ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. м. Одеса Справа № 916/3630/23(916/1246/25)
Господарський суд Одеської області у складі судді Райчевої Світлани Іванівни,

дослідивши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, 178; )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Носкова Ігоря Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача: розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія

про стягнення 6 344, 94 грн.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Носкова Ігоря Михайловича про стягнення 6 344, 94 грн.

Процесуальні дії Суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.03.2025р. відкрито провадження у справі №916/1246/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ до Фізичної особи-підприємця Носкова Ігоря Михайловича про стягнення 6 344, 94 грн. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія. Справу вирішено розглядати у межах справи №916/3630/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами із присвоєнням справі №916/3630/23(916/1246/25).

Вказаною ухвалою Суду, зокрема, Відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального строку України протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали та заперечення на відповідь на відзив Позивача із урахуванням вимог ст. 167 Господарського процесуального строку України протягом п`яти днів, з дня отримання відповіді на відзив. Позивачу, в свою чергу, встановлено строк на подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 Господарського процесуального строку України протягом п`яти днів з дати отримання відзиву на позовну заяву. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача розпоряднику майном Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія арбітражному керуючому Литвиненку Сергію Сергійовичу запропоновано надати до Суду письмові пояснення щодо позову та відзиву відповідача. Також зобов`язано Відповідача надати Суду докази реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що забезпечує ефективний обмін документами.

Копію вищевказаної ухвали суду направлено Товариству з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ та розпоряднику майном Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія арбітражному керуючому Литвиненку С.С. до їх електронних кабінетів користувача підсистеми "Електронний суд", що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою секретаря судового засідання (вих. ГСОО №916/3630/23(916/1246/25)/19058/25 від 07.04.2025р.). Відповідачу копію ухвали суду направлено за адресою реєстрації, а саме: 73485, Херсонська обл., м. Херсон, с. Антонівка, вул. Зелена, буд. 27.

Поштове відправлення із вказаною ухвалою суду, відповідно до ф. 20 та календарного штемпелю АТ "УКРПОШТА", було повернуто до суду 26.04.2025р. із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Частиною 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Станом на дату розгляду справи електронний кабінет у Відповідача відсутній.

Таким чином, усі учасники справи повідомлені про розгляд справи належним чином.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Зміст позовних вимоги Позивача.

Позивач зазначає, що між ним, як орендарем, та Відповідачем (Орендодавець) було укладено Договір №607 від 01.06.2023р. оренди нежитлового приміщення.

Пунктом 4.4. Договору, була передбачена заставна сума у розмірі місячної орендної плати 16 000,00 грн, яку Позивач перерахував Відповідачу разом з першим платежем по Договору. Заставна сума підлягала поверненню у п`ятиденний строк після розірвання Договору.

01.10.2024р. між Позивачем та Відповідачем підписано додаткову угоду про розірвання Договору №607 від 01.06.2023р. з 01.11.2024р. 01.11.2024р. між Позивачем та Відповідачем підписано Акт прийому-передачі приміщень.

Позивач вказує на те, що між Позивачем та Відповідачем було підписано Акт звірки взаємних розрахунків за Договором за період з червня 2023 р. по жовтень 2024 р. (включно) зі змісту якого вбачається, що станом на дату розірвання Договору на рахунку Орендодавця обліковується переплата Товариства у розмірі 9 344, 94 грн. (залишок неповерненої заставної суми), яка у свою чергу підлягає поверненню останньому.

20.01.2025р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення залишку заставної суми за Договором у розмірі 9 344, 94 грн.

Станом на дату звернення до суду із позовною заявою, Відповідач повернув Позивачу тільки частину заставної суми, а саме 3 000, 00 грн.

У зв`язку із вказаними обставинами Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь 6 344, 94 грн., залишок неповернутої заставної суми за Договором №607 від 01.06.2023р., як безпідставно набуті кошти у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Заперечення Відповідача.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи встановлені Судом.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Херсонська обласна енергопостачальна компанія (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Носковим Ігорем Михайловичем (Орендодавець) 01.06.2023р. було укладено Договір №607 оренди нежитлового приміщення.

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Орендодавець зобов`язується надати Орендарю у тимчасове платне користування нежитлове приміщення.

Згідно п. 3.1. - 3.4. Договору, термін дії Договору становить 6 (шість) місяців з дня підписання Акту. Якщо за 1 (один) місяць до закінчення строку дії Договору жодна зі Сторін не заявить про намір розірвати даний Договір, то від вважається продовженим (пролонгованим) ще на 6 (шість) місяців на таких самих умовах. Така пролонгація дії цього Договору можлива без обмеження терміну. Термін дії Договору може бути припинений за згодою Сторін, причому Сторона, яка має намір розірвати Договір, зобов`язана попередити іншу за 30 календарних днів. Дострокове розірвання Договору здійснюється на підставі підписання відповідної Додаткової угоди.

Відповідно до п. 4.1. Договору, розмір орендної плати становить 16 000, 00 грн. за один календарний місяць, без ПДВ.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що Орендар перераховує Орендодавцю, разом з першим платежем орендної плати, одноразово, заставну суму у розмірі місячної орендної плати - 16 000, 00 грн. Заставна сума підлягає поверненню Орендарю протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання Додаткової угоди про розірвання Договору. Сторони домовилися, що Заставна сума може бути зарахована як сума оплати за останній місяць оренди Приміщення, згідно умов Договору, про що зазначається відповідною Додатковою угодою.

У пункті 4.5. Договору Сторони узгодили, що вартість всіх наданих комунальних послуг, використаної електроенергії сплачується Орендарем, на підставі виставлених Орендодавцем рахунків, згідно фактичних показів лічильників.

01.10.2024р. між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду про розірвання Договору №607 від 01.06.2023р. про оренду нежитлового приміщення.

Пунктом 1 Додаткової угоди встановлено, що Орендодавець та Орендар дійшли згоди розірвати Договір №607 від 01.06.2023р. за взаємною згодою сторін з 01 листопада 2024р.

01.11.2024р. між Позивачем та Відповідачем підписано Акт прийому-передачі приміщень до Договору оренди нежитлових приміщень №607 від 01.06.2023р. Вказаним Актом засвідчено повернення Позивачем орендованого приміщення та зафіксовано показники лічильників. Також, Сторони дійшли згоди, що приміщення передано у справному технічному стані, належному до експлуатації. Сторони претензій одна до одної не мають.

20.01.2025р. Позивач звернувся до Відповідача із листом про повернення залишку заставної суми за Договором у розмірі 9 344, 94 грн. До вказаного листа надано для підписання Акт звірки.

Позивачем до матеріалів справи надано підписаний між ним та Відповідачем Акт звірки взаємних розрахунків за період: червень 2023р. жовтень 2024р. за Договором оренди приміщення. Вказаним Актом засвідчена наявність переплати Позивача у розмірі 9 344, 94 грн. (частина неповернутої заставної суми).

03.02.2025р. Позивач звернувся до Відповідача з претензією щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів за Договором оренди нежитлового приміщення №607 від 01.06.2023р. У претензії Позивач вказував на те, що станом на дату направлення претензії, Відповідач повернув тільки частину залишку заставної суми за Договором, а саме 1 000, 00 грн. Тому, Позивач просив Відповідача у строк, що не перевищує 5 днів з дати отримання даної претензії повернути суму переплати за Договором оренди нежитлового приміщення №607 від 01.06.2023р. у розмірі 8 344, 94 грн. на розрахунковий рахунок Позивача.

Позивач зазначає, що відповіді на претензію Відповідач не надав, проте здійснив часткове повернення залишку заставної суми. Станом на дату звернення до Суду із позовною заявою розмір переплати Позивача за вказаним Договором складає 6 344, 94 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на положеннями ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, зазначаючи, що грошові кошти у сумі 6 344, 94 грн. є безпідставно набутими Відповідачем та підлягають стягненню на користь Позивача.

Згідно ст. 11 Цивільний кодекс України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільний кодекс України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глава 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно положень ч. 3 вказаної статті, положення цієї глави (глава 83 ЦК України) застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.

У постанові від 06.02.2020р. у справі № 910/13271/18 Верховним Судом зазначено, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Тобто, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

У постанові від 07.02.2024р. у справі №910/3831/22 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 02.02.2021р. у справі №330/2142/16-ц та постановах Касаційного господарського суду від 23.04.2019р. у справі №918/47/18, від 17.08.2021р. у справі №913/371/20 та від 27.03.2019р. у справі №905/1313/18, наголосила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Як було встановлено Судом, сторони Договору №607 від 01.06.2023р. дійшли взаємної згоди про розірвання цього Договору з 01.11.2024р., що закріплено Додатковою угодою від 01.10.2024р.

01.11.2024р. Позивач за Актом приймання-передачі повернув Відповідачу орендоване приміщення. Сторони претензій одна до одної не мали.

Таким чином, з 01.11.2024р. Договір №607 від 01.06.2023р. є розірваним, а у Відповідача виник обов`язок, згідно п. 4.4. Договору, протягом 5 календарних днів з цієї дати повернути Позивачу заставну суму.

Отже, правові підстави для збереження (набуття) Відповідачем грошових коштів Позивача, які є частиною неповернутої заставної суми за Договором №607 від 01.06.2023р. у розмірі 6 344, 94 грн., є безпідставним та такі кошти підлягають поверненню Позивачу у відповідності до положень ст. 1212 ЦК України.

Згідно ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

При цьому, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також, визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що передбачений положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, та є таким, що забезпечить відновлення порушеного права Позивача.

Згідно частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч.ч. 1-2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач відзив на позовну заяву до господарського суду не надавав. Доказів повернення Позивачу заставної суми за Договором №607 від 01.06.2023р. Відповідачем до суду не надано.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, Суд вважає за належне задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ, стягнувши на його користь з Фізичної особи-підприємця Носкова Ігоря Михайловича неповернуту частину заставної суми за Договором №607 від 01.06.2023р. у розмірі 6 344, 94 грн.

Згідно ч. 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову господарським судом Позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2 422, 40 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією №8741 від 11.03.2025 р. та Випискою про зарахування судового збору до спеціального форду державного бюджету України від 12.03.2025 р.

Керуючись вказаними положеннями законодавства та внаслідок задоволення позовних вимог, Суд покладає на Відповідача судові витрати, понесені Позивачем під час розгляду даної справи у розмірі 2 422, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Фізичної особи-підприємця Носкова Ігоря Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, 178; ) грошові кошти у розмірі 6 344 (шість тисяч триста сорок чотири) грн. 94 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": Товариству з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ, розпоряднику майном Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія арбітражному керуючому Литвиненку С.С.

Копію ухвали надіслати: Фізичній особі-підприємцю Носкову Ігорю Михайловичу ( АДРЕСА_1 ).

Суддя С.І. Райчева