ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Справа №907/257/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглядаючи апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс від 05.02.2025 (вх. №01-05/311/25 від 05.02.2025) та Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк від 07.02.2025 (вх. №01-05/337/25 від 07.02.2025)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 (повний текст складено 28.01.2025, суддя Андрейчук Л.В.), постановлену за результатами розгляду заяви з додатковими вимогами до боржника, яка надійшла від ініціюючого кредитора (вх. №02.3.1-02/70853/24 від 11.09.2024),

у справі №907/257/23

за заявою кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, код ЄДРПОУ - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс, код ЄДРПОУ - 39529398, місцезнаходження: 89412, Закарпатська область, село Оноківці, вул. Центральна, буд. 10

про відкриття провадження у справі про банкрутство

за участю представників:

від кредитора АТ КБ Приватбанк: Куценко О.В. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);

від ТОВ Стронг Брідж Альянс: представник Маміч Я.С. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);

інші учасники провадження: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі №907/257/23 визнано додаткові грошові вимоги (без права вирішального голосу) кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ТОВ Стронг Брідж Альянс на загальну суму 66 618 981.29 грн., яку належить розподілити по чергах задоволення, а саме: 66 618 981.29 грн. (46 694 224.07 грн. + 17 049 917.98 грн. + 2 874 839.24 грн.) - 4 черга задоволення вимог кредиторів та окремо 6056.00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; зобов`язано розпорядника майна внести визнані додаткові грошові вимоги ініціюючого кредитора до реєстру вимог кредиторів та оновлений примірник реєстру надати до справи.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, боржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі №907/257/23 в частині визнання додаткових грошових вимог АТ КБ ПриватБанк, а саме розміру простроченої заборгованості зі сплати лізингових платежів та винести нове рішення, яким визнати додаткові грошові вимоги (без права вирішального голосу) кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ТОВ Стронг Брідж Альянс на загальну суму 19 924 757,22 грн., яку належить розподілити по чергах задоволення (17 049 917,98+2 874 839,24) - 4 черга задоволення вимог кредиторів та окремо 6056,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс від 05.02.2025 (вх. №01-05/311/25 від 05.02.2025) у справі №907/257/23 залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме: надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4239,20 грн.; привести апеляційну скаргу у відповідність до вимог п.3 ч.2 ст.258 ГПК України щодо зазначення відомостей про інших учасників справи; надати докази надсилання копії скарги іншим учасникам справи (кредиторам).

14.02.2025 апелянт, на виконання вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025, подав заяву про усунення недоліків, до якої додано уточнену апеляційну скаргу (вх.№01-04/1219/25), оформлену у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.258 ГПК України щодо зазначення відомостей про інших учасників справи, докази надсилання апеляційної скарги іншим учасникам справи та копію квитанції №48 від 12.02.2025 про сплату судового збору на суму 4239,20 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс ; призначено розгляд справи на 12.03.2025; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 07.03.2025.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, кредитор звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі №907/257/23 в частині відхилення грошових вимог АТ КБ ПриватБанк та винести нове рішення, яким визнати додаткові грошові вимоги (без права вирішального голосу) кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ТОВ Стронг Брідж Альянс на загальну суму 112 510 060,72 грн., яку належить розподілити по чергах задоволення (46 694 224,07+9 496 223,59+56 319 613,06) - 4 черга задоволення вимог кредиторів та окремо 6056,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.02.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк ; призначено розгляд справи на 12.03.2025; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 07.03.2025; витребувано матеріали справи №907/257/23 в Господарського суду Закарпатської області в частині розгляду заяви Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк з додатковими вимогами до боржника (вх. №02.3.1-02/70853/24 від 11.09.2024).

17.02.2025 представник Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк подав до суду клопотання про участь в судовому засіданні 12.03.2025 в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 задоволено.

06.03.2025 представник скаржника ТОВ Стронг Брідж Альянс подав суду клопотання про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2025 задоволено.

12.03.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс та Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі №907/257/23 в одне апеляційне провадження, відкладено розгляд справи.

10.04.2025 представник АТ КБ ПриватБанк надав письмові пояснення (вх. №01-04/2843/25), щодо апеляційної скарги ТОВ Стронг Брідж Альянс.

16.04.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційних скарг відкладено з підстав зазначених у ній.

30.04.2025 представник АТ КБ ПриватБанк надав письмові пояснення (вх. №01-04/3370/25) щодо поданої ним апеляційної скарги.

В судовому засіданні 07.05.2025 оголошено перерву до 14.05.2025.

13.05.2025 представник ТОВ Стронг Брідж Альянс надав додаткові письмові пояснення (вх. №01-04/3737/25) щодо апеляційних скарг.

13.05.2025 представник АТ КБ ПриватБанк надав письмові пояснення (вх. №01-04/3738/25) щодо додаткових письмових пояснень боржника.

В судовому засіданні 14.05.2025 оголошено перерву до 21.05.2025.

В судовому засіданні 21.05.2025 скаржники участь уповноважених представників забезпечили, які надали пояснення щодо вимог та заперечень апеляційних скарг та просили врахувати їх при винесенні постанови. Інші учасники провадження у справі про банкрутство участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційних скарг, про що свідчать докази, які містяться в матеріалах даної справи.

За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України).

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників провадження за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги ТОВ Стронг Брідж Альянс не підлягають задоволенню, вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк підлягають частковому задоволенню, з огляду на що оскаржене рішення слід частково скасувати прийнявши в скасованій частині нове рішення, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст вимог та ухвала суду першої інстанції.

11.09.2024 на адресу господарського суду від АТ КБ ПриватБанк надійшла заява в якій кредитор просить визнати його додаткові грошові вимоги до боржника ТОВ Стронг Бріджс Альянс на загальну суму 112 510 060.72 грн. та внести їх до реєстру вимог кредиторів боржника до 4 черги задоволення грошових вимог, а також 6 056.00 грн. судового збору до 1 черги задоволення грошових вимог.

Частково задовольняючи подану заяву господарський суд виснував наступне:

- здійснивши розрахунки заявленої заборгованості, суд погодився з тим, що стягнута рішенням Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19 прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна у розмірі 46 694 224,07 грн. не заявлялась до визнання у справі про банкрутство ТОВ Стронг Брідж Альянс, а тому і заявляється ініціюючим кредитором окремою заявою та підлягає визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

- суд не погодився з висновками боржника, висловленими ним у своїх клопотаннях (відзиві) на заяву кредитора щодо того, що фактичні обставини, які існували на момент прийняття вказаного вище рішення суттєво змінилися і це призводить до необхідності перегляду заборгованості за рішенням та підкреслив увагу боржника на те, що рішення Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 у справі №910/4183/19 - набрало законної сили.

- суд не погодився з проведеними розрахунками кредитора щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, який в основу таких розрахунків вклав суму основного боргу у розмірі 163 882 818.60 грн. та охопив цим самим інші вже визнані судом в межах даної справи кредиторські вимоги, а не суму основного боргу в розмірі 46 694 224.07 грн.

- з огляду на що здійснивши арифметичний розрахунок інфляційних втрат та 3 відсотків річних, зазначив, що до визнання в межах справи про банкрутство підлягають 17 049 917,98 грн. інфляційних втрат за вказаний кредитором період з 11.09.2021 до 16.08.2023 року та 2 874 839,24 грн. 3 % річних за вказаний кредитором період з 11.09.2021 до 16.08.2023 року.

Узагальнені доводи апелянтів, заперечення інших учасників провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс не погоджуючись із висновками місцевого господарського суду, в частині визнання додаткових грошових вимог кредитора в розмірі простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів, зазначає, що ухвала прийнята без з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції , обстави нам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права на підтвердження чого зазначає наступне:

- заявлена кредитором сума вимог у розмірі 46 694 224,07 грн. щодо сплати лізингових платежів стягувана за рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19 є вже такою, що не підлягає визнанню, через зміну фактичних обставин справи.

- при цьому, на час прийняття господарським судом міста Києва рішення від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19 таке було цілком законним, обґрунтованим та відповідало вимогам укладеного між сторонами договору лізингу, а також фактичним обставинам, що на той час існували між сторонами, та полягало у наявності діючого договору лізингу та у прагненні сторін досягти мети цього договору передати один одному у власність предмет лізингу, нерухоме майно, згідно умов цього договору.

- однак, станом на даний час фактичні обставини, що існували станом на момент прийняття рішення суттєво змінилися, що призводить до необхідності перегляду заборгованості за цим рішенням суду. Зміна фактичних обставин полягає у тому, що 23.09.2020 АТ КБ Приватбанк в односторонньому порядку розірвав договір лізингу, а 02-03 грудня 2020 за Актами приймання-передачі від 02.12.2020 та від 03.12.2020 боржником повернено кредитору об`єкти лізингу.

- лізингові платежі, сплачені позивачем як частина відшкодування вартості предмета лізингу, за своєю суттю є оплатою предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність. В зв`язку з розірванням договору та вилученням предметів лізингу на користь лізингодавця, такий обов`язок у лізингоодержувача відсутній. На підтвердження своїх доводів скаржник зазначає про усталеність правової позиції із вирішення даного питання в практиці Верховного Суду.

- в межах справи про банкрутство розглядалася справа № 907/257/23 (907/929/23) за позовом ТОВ Стронг Брідж Альянс до АТ КБ ПриватБанк, за результатами розгляду якої прийнято рішення, що набрало законної сили (постанова ЗАГС від 26.11.2024), в якому зазначено, про відсутність зобов`язання боржника щодо сплати лізингових платежів у вартість об`єкту лізингу. При цьому, щодо преюдиційності обставин встановлених у рішенні Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19 вказано, що якщо суд дійде висновку, що обставини у справі, яка розглядається є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Аналізуючи вищезазначене, Верховний суд зазначив, що у даному випадку обставини вже є інакшими.

- вказане на думку скаржника свідчить про відсутність підстав для отримання та збереження лізингодавцем коштів, сплачених йому лізингоодержувачем із відшкодування вартості такого об`єкту, що свідчить про відсутність підстав для отримання та збереження коштів, сплачених йому лізингоодержувачем у рахунок відшкодування вартості такого об`єкта лізингу. І у свою чергу, у даній справі, про відсутність підстав для визнання додаткових грошових вимог кредитора на суму 46 694 224,07 грн.

- з огляду на вказане обґрунтування скаржник зазначає, що безпідставним є також нарахування 3% річних та інфляційного збільшення на вказану суму заборгованості.

- щодо нарахування 3% та інфляційного збільшення на суму відсоткової винагороди, розрахунок чого був поданий боржником до суду та врахований ним при прийнятті рішення, ця сума вимог кредитора не заперечується боржником. Відтак, обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню є вимоги кредитора на суму 19 924 757,22, грн., що підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Акціонерне товариство Комерційний Банк ПриватБанк не погодився із висновками місцевого господарського суду, в частині відхилення грошових вимог банку до боржника на суму 45 891 079,43 грн., оскільки такі здійсненні без будь-якого нормативного обґрунтування, на підтвердження чого зазначає наступне:

- господарський суд частково задовільняючи вимоги кредитора нормативно не обґрунтував чому заявник не має права здійснювати нарахування 3% річних та інфляційних втрат на інший розмір заборгованості, що визнаний боржником та установлений рішенням суду, яке набрало законної сили, зокрема, щодо заборгованості із сплати винагороди а користування майном (іншою складовою лізингового платежу).

- розмір заборгованості із винагороди у сумі 146 516 244,53 грн., дійсно визнана господарським судом в межах справи про банкрутство та судом встановлено, що така виникла станом на 23.09.2020 (день розірвання договору), проте це не впливає на можливість нарахування компенсаційних нарахувань на вказаний розмір заборгованості відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки є простроченим грошовим зобов`язанням. При цьому, нарахування здійснено до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство.

- з аналогічних обґрунтувань скаржником заявлено до визнання вимоги кредитора щодо стягнення заборгованості нарахованої в порядку положень ч.2 ст. 625 ЦК України, на суму стягненого за рішенням суду судового збору.

- скаржник зазначає про те, що в цій справі договірні відносини трансформувалися у зобов`язальні, пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення суду, невиконання якого і зумовлює застосування положень ч.2. ст. 625 ЦК України.

Арбітражний керуючий та інші учасники провадження у справі про банкрутство не скористалися правом на подання відзивів на апеляційні скарги.

Подані представниками ТОВ Стронг Брідж Альянс та АТ КБ ПриватБанк пояснення, в яких викладені заперечення щодо вимог апеляційних скарг оцінюється судом з врахуванням положень ч.8,9 ст.165 ГПК України.

Фактичні обставини справи, правильно встановлені судом першої інстанції за результатами оцінки доказів.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.08.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ Стронг Брідж Альянс; визнано грошові вимоги АТ КБ ПриватБанк на загальну суму 72 625 958,42 грн. та внесено їх до реєстру вимог кредиторів боржника до 4 та 6 черги задоволення грошових вимог, а також 26 840,00 грн. судового збору та 60 300,00 грн. авансування винагороди арбітражному керуючому до 1 черги задоволення грошових вимог; введено процедуру розпорядження майном ТОВ Стронг Брідж Альянс; призначено розпорядником майна ТОВ Стронг Брідж Альянс Слостіна Андрія Геннадійовича; встановлено розпоряднику майна боржника строк до 01.10.2023 для подачі до Господарського суду Закарпатської області відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, реєстр вимог кредиторів, а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду; офіційно оприлюднене повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ Стронг Брідж Альянс.

11.09.2024, з простроченням строків, передбачених ч. 1 ст. 45 КУзПБ, на адресу суду надійшла заява про грошові вимоги до боржника від АТ КБ ПриватБанк, в якій кредитор просить визнати його додаткові грошові вимоги до боржника ТОВ Стронг Брідж Альянс на загальну суму 112 510 060,72 грн. та внести їх до реєстру вимог кредиторів боржника до 4 черги задоволення грошових вимог, а також 6056,00 грн. судового збору до 1 черги задоволення грошових вимог.

Дана заява обґрунтована тим, що кредитор звертався до Господарського суду м. Києва із зустрічним позовом до ТОВ Стронг Бріджс Альянс про стягнення заборгованості у розмірі 118 647 832,49 грн. Заявлена до стягнення заборгованість складалась із наступного: 46 694 224,07 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна; 49 613 064,87 грн. - заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном; 22 340 543,55 грн. - заборгованість з пені.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 у справі №910/4183/19 задоволено зустрічну позовну заяву АТ КБ ПриватБанк до ТОВ Стронг Брідж Альянс. Стягнуто з боржника на користь ініціюючого кредитора 46 694 224,07 грн. простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна, 49 613 064,87 грн. простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном, 22 340 543,55 грн. пені за порушення грошового зобов`язання та 672 350,00 грн. судового збору.

Кредитор стверджує, що стягнута рішенням Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 у справі №910/4183/19 прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна у розмірі 46 694 224,07 грн. не заявлялась до визнання у справі про банкрутство ТОВ Стронг Брідж Альянс, а відтак просить визнати її як додаткові грошові вимоги до боржника та внести до реєстру вимог кредиторів боржника до 4 черги задоволення грошових вимог, а також 6056,00 грн. судового збору до 1 черги задоволення грошових вимог.

Щодо грошових вимог нарахованих боржником на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 11.09.2021 по 16.08.2023 (відкриття провадження у справі про банкрутство) в межах загального строку позовної давності зазначає, що такі нарахування здійснювалися на суму заборгованості 163 882 818,6 грн., яка складається з 46 694 224,07 грн. заборгованість із сплати лізингових платежів в рахунок вартості майна (стягнена рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19); 116 516 244,53 грн. заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном за весь період дії договору до 230.920220 (стягнута рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі 3 910/4183/19 та визнана ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.10.2023 у справі 3 907/257/23); 672 350,00 грн. стягнутий судовий збір за рішенням господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської суду від 04.10.2023 в межах даної справи визнано додаткові вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, код ЄДРПОУ - 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, до Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Аьльянс, код ЄДРПОУ - 39529398, місцезнаходження: 89412, Закарпатська область, село Оноківці, вул. Центральна, буд. 10, на загальну суму 129 323 157,44 грн. належить розподілити по чергам задоволення, а саме: 5368,00 грн. - сплачений судовий збір за подання заяви кредитора у першу чергу; 66 903 179,66 грн. - відсоткова винагорода за користування майном у четверту чергу; 62 414 609,78 грн. - пеня за порушення грошового зобов`язання - у шосту чергу.

30.09.2024 арбітражним керуючим надіслано повідомлення про результати розгляду вимог кредитора (вх. №02.3.1-02/7613/24 від 30.09.2024 року), в якому він зазначає, що додаткові вимоги у розмірі 112 510 060,72 грн. є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Такі додаткові вимоги визнані арбітражним керуючим у повному обсязі, як вимоги четвертої черги (без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), а також 6056,00 грн. судового збору, що підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів до 1 черги задоволення.

31.10.2024 боржник подав до господарського суду клопотання (вх. №02.3.1-02/8459/24 від 31.10.2024 року), в якому зазначає, що не визнає додаткові вимоги ініціюючого кредитора, оскільки з моменту розірвання договору лізингу та повернення об`єкта лізингу - лізингодавець не має права вимагати відшкодувати заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна.

22.01.2025 боржник подав до господарського суду доповнення до повідомлення про розгляд додаткових грошових вимог АТ КБ ПриватБанк (вх. № 02.3.1.-02/465/25), в якому зазначає, що законним є нарахування 3% річних та інфляційного збільшення на заборгованість з відсоткової винагороди розмір якої встановлений рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910 /4183/19, а саме 49 613 064,87 грн. Відтак, за результатами арифметичного розрахунку сума додаткових грошових вимог кредитора, що підлягає до визнання та включення до реєстру вимог кредиторів боржника становить 19 924 757,22 грн., в тому числі 17 049917,98 грн. інфляційного збільшення та 2 874 839,24 грн. штрафних санкцій.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 частини першої статті 45 КУзПБ).

Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду (частина шоста статті 45 КУзПБ).

Згідно з частиною другою статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Поряд з цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії слід враховувати таке:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);

- розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);

- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).

Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог. Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 19.01.2021 у справі № 916/4181/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16, від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 45 КУзПБ).

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають (ч. 4 ст. 45 КУзПБ).

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Як встановлено судом, АТ КБ ПриватБанк звернувся до господарського суду з додатковими грошовими до боржника поза межами встановленого ч.1 ст. 45 КУзПБ строку, та просив визнати його грошові вимоги до боржника на загальну суму 112 510 060,72 грн. та внести їх до реєстру вимог кредиторів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги кредитора заслухавши представників сторін, які з`явились в судове засідання, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 ГПК України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, з дотриманням принципів господарського судочинства, а також виходячи з критеріїв оцінки доказів, наданих суду учасниками справи, з огляду на їх вірогідність, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 у справі №910/4183/19 задоволено зустрічну позовну заяву АТ КБ ПриватБанк до ТОВ Стронг Брідж Альянс. Стягнуто з боржника на користь ініціюючого кредитора 46 694 224,07 грн. простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна, 49 613 064,87 грн. простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном, 22 340 543,55 грн. пені за порушення грошового зобов`язання та 672 350,00 грн. судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 в межах справи №910/4183/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19 повернуто скаржнику з доданими до скарги документами.

Ухвалою Верховного Суду від 20.02.2020 в межах справи №910/4183/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 зі справи № 910/4183/19.

З огляду на що, рішення Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 у справі №910/4183/19 набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Імперативним змістом статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Вказане кореспондується з вимогами частини першої ст. 18 ГПК України, якою крім зазначеного передбачено обовязковість до виконання судових рішень всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 та ч. 2 cт. 326 ГПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухилення від виконання судових рішень протирічить інтересам держави і суспільства, підриває основи правосуддя і не сприяє захисту цивільних прав учасників судового процесу.

У рішенні Єропейського суду з прав людини від 26.07.2012 року у справі №38773/05 (Савіцький проти України) зазначено наступне: суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Відтак, погоджуючись із висновками господарського суду колегія суддів вважає, що заявлена кредитором сума кредиторських вимог у розмірі 46 694 224,07 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає визнанню та внесенню в реєстр кредиторів, при цьому виснує, що вказана заборгованість не заявлялася кредитором при зверненні до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також при поданні заяви про визнання додаткових вимог, за результатами розгляду якої судом ухвалено рішення від 04.10.2023 у даній справі.

Щодо заявлених кредитором додаткових вимог про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань на суму основного боргу у розмірі 163 882 818,60 грн. за період з 11.09.2021 до 16.08.2023 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово висновував, що принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Натомість, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України).

Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначає ст. 625 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Здійснюючи аналіз ч. 2 ст. 625 ЦК України Верховний Суд, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновували таке:

- за змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення; є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17);

- вимога сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 905/1791/21, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18);

- у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, а також Верховний Суд у постанові від 01.04.2025 у справі № 910/19066/23, яка враховується з огляду на ч. 4 ст. 300 ГПК України, виснували, що термін користування чужими коштами може використовуватися у двох значеннях: перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Тобто, прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити кредитору певну грошову суму, але неправомірно не сплачує її, визнається користуванням чужими коштами (п. 33 постанови Верховного Суду від 17.10.2023 у справі № 921/460/22, п. 5.25 постанови Верховного Суду від 15.05.2024 у справі № 910/6267/23, п. 20.8 постанови Верховного Суду від 21.05.2024 у справі № 922/856/23).

Законодавець у ст. 536 ЦК України закріпив норму, відповідно якої за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Здійснюючи аналіз вказаних вище норм матеріального права, Верховний Суд у постанові від 01.04.2025 у справі № 910/19066/23, підсумовуючи, зазначив, що в разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору, крім суми основного боргу: 1) 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, - особливий вид цивільно-правової відповідальності за прострочення боржником грошового зобов`язання (серед іншого, користування чужими коштами); 2) суму інфляційних втрат - компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, складовою якого є правова передбачуваність та правова визначеність.

Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності як самих правових норм, так і того, як ці норми мають бути застосовані судами у подібних правовідносинах. Верховний Суд неодноразово зазначав, що забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Колегія суддів вирішуючи питання про визнання додаткових грошових вимог кредитора до боржника враховує те, що в даних правовідносинах договірні правовідносини сторін трансформувалися у зобов`язальні пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення господарського суду, яке набрало законної сили та невиконання якого зумовлює застосування положень ч. 2 ст.625 ЦК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить висновку про обґрунтованість та доведеність належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів додаткових вимог АТ КБ ПриватБанк до боржника ТОВ Стронг Брідж Альянс, а саме, 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму заборгованості стягненої відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/4183/19, зокрема, 46 694 224,07 грн. заборгованість із сплати лізингових платежів, 49 613 064,87 грн. прострочена заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном та 672 350,00 судового збору.

Щодо нарахувань 3% річних та інфляційних втрат здійснених на суму заборгованості у розмірі 66 903 179,00 грн. з відсоткової винагороди за користування майном, то така не підлягає визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів, з огляду на те, що була визнана вже після відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, що виключає можливість нарахування штрафних санкцій на таку. Окрім того, кредитором у поданій заяві визначено період нарахувань з 11.09.2021 по 16.08.2023, натомість заявлена заборгованість визнана ухвалою Господарського осуду Закарпатської області від 04.10.2023, тобто поза межами заявленого строку.

Підсумовуючи зазначене, заяву з додатковими вимогами до боржника, яка надійшла до господарського суду від ініціюючого кредитора (вх. №02.3.1-02/70853/24 від 11.09.2024) у справі №907/257/23 в частині визнання додаткових грошових вимог (без права вирішального голосу) кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ТзОВ Стронг Брідж Альянс слід задоволити частково, а саме на загальну суму 85 641 540,60 грн., яку належить розподілити по чергах задоволення, а саме: 85 641 540,60 грн. (46 694 224.07 грн. + 33 327 811,50 грн. + 5 619 505,05 грн. ) - 4 черга задоволення вимог кредиторів, в решті вимог - відмовити.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Строннг Брідж Альянс не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, натомість вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк знайшли своє часткове підтвердження, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали за результатами розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржене рішення слід частково скасувати прийнявши в скасованій частині нове рішення.

Розподіл судових витрат слід здійснити в порядку положень статті 129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс від 05.02.2025 (вх. №01-05/311/25 від 05.02.2025) - відмовити.

2. Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк від 07.02.2025 (вх. №01-05/337/25 від 07.02.2025) - задоволити частково.

3. Скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 постановлену за результатами розгляду заяви з додатковими вимогами до боржника, яка надійшла від ініціюючого кредитора (вх. №02.3.1-02/70853/24 від 11.09.2024) у справі №907/257/23 в частині визнання додаткових грошових вимог (без права вирішального голосу) кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс на загальну суму 66 618 981.29 грн., яку належить розподілити по чергах задоволення, а саме: 66 618 981.29 грн. (46 694 224.07 грн. + 17 049 917.98 грн. + 2 874 839.24 грн.) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

4. Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати додаткові грошові вимоги (без права вирішального голосу) кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс на загальну суму 85 641 540,60 грн., яку належить розподілити по чергах задоволення, а саме: 85 641 540,60 грн. (46 694 224.07 грн. + 33 327 811,50 грн. + 5 619 505,05 грн. ) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

5. В решті ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі №907/257/23 - залишити без змін.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Стронг Брідж Альянс на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк 3 012,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

7. На виконання вказаної постанови місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повна постанова складена 02.06.2025.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.