УХВАЛА

м. Київ

02.06.2025Справа № 910/6845/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона і безпека-Київ» про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Ширеніної Інни Валеріївни про стягнення заборгованості в розмірі 8 670,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охорона і безпека-Київ» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Ширеніної Інни Валеріївни про стягнення заборгованості в розмірі 8 670,39 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (пункт 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пунктів 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також, пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник у заяві зазначає, що боржником в порушення умов Договорів №№ W41486/1 від 01.06.2021, W51435/1 від 03.06.2021 WA1531/1 від 04.01.2022, не сплачено за надані послуги заборгованість в розмірі 1 248,20 грн., 961,10 грн. та 754,30 грн., а також не повернуто ППК «Лунь-25» за Договором WA1531/1 від 04.01.2022 вартістю 116 доларів США, що в національній валюті станом на 13.05.2025 становить 4 818,49 грн.

В свою чергу, в додатку до заяви заявником долучено розрахунок ціни позову, у якому заявник зазначає, що:

« 1. Основна сума заборгованості за прилад приймально-контрольний «Лунь 25» - 116 доларів; на дату подання позовної заяви до суду: 116 ДОЛАРІВ х 41,5387 (курс гривні к ДОЛАРУ), та дорівнює 4818 гривень 49 копійок.

2. Заборгованість за отримані послуги охорони у розмірі 2963 гривень 60 копійок.

3. Інфляційні витрати за період з 14.10.2024 року по 13.05.2025 року у розмірі 752

гривень 70 копійок.

4. Штрафні санкції 3% річних за період з 14.10.2024 року по 13.05.2025 року (ст. 625

ЦКУ) у розмірі 135 гривень 60 копійок.».

Однак, як вбачається з прохальної частини заяви, заявник просить стягнути з боржника суму заборгованості за договором на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи на об`єкт між сторонами в розмірі 8670,39 грн., не наводячи в порушення пунктів 4 та 5 ч. 2 ст. 150 ГПК жодних обставин щодо наявності у боржника саме заборгованості означеному розмірі, а не в розмірі 2 963,60 грн.

При цьому, з аналізу ч. 1 ст. 148 ГПК України вбачається, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, а не одночасно трьома договорами, як про це заявлено заявником.

Про наведене також свідчать приписи ч. 1 ст. 173 ГПК України, якими унормовано можливість об`єднання декілька вимог саме в позовній заяві, якою заява про видачу судового наказу не є.

За змістом пунктів 1 та 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

Крім того, пунктом 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, оскільки заявником в порушення приписів ч. 1 ст. 148 ГПК України заявлено вимогу одночасно по трьом Договорам, та заявлено до стягнення суму заборгованості в розмірі 8 670,39 грн., і не зазначено обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника про стягнення заборгованості саме у вказаному розмірі та перелік доказів, якими заявник обґрунтовував би такі обставини, як і додано до заяви документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимог, і відповідно не підтверджено виникнення права грошової вимоги за одним Договором, як про це зазначено у тексті прохальної частини заяви, саме на суму 8 670,39 грн., Господарський суд на підставі пунктів 1, 3, 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України відмовляє у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

В свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Охорона і безпека-Київ» у видачі судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Ширеніної Інни Валеріївни про стягнення заборгованості в розмірі 8 670,39 грн.

Ухвала набирає законної сили 02.06.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова