачем несплаченою.

У зв`язку з наявністю у відповідача перед позивачем заборгованості та з метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості, яка була отримана відповідачем 11.09.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №593.

Проте відповідач відповіді на вимогу позивачу не надав та заборгованість у розмірі 229332,07 грн. не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечив, на обґрунтування своїх заперечень у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що позивачем до суду не надано жодного належного доказу, а частина наданих доказів взагалі є недопустимою, це саме стосується документів з яких візуально видно, що вони зроблені не з оригіналів, а з не якісних копій. Деякі документи такі як акти наданих послуг взагалі не відносяться до договору, на який посилається позивач, як на підставу виникнення заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 2-4 ст. 909 ЦК України, договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Крім того, згідно з пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила), договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання; перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Пунктом 11.1 цих Правил визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти на вантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля (п. 11.2 Правил).

Підтвердженням господарських операцій також врегульований Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі - Положення № 88).

Згідно з пунктом 2.1 цього Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.2 Положення № 88 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт №2344-111 від 5 квітня 2001 року документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є, серед інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Відповідно до п. 1 цих Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Таким чином, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Зважаючи на викладене, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, укладений між сторонами Договір, а також первинні документи, які були оформлені належним чином, та на виконання умов вказаного договору були передані у порядку та у строки, визначені цим договором - відповідачу є підставою для виникнення господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно Господарського кодексу України та згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до п. п. 2.1. Договору, сторони визначили, що ціна договору становить 4999974,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 833329,00 грн.

Згідно з п. 2.2 Договору, вартість перевезення вантажу становить 4,20грн. за 1 тн/км, в т. ч. ПДВ 20 %.

У розділі 3 Договору сторони погодили, що розрахунки за надані послуги проводяться шляхом перерахування замовником на поточний рахунок виконавця грошових коштів протягом 60 календарних днів з моменту підписання Акту надання послуг згідно виставленого рахунку та оформлення товарно-транспортних накладних. У разі недостатності суми проведеного замовником на виконавця платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги виконавця у такій черговості: за будь яких умов у першу чергу сплачується (погашається) сума основного боргу; всі інші нарахування та платежі сплачуються (погашаються) виключно після сплати (погашення) суми основного боргу. Платіжні документи за цим договором оформляються згідно із чинним законодавством із дотриманням усіх вимог, що звичайно ставляться до змісту і форми таких документів, з обов`язковим зазначенням номера договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів.

За приписами ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до п 4.1. Договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги; приймати належним чином надані послуги згідно з актом про надання послуг.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Первинно-бухгалтерськими документами об`єктивно підтверджується те, що Позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання перед Відповідачем щодо надання послуг з перевезення сипучих матеріалів у порядку та умовах Договору, що підтверджується належними, достатніми і допустимими доказами, і Відповідачем вказані послуги були прийняті.

Як визначено було вище, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та в повному обсязі не здійснив оплати за надані послуги, у зв`язку із чим, у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 229332,07 грн.

Доказів протилежного у встановленому законом порядку відповідачем під час розгляду справи не спростовано.

Водночас, суд не приймає аргументів відповідача щодо належності доказів, які були надані позивачем, оскільки відповідачем не конкретизовано які саме докази викликали сумнів у відповідача. Наведені відповідачем у відзиві аргументи містять лише припущення, які викладено відповідачем на свою користь. Жодної як конкретики, такі і доказів на підтвердження своїх доводів (звернення відповідача до правоохоронних органів, тощо) відповідачем до відзиву також не надано.

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем зі свого боку не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 3439,98 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілан 2019" (36008, м. Полтава, Шосе Харківське, буд. 4/15, кабінет 44, ) - заборгованість за договором №02ПМ/05-22 від 02.05.2022 в сумі 229332,07 грн. та 3439,98 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "02" червня 2025 р.

Суддя Є.М. Жиляєв