ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/794/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вул.Мефодіївська, буд. 11, м. Харків, 61037; )
до Приватного підприємства "Науково-технічна виробничо-комерційна фірма "Вуглехімпостачання" (вул. Промислова, буд.3, смт Покровське, Покровський р-н, Дніпропетровська обл., 53600; )
про стягнення 535600,00 грн
за участю представників:

позивача - Ващенко Т.Д.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" 10.03.2025 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Науково-технічна виробничо-комерційна фірма "Вуглехімпостачання" про стягнення з відповідача на свою користь суми попередньої оплати у розмірі 267800,00 грн та збитків у розмірі 287800,00 грн (всього - 535600,00 грн). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору постачання №27081501 від 15.08.2021 та приписів чинного законодавства, не поставив позивачу товар на суму попередньої оплати у розмірі 267800,00 грн та не повернув грошові кошти.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.03.2025 позовну заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/794/25 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 08.04.2025 о 14:20.

Вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. Проте, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався, відзив на позовну заяву не надав.

Протокольною ухвалою господарського суду від 08.04.2025 підготовче засідання у справі було відкладено на 06.05.2025 о 15:00 год. Разом з ухвалою-повідомленням від 08.04.2025 відповідачу було повторно надіслано копію ухвали Господарського суду Харківської області від 13.03.2025 про відкриття провадження у справі.

Протокольною ухвалою господарського суду від 06.05.2025 підготовче провадження у справі № 922/794/25 закрито; розгляд справи по суті призначено на 27.05.2025 о 14:40.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.05.2025, представник позивача звернулась до суду із заявою про виправлення технічної описки в прохальній частині позовної заяви, а саме просила вважати правильним: "Стягнути з Приватного підприємства "Науково-технічна виробничо-комерційна фірма "Вуглехімпостачання" суму попередньої оплати у розмірі 267800,00 грн та збитки у розмірі 267800,00 грн, всього стягнути 535600,00 грн. З урахуванням внесених виправлень, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Протокольною ухвалою заяву позивача прийнято до розгляду та продовжено розгляд справи з ії урахуванням.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про причину неявки суд не повідомив.

Копії ухвал від 13.03.2025, 08.04.2025 та 06.05.2025, надіслані на адресу відповідача, повернуті до господарського суду без вручення адресатові у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Також відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, що не було зроблено відповідачем.

Згідно ст.13 ГПК України , кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від його волі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15.08.2021 між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (позивач) та Приватним підприємством "Науково-технічна виробничо-комерційна фірма "Вуглехімпостачання" (відповідач) було укладено Договір постачання № 27081501.

Відповідно до п. 1.1 Договору, відповідач, як постачальник, зобов`язався поставити позивачу, як покупцю, товар за кодом ДК 021:2015-09110000-3 Тверде топливо (вугілля кам`яне марки ДГ 25-100), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та умовах, визначених договором.

Згідно з п. 1.2 Договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці, та ціна одиниці товару визначається у Специфікації на поставку товару (Додаток 1 до договору).

Згідно з п. 3.1 Договору, ціна договору становить 1 874 600,00 грн (один мільйон вісімсот сімдесят чотири тисячі шістсот грн 00 коп.), у т.ч. ПДВ 312 433,33 грн (триста дванадцять тисяч чотириста тридцять три грн 33 коп.).

За умовами п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом перерахування покупцем коштів на поточний рахунок постачальника після підписання сторонами видаткової накладної. Розрахунки проводяться шляхом перерахування покупцем коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. Покупець, у разі наявності коштів, може здійснювати попередню оплату на підставі наданого постачальником рахунку.

Відповідно до п. 5.1 Договору, передача постачальником товару покупцю здійснюється на підставі видаткової накладної.

Пунктом 5.2 передбачено, що постачальник зобов`язаний в строк до 10 (десять) календарних днів з дня укладення договору передати покупцю однією партією товар.

Згідно з п. 6.1 Договору, місце поставки м. Харків.

Пунктом 8.6 Договору передбачено, що у випадку відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних або здійснення постачальником такої реєстрації з порушеннями законодавчо встановлених термінів, або зупинення податковим органом реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець по даному договору має право зменшити розрахунки з постачальником на суму податку на додану вартість такої незареєстрованої накладної або реєстрація якої зупинена.

Відповідно до п. 11.1, договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Дія цього договору припиняється у разі настання однієї з наступних подій, яка відбудеться першою:

1) Завершення (скасування) воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зі змінами;

2) 31.12.2022 року;

3) Виконання постачальником своїх зобов`язань та здійснення поставки в повному обсязі, передбаченому умовами договору.

Згідно з п. 11.2 Договору, в частині фінансових зобов`язань договір діє до повного розрахунку.

Як свідчать матеріали справи, на виконання п. 4.1 Договору, згідно з виставленим відповідачем рахунком № 34 від 15.09.2022, позивач здійснив попередню оплату, а саме: платіжною інструкцією № 11476 від 11.10.2022 перерахував відповідачу кошти у розмірі 1 874 600,00 грн, у тому числі ПДВ 312 433,00 грн.

У жовтні 2022 року відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 1606800,00 грн, у тому числі ПДВ 267 800,00 грн, а саме:

- за видатковою накладною № 29 від 14.10.2022 (приходний ордер № 101402 від 14.10.2022) на суму 267 800,00 грн, у тому числі ПДВ 44 633,33 грн;

- за видатковою накладною № 30 від 18.10.2022 (приходний ордер № 101801 від 18.10.2022) на суму 307 970,00 грн, у тому числі ПДВ 51 328,33 грн;

- за видатковою накладною № 31 від 19.10.2022 (приходний ордер № 101901 від 19.10.2022) на суму 515 515,00 грн, у тому числі ПДВ 85 919,17 грн;

- за видатковою накладною № 32 від 21.10.2022 (приходний ордер № 102101 від 21.10.2022) на суму 515 515,00 грн, у тому числі ПДВ 85 919,17 грн.

Різниця між сумою попередньої оплати та сумою поставленого товару складає 267 800, 00 грн (1 874 600,00 - 1 606 800,00).

На суму попередньої оплати у розмірі 267 800,00 грн товар не поставлений, сума попередньої оплати у розмірі 267 800,00 грн позивачу не повернута.

Крім того, відповідач, у порушення умов договору та установленого порядку здійснення господарської діяльності, а саме вимог ст. 201 Податкового кодексу України, не зареєстрував податкову накладну від 11.10.2022 на суму 1 874 600,00 грн, у тому числі ПДВ 312 433,33 грн, в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до позбавлення позивача права на віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість у загальній сумі 267 800,00 грн, сплаченого при оплаті вартості поставленого товару на загальну суму 1 606 800,00 грн. Тобто позивач зазнав збитки у розмірі 267 800,00 грн.

Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 11.10.2022 на суму 1 874 600,00 грн, у тому числі ПДВ 312 433,33 грн, підтверджується витягом з електронного кабінету платника податків (позивача) на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України cabinet.tax.gov.ua станом на 23.01.2025, де у графі «статус ПН/РК» зазначено «відмовлено за рішенням Комісії».

Таким чином, за Договором № 27081501 від 15.08.2022 з відповідача підлягає стягненню сума попередньої оплати у розмірі 267 800,00 грн та збитки у розмірі 267 800,00 грн - частини ПДВ незареєстрованої податкової накладної на суму 1 874 600,00 грн.

27.02.2025 відповідачу була направлена вимога про перерахування позивачу у семиденний строк грошових коштів у розмірі 535 600,00 грн, з яких 267 800,00 грн - невикористана сума авансу та 267 800,00 грн - збитки, яка станом на день подання позову залишена без відповіді та задоволення.

За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 631 ЦК України та частиною 7 статті 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на підставі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мале місце під час дії договору.

Незважаючи на припинення строку дії спірного договору, в силу його умов, фінансові зобов`язання сторін не припинилися.

Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Приватного підприємства "Науково-технічна виробничо-комерційна фірма "Вуглехімпостачання" суми попередньої оплати у розмірі 267 800,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення збитків у розмірі суми ПДВ незареєстрованої податкової накладної, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпунктів «а», «б» пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг, придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима,

- дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Таким чином, дата оформлення податкової накладної відповідно має збігатися з датою виникнення податкових зобов`язань із ПДВ, які виникають за принципом «першої події».

Отже, відповідач повинен був скласти та зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 11.10.2022 на суму 1 874 600,00 грн, у тому числі ПДВ 312 433,33 грн.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

У зв`язку з набранням з 01.01.2022 чинності Законом України від 30.11.2021 №1914-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" (надалі - Закон № 1914-ІХ), змінилася редакція абзаців четвертого - шостого пункту 198.6 статті 198 ПК України, згідно з якими термін, протягом якого покупець може включити до податкового кредиту суми ПДВ, не віднесені до податкового кредиту у звітному періоді, в якому виникло право на включення таких сум до податкового кредиту, зменшено з 1095 календарних днів до 365 календарних днів з дати складання податкової накладної/розрахунку коригування.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку / небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Тобто пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Аналіз вищезазначених приписів податкового законодавства свідчить, що за загальним правилом не відносяться до податкового кредиту суми податку на додану вартість (далі - ПДВ), сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/ послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних; відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

При цьому, у разі якщо податкові накладні були зареєстровані несвоєчасно, то суми податку включаються до податкового кредиту за той звітний період, в якому такі податкові накладні були зареєстровані, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 виснувала, що з 01.01.2015 Податковий кодекс України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Разом з тим, спірні правовідносини виникли в умовах правового режиму воєнного стану, в якому були встановлені особливості адміністрування податку на додану вартість.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" №3219-ІХ, який набрав чинності з 01.08.2023, виключено норму п. 102.9 ПК України, якою на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що запроваджується в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом

Тобто, починаючи з 01.08.2023, поновлено перебіг строків, визначених Податковим кодексом України, іншим законодавством, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства, строк (365 днів з дати складення податкової накладної) для включення позивачем суми податку у розмірі 267 800,00 грн за Договором № 27081501 від 15.08.2022 до податкового кредиту сплив 01.08.2024.

Отже, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач втратив право на отримання податкового кредиту, тобто на відшкодування суми ПДВ, сплаченої при оплаті вартості товару за договором № 27081501 від 15.08.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224, 225 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Протиправний характер поведінки відповідача полягає у порушенні ним умов договорів та податкового законодавства в частині обов`язку зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних - вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України.

У постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 висловлено правову позицію про те, що хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але у разі визначення такого обов`язку у господарському договорі такий обов`язок стає також господарсько-договірним зобов`язанням перед позивачем, і саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.

В пункті 5.27 постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 міститься висновок, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни. Збитками є сума податкового кредиту у розмірі податку на додану вартість 267 800,00 грн, сплаченого позивачем при попередній оплаті товару, поставленого на загальну суму 1 606 800,00 грн.

Нормами абзацу 3 пункту 198.6 статті 198, абзацу 2 пункту 201.10 статті 210 ПК України встановлено причинно-наслідковий зв`язок між фактом реєстрації податкової накладної та виникненням права у платника податку нараховувати певні суми як такі, що відносяться до податкового кредиту.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.08.2018 по справі № 917/877/17 дійшла висновку про те, що є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Отже, є наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між відсутністю факту реєстрації податкових накладних та невключенням сум податку до податкового кредиту позивача. Вина відповідача полягає в тому, що він не здійснив всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, оскільки саме на нього покладений такий обов`язок. Тобто наявні усі елементи складу господарського правопорушення. Така правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про відсутність у діях останнього порушення прав позивача. Позивачем, у свою чергу, належним чином доведено факт недотримання відповідачем приписів податкового законодавства, внаслідок чого позивачу було завдано збитки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 267800,00 грн.

Отже, позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Науково-технічна виробничо-комерційна фірма "Вуглехімпостачання" (вул. Промислова, буд.3, смт Покровське, Покровський р-н, Дніпропетровська обл., 53600; ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вул.Мефодіївська, буд. 11, м. Харків, 61037; ) - суму попередньої оплати у розмірі 267 800,00 грн; збитки у розмірі 267 800,00 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 6427,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "03" червня 2025 р.

Суддя Н.М. Кухар