ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.06.2025 Справа № 908/1749/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., розглянувши заяву заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі

за позовом: Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29А, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ/Умовний код 02909973) в інтересах держави в особі:

позивача: Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний номер юридичної особи 04053915)

до відповідача: Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» (вул. Володимирська, 61Б, кім. 3, м. Київ, 01033, ідентифікаційний номер юридичної особи 40162043)

про стягнення 2 551 053 грн 13 коп.

УСТАНОВИВ:

Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» в дохід бюджету Запорізької міської територіальної громади грошові кошти у сумі 2 551 053 грн 13 коп., з яких: 1 481 828 грн 25 коп. - безпідставно збережені кошти пайової участі, 901 514 грн 40 коп. - інфляційні нарахування, 167 710 грн 48 коп. - 3 % річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 06.06.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1749/25 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Також прокурором сформована в системі Електронний суд заява про забезпечення позову вих. № 15/2-1475-25 від 06.06.2025, відповідно до якої заявник просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно:

квартиру, загальною площею 74,3 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Тбіліська, 9В, кв. 31, (реєстраційний номер майна 060) та належить на праві власності Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» ();

нежитлове приміщення № 490 підвального поверху в житловому будинку літ. А-12 секції 5, загальною площею 85 кв.м., яке розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 119, приміщення 490, (реєстраційний номер майна 101) та належить на праві власності Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» ().

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.06.2025, заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Заява про забезпечення позову разом з доданими до неї додатками доставлена в електронному вигляду в електронний кабінет Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» - 06.06.2025 о 14:19 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Прокурор вважає, що для забезпечення виконання рішення Господарського суду Запорізької області по даній справі, необхідним є вжиття судом заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу та знаходиться у нього, без обмеження/позбавлення права користування ним. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Запорізької міської ради та вплинути на виконання цього рішення.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3, 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує, що звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» про стягнення в дохід бюджету Запорізької міської територіальної громади грошові кошти у сумі 2 551 053 грн 13 коп., з яких: 1 481 828 грн 25 коп. - безпідставно збережені кошти пайової участі, 901 514 грн 40 коп. - інфляційні нарахування, 167 710 грн 48 коп. - 3 % річних. Позов мотивовано таким. За результатами опрацюванням порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва встановлено, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 13.05.2016 зареєстровано Декларацію про початок будівельних робіт № ЗП84 щодо об`єкта «Будівництво багатоповерхового житлового будинку» за адресою: вул. Тбіліська, 9 (№ 2), м. Запоріжжя, нове будівництво». Замовником будівництва визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» (посилання на дозвільний документ в ЄДЕССБ https://e construction.gov.ua/dabi_history_ public_card/view=460303313). У подальшому, щодо цього ж об`єкта 13.12.2016 Державною архітектурно будівельною інспекцією України зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт за № ЗП86. Замовником будівництва визначено АТ «ОРЕГОН». Вказане узгоджується з відомостями, зазначеними відповідачем у листі б/д та б/н «Щодо виправлення технічної помилки», долученого до цього ж дозвільного документа. Також, на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації (дата створення 17.08.2021) АТ «ОРЕГОН» видано сертифікат від 25.08.2021 № ІУ57. Вказаним дозвільним документом засвідчено відповідність проектній документації та підтверджено готовність до експлуатації об`єкта: Багатоповерховий житловий будинок по вул. Тбіліська, 9 (№ 2), м. Запоріжжя, 69000. Відомості щодо видачі сертифіката № ІУ57 оприлюднено в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (https://e construction.gov.ua/document_detail/doc_id=416026556/optype=100). Згідно зі вказаним дозвільним документом об`єкт будівництва має такі основні показники: - назва об`єкта: «Будівництво багатоповерхового житлового будинку. 69000, м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, 9 (№ 2)»; - загальна площа будівлі 6 819,8 кв.м; - загальна площа квартир 5 449,1 кв.м. Відповідно до п. 5 Акта готовності об`єкта до експлуатації (дата створення 17.08.2021) будівельні роботи виконано у строк: початок робіт травень 2016 року, закінчення робіт травень 2021 року. Пайова участь АТ «ОРЕГОН» до місцевого бюджету не сплачувалася на підставі пункту 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 № 132- IX (далі Закон № 132). Відповідно до п. 13 Акта готовності об`єкта до експлуатації (дата створення 17.08.2021) об`єкт побудовано на земельній ділянці комунальної власності площею 0,4354 га, кадастровий номер :05:001:0398. Згідно з інформацією Запорізької міської ради від 01.05.2025 № 05476/03.3-20/02 з АТ «ОРЕГОН» як замовником будівництва об`єкта «Будівництво багатоповерхового житлового будинку. 69000, м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, 9 (№ 2)» (сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ57) договір пайової участі у розвитку інфраструктури не укладався та розрахунок розміру пайової участі не проводився. Замовник від сплати пайової участі не звільнявся. Враховуючи викладене, АТ «ОРЕГОН» безпідставно не сплачені грошові кошти у якості пайової участі замовника будівництва у створенні і розвитку інфраструктури на користь Запорізької міської ради в дохід бюджету Запорізької міської територіальної громади у зв`язку із будівництвом багатоповерхового житлового будинку по вул. Тбіліська, 9 (№2) у м. Запоріжжі.

На думку заявника, накладення арешту на частину належного відповідачу та вільного від обтяження нерухомого майна (квартир за адресою АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення № 490 підвального поверху в житловому будинку літ. А-12 секції 5, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 119), загальна вартість якого відповідає розміру позовних вимог, буде співмірним заходом забезпечення позову про стягнення з нього коштів. У свою чергу не накладення арешту на нерухоме майно відповідача може призвести до передачі його в іпотеку пов`язаним юридичним особам, або взагалі його відчуження, що у подальшому унеможливить виконання судового рішення, і у свою чергу, призведе до порушення принципу обов`язковості судових рішень, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши викладені у ній обставини, обґрунтованість та адекватність заходів забезпечення позову щодо яких подана заява, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 2 ст. 137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З положень Господарського процесуального кодексу України, які врегульовують питання забезпечення позову, слідує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Оцінюючи обґрунтованість та адекватність заходу забезпечення позову щодо якого прокурором подана відповідна заява, суд дійшов висновку, що невжиття заходу забезпечення позову може унеможливити ефективний захист чи поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 ГПК України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду.

Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 Суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Горнсбі проти Греції також зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі №908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, ст. 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у постановах Верховного Суду (від 10.10.2019 у справі № 904/1478/19, від 16.12.2019 у справі № 904/3459/19 та від 28.05.2021 у справі № 10/5026/290/2011(925/1502/20).

Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога Запорізької обласної прокуратури про стягнення з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» в дохід бюджету Запорізької міської територіальної громади грошові кошти у сумі 2 551 053 грн 13 коп., з яких: 1 481 828 грн 25 коп. - безпідставно збережені кошти пайової участі, 901 514 грн 40 коп. - інфляційні нарахування, 167 710 грн 48 коп. - 3 % річних.

Тобто між сторонами існує спір щодо сплати безпідставно збережених коштів пайової участі, інфляційних нарахувань та3 % річних і виконання в майбутньому судового рішення у даній справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості.

У разі пред`явлення позову до боржника про стягнення грошових коштів, накладення арешту на грошові кошти та майно у межах ціни позову забезпечує у майбутньому виконання рішення суду.

Натомість, у разі незабезпечення такого позову, боржник має право у будь-який момент відчужити належні йому грошові кошти та майно.

Наявність такого необмеженого права боржника розпоряджатись своїм майном само по собі вже є доказом необхідності забезпечення майнового позову кредитора в межах ціни цього позову.

У постанові від 04.04.2023 у справі № 915/577/22 Верховний Суд зазначив:

Посилання скаржника на те, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про намагання відповідача продати заставлене майно, знищити чи передати без згоди заставодержателя іншим особам, а також доказів, які б свідчили про нецільове використання відповідачем коштів, чи його намір взагалі не здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором колегією суддів відхиляються, оскільки умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 зазначено:

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Бездіяльність відповідача, яка виражається у невиконанні взятих на себе грошових зобов`язань, по суті є формою ухилення від виконання такого зобов`язання, яка свідчить про потенційну можливість ухилення останнього від виконання і судового рішення у разі задоволення позовних вимог позивача.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності відповідача перебуває квартира, загальною площею 74,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна 060). Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта від 29.05.2025 № 201-09792543 вартість зазначеної квартири складає 1 650 667 грн 58 коп.

Щодо вказаного нерухомого майна в Реєстрі відсутні дані про його обтяження.

Також за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності відповідача перебуває нежитлове приміщення, № 490 підвального поверху в житловому будинку літ. А-12 секції 5, загальною площею 85 кв.м., яке розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 119, приміщення 490, (реєстраційний номер майна 101).

Відповідно до акта прийому-передачі та довідки про внесення пайового внеску у повному обсязі від 17.05.2019 вказане нежитлове приміщення оцінено у вигляді внеску у розмірі 765 000 грн 00 коп.

Щодо вказаного нерухомого майна в Реєстрі відсутні дані про його обтяження. Верховний Суд у п. 45 постанови від 27.02.2025 у справі № 910/268/23 зазначив, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

З огляду на викладене, накладення арешту на частину належного відповідачу та вільного від обтяження нерухомого майна (квартир за адресою АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення № 490 підвального поверху в житловому будинку літ. А-12 секції 5, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 119), загальна вартість якого відповідає розміру позовних вимог, є співмірним заходом забезпечення позову про стягнення з нього коштів.

Дослідивши викладені заявником доводи та надані на підтвердження цих доводів докази, врахувавши наявність зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно відповідача і предметом спору, співмірність і адекватність цих заходів, суд дійшов до висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача в межах суми позову.

Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено існування реальної загрози ефективному захисту порушених інтересів держави у випадку не застосування заходів забезпечення позову. Такі заходи є достатніми та співмірними у співвідношенні до заявлених позовних вимог.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Таким чином, необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, з врахуванням предмета спору, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі Горнсбі проти Греції, від 19 березня 1997 року).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Суд зауважує, що для співмірності із заявленими позовними вимогами накладення арешту на майно здійснюється у межах ціни позову.

Приймаючи до уваги, що вказані заходи забезпечення позову застосовується виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття саме таких заходів є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача, натомість забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача за захистом яких прокурор звернувся до суду, заява заступник керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на не рухоме майно відповідача, а саме:

квартиру, загальною площею 74,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна 060) та належить на праві власності Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» ();

- нежитлове приміщення № 490 підвального поверху в житловому будинку літ. А-12 секції 5, загальною площею 85 кв.м., яке розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 119, приміщення 490, (реєстраційний номер майна 101) та належить на праві власності Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» ().

Також, суд зауважує, що будь-які заходи забезпечення позову є тимчасовими та спрямовані на збереження існуючого становища, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушеного права в разі задоволення/часткового задоволення позову.

Відповідно до частин 7 та 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову у справі № 908/1749/25 задовольнити.

З метою забезпечення позову, до набрання рішенням у справі № 908/1749/25 законної сили, накласти арешт в межах суми позову 2 551 053 грн 13 коп. на нерухоме майно:

Що належить на праві власності Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» (вул. Володимирська, 61Б, кім. 3, м. Київ, 01033, ідентифікаційний номер юридичної особи 40162043):

квартиру, загальною площею 74,3 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Тбіліська, 9В, кв. 31, (реєстраційний номер майна 060);

- нежитлове приміщення № 490 підвального поверху в житловому будинку літ. А-12 секції 5, загальною площею 85 кв.м., яке розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 119, приміщення 490, (реєстраційний номер майна 101).

Стягувачем за даною ухвалою є: Запорізька обласна прокуратура (вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29А, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ/Умовний код 02909973)

Боржником за даною ухвалою є: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» (вул. Володимирська, 61Б, кім. 3, м. Київ, 01033, ідентифікаційний номер юридичної особи 40162043).

Оригінал даної ухвали з підписом судді та гербовою печаткою суду надіслати заявникові.

Дана ухвала відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту його прийняття, тобто з 09.06.2025, і підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто до 09.06.2028.

Відповідно до положень ст.ст. 140, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її складення в порядку, встановленому ст. 257 цього Кодексу.

Ухвала складена та підписана 09.06.2025.

Суддя С.С. Дроздова