ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2100/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" (вх.№ 2-853/25 від 04.06.2025р.) про забезпечення позову по справі №916/2100/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" (65023, м.Одеса, Італійський бульвар,4, )

до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областях (65048, м.Одеса, вул.Велика Арнаутська,15, )

та до відповідача-2: Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, площа Митна, 1, )

про визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областях та Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" про визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.06.2025р. провадження по справі №916/2100/25 було відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

04.06.2025р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" надійшла заява про забезпечення позову від вх.№ 2-853/25, в якій заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову шляхом заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях, Державному підприємству "Одеський морський торговельний порт" та Приморському відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), їх посадовим та службовим особам, а також будь-яким іншим особам на їх замовлення або за їх вказівками, вчиняти дії щодо виселення ТОВ "Дерева Раю" з будівель та споруд, які входять до складу кафе "Ітака", м. Одеса, пляж "Аркадія", які належать на праві власності ТОВ "Дерева Раю", та у технічному паспорті, складеному станом на 15.12.2020 позначені літерами А, А2, А3, А4, до яких входять наступні приміщення: А4 (0 рівень): коридор площею 2,4 кв.м., службове площею 11,1 кв.м., туалет площею 9,6 кв.м., туалет площею 4,1 кв.м., туалет площею 8,4 кв.м., службове площею 7,6 кв.м., кухня площею 3,0 кв.м., кухня площею 10,4 кв.м., службове площею 6,1 кв.м., кухня площею 16,3 кв.м., кухня площею 17,8 кв.м., службове площею 9,5 кв.м., службове площею 4,6 кв.м.; А 2 (1 рівень): каса площею 1,4 кв.м., каса площею 1,4 кв.м.; А 4 (1 рівень): хол площею 23,3 кв.м., гримерка площею 25,2 кв.м., пральня площею 12,1 кв.м., службове площею 17,4 кв.м., санвузол площею 2,3 кв.м., службове площею 11,4 кв.м., службове площею 10,3 кв.м.; А 3 (1 рівень): кухня площею 88,3 кв.м., щитова площею 2,2 кв.м., мангальна площею 11,0 кв.м.; А (І поверх 1 рівень): зона відпочинку площею 419,4 кв.м., роздягальня площею 3,6 кв.м., душова площею 2,3 кв.м., туалет площею 20,5 кв.м., хол площею 6,0 кв.м.; туалет площею 14,9 кв.м.; А (ІІ поверх): зона відпочинку площею 422,3 кв.м., службове площею 16,3 кв.м., туалет площею 14,0 кв.м., туалет площею 27,0 кв.м..

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує на те, що Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №916/3810/21 було частково задоволено позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях, зокрема про виселення ТОВ Дерева Раю із займаного орендованого державного нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення будинку пасажирського павільйону, загальною площею 145,00 кв. м, (інв, №073007) (реєстровий номер майна 0112566.1.АААИГА531), розташованого за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», 3/1, яке знаходиться на балансі ДП "Одеський морський торговельний порт" з метою розміщення побутових приміщень (інше використання нерухомого майна).

З метою примусового виконання рішення суду у справі №916/3810/21 за заявою Регіонального відділення ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях Приморським відділом Державної виконавчої службиПівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 72161310.

12 травня 2025 держаний виконавець Приморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Костюков С.С. прибув за адресою місця знаходження кафе "Ітака" (м. Одеса, пляж "Аркадія"), що належить на праві власності ТОВ "Дерева Раю", з метою примусового виселення ТОВ "ДЕРЕВА РАЮ" із належних йому на праві власності приміщень кафе "Ітака". Але, у зв`язку з неотриманням ТОВ "Дерева Раю" повідомлення про вчинення виконавчих дій від 06 травня 2025, проведення виконавчих дій було відкладено на 16 травня 2025.

Заявник зазначає, що ні до договору оренди від 12.06.2013 ні до договору про внесення змін від 30.10.2018 сторонами не укладалось будь яких додатків з визначенням об`єкта оренди, також не були й додатками графічні матеріали у вигляді технічного паспорту, планів, схем, тощо, з зазначенням на них нежитлових приміщень, які були предметом договору оренди. Відповідно і в матеріалах виконавчого провадження №72161310 відсутні графічні матеріали з визначенням на них приміщень, з яких за рішенням суду повинно бути виселено ТОВ "Дерева Раю", а тому існує реальна загроза виселення ТОВ "Дерева Раю" з нежитлових приміщень та споруд кафе "Ітака", які належать Товариству на праві власності.

Зважаючи на реально існуючу загрозу виселення ТОВ "Дерева Раю" з нежитлових приміщень та споруд кафе "Ітака", які належать Товариству на праві власності до моменту прийняття рішення у даній справі, ТОВ "Дерева Раю" вважає ефективним юридичним захистом прав, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях, Державному підприємству "Одеський морський торговельний порт" та Приморському відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також будь-яким іншим особам на їх замовлення або за їх вказівками, вчиняти дії щодо виселення ТОВ "Дерева Раю" з будівель та споруд, які входять до складу кафе "Ітака", належать на праві власності ТОВ "Дерева Раю", та у технічному паспорті, складеному станом на 15.12.2020 позначені літерами А, А2, А3, А4.

04.06.2025р. до суду надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областях, згідно яких заперечує в повному обсязі та вказує, що заявник вводить суд в оману, оскільки приміщення загальною площею 145 кв.м (інв.№073007; реєстровий номер майна 0112566.1.АААИГА531) не входять до складу клубі "Ітака".

Представник відповідача-1 зазначає, що таке твердження Позивач застосував з метою абстрактного перебільшення та формування уяви суду про ймовірне порушення права власності. Заява обгрунтувана "загрозою виселення ТОВ "Дерева Раю" з нежитлових приміщень та споруд кафе "Ітака", які належать Товариству на праві власності до моменту прийняття рішення у даній справі, ТОВ "Дерева Раю" вважає ефективним юридичним захистом прав, вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях , Державному підприємству "Одеський морський торговельний порт" та Приморському відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також будь-яким іншим особам на їх замовлення або за їх вказівками, вчиняти дії щодо виселення ТОВ "Дерева Раю" з будівель та споруд, які входять до складу кафе "Ітака", належать на праві власності ТОВ "Дерева Раю", та у технічному паспорті, складеному станом на 15.12.2020 позначені літерами А, А2, А3, А4" Однак, на думку представника відповідача-1 дана позиція не підтверджена жодним доказом та Позивач не надав докази підтвердження належності нежитлових приміщень та споруд кафе "Ітака", позивачу на праві власності.

Відповідач-1 вважає ствердження, що об`єкт оренди (нежитлові приміщення площею 145 кв.м) не визначений індивідуальними ознаками через відсутність графічних матеріалів, планів чи схем розташування у договорі оренди №69 від 12.06.2013 та договорі про внесення змін від 30.10.2018 необґрунтованим з таких причин: У договорі оренди чітко вказано: Адресу об`єкта: м. Одеса, пляж «Аркадія», 3/1. Площу: спочатку 63,3 кв.м, згодом збільшено до 145 кв.м (договір про внесення змін від 30.10.2018).Інвентарний номер: 073007. Реєстровий номер майна: 0112566.1.AAAИГА531. Балансоутримувача: ДП "Одеський морський торговельний порт". Призначення: розміщення побутових приміщень (інше використання нерухомого майна). Ці характеристики дозволяють однозначно ідентифікувати об`єкт оренди, що відповідає вимогам ст. 760 ЦК України.

На думку представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областяхпозивач фактично прийняло об`єкт у користування за актом приймання передачі від 12.06.2013 та використовувало його протягом дії договору, що підтверджує розуміння сторонами предмета договору. Якби об`єкт не був визначений, ТОВ "Дерева Раю" не змогло б його займати та експлуатувати. Відсутність графічних матеріалів (планів, схем) не є підставою для визнання об`єкта невизначеним чи для припинення зобов`язання повернути майно. Вказання адреси, площі, інвентарного номера та інших ідентифікаційних даних об`єкта забезпечують можливість його ідентифікації, навіть без графічних матеріалів. Таким чином, твердження ТОВ "Дерева Раю" про невизначеність об`єкта є надуманими та спрямованими на ухилення від виконання судового рішення.

06.06.2025р. до елктроного суду надійшло клопотання завявника про долучення доказів, а саме: Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та Технічний паспорт кафе Ітака.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, а також враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом Інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Слід зазначити, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі Шмалько проти України право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006р. у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Предметом позову є матеріально-правова вимога немайнового характеру про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 12 червня 2013 року, укладеного між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській області» на підставі якого грунтуються вимоги відповідачів у справі та усунення перешкод ТОВ "Дерева Раю" у користуванні будівлями та спорудами кафе "Ітака" шляхом зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях та ДП "Одеський морський торговельний порт" не вчиняти дій щодо виселення ТОВ "Дерева Раю" з будівель та споруд, які входять до складу кафе "Ітака" та які у технічному паспорті, складеному станом на 15.12.2020 позначені літерами А, А2, А3, А4.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/8225/20, від 13.01.2021 у справі від 07.10.2021 у справі №910/2287/21, у разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення, при задоволенні якої, не вимагатиме примусового виконання, має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Слід зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якою "суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

У постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 361/8953/21 Верховний Суд вказував, що "недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили".

Обраний заявником спосіб забезпечення позову не зупиняє виконання судового рішення у справі №916/3810/21, так як у резолютивній частині рішення суду зазначено про виселення ТОВ "Дерева Раю" із займаного орендованого державного нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень будинку пасажирського павільйону, загальною площею 145,00 кв. м, (інв, №073007) (реєстровий номер майна 0112566.1.АААИГА531), розташованого за адресою: м. Одеса, пляж Аркадія, 3/1. Заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони виселення ТОВ "Дерева Раю" з будівель та споруд, які входять до складу кафе "Ітака", та розташовані за адресою: м. Одеса, пляж Аркадія, кафе "Ітака".Отже, у даному випадку, забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо виселення ТОВ "Дерева Раю" з його майна, не перешкоджає виконанню судового рішення у іншій справі з приводу іншого спору, та не виходить за межі мети забезпечення позову.

Передбачені ст. 141 Господарського процесуального кодексу України підстави для застосування зустрічного забезпечення в даному випадку відсутні, оскільки ТОВ "Дерева Раю" заявлено вимоги немайнового характеру, які з об`єктивних причин не можуть спричинити відповідачам будь-які негативні майнові наслідки.

Таким чином, оцінюючи подані заявником докази з урахуванням положень ст.86 ГПК України, з урахуванням наявних матеріалів справи, заяви, положень чинного законодавства, та враховуючи що предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод у користуванні майном на думку суду, співрозмірним та обґрунтованим у даному випадку є такий спосіб забезпечення позову, як заборона Регіональному відділенню Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях, Державному підприємству "Одеський морський торговельний порт" та Приморському відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), їх посадовим та службовим особам, а також будь-яким іншим особам на їх замовлення або за їх вказівками, вчиняти дії щодо виселення ТОВ "Дерева Раю" з будівель та споруд, які входять до складу кафе "Ітака", оскільки невжиття таких заходів може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, вжиття такого заходу є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого поданий позов, та, за умови його задоволення, не створить складнощів при виконанні рішення та не дозволить відповідачу вчинити дії для унеможливлення його відновлення.

Виходячи з викладеного, враховуючи обставини у даній справі та наявні у справі матеріали, суд вважає за можливе задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" про забезпечення позову від 04.06.2025р. за вх. № 2-853/25.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заперечення відповідача-1 до уваги судом судом не приймаються.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Керуючись ст.136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" (04.06.2025р. за вх. № 2-853/25) про забезпечення позову по справі №916/2100/25 задовольнити повністю.

2. Заборонити Регіональному відділенню Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15, ), Державному підприємству "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, площа Митна, 1, ) та Приморському відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65023, Одеська область, м. Одеса, вул. Пастера, буд., 58, ), їх посадовим та службовим особам, а також будь-яким іншим особам на їх замовлення або за їх вказівками, вчиняти дії щодо виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" (65023, м. Одеса, Італійський бульвар, 4, ) з будівель та споруд, які входять до складу кафе "Ітака", м. Одеса, пляж «Аркадія», які належать на праві власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю", та у технічному паспорті, складеному станом на 15.12.2020р. позначені літерами А, А2, А3, А4, до яких входять наступні приміщення:

А4 (0 рівень):

1 коридор площею 2,4 кв.м.,

2 службове площею 11,1 кв.м.

3 туалет площею 9,6 кв.м.

4 туалет площею 4,1 кв.м.

5 туалет площею 8,4 кв.м.

6 службове площею 7,6 кв.м.

7 кухня площею 3,0 кв.м.

8 кухня площею 10,4 кв.м.

9 службове площею 6,1 кв.м.

10 кухня площею 16,3 кв.м.

11 кухня площею 17,8 кв.м.

12 - службове площею 9,5 кв.м.

13 службове площею 4,6 кв.м;

А 2 (1 рівень):

1 каса площею 1,4 кв.м.

2 каса площею 1,4 кв.м;

А 4 (1 рівень):

3 хол площею 23,3 кв.м.

4 гримерка площею 25,2 кв.м.

5 пральня площею 12,1 кв.м.

6 службове площею 17,4 кв.м.

7 санвузол площею 2,3 кв.м.

8 службове площею 11,4 кв.м.

9 службове площею 10,3 кв.м.

А 3 (1 рівень):

10 кухня площею 88,3 кв.м.

11 щитова площею 2,2 кв.м.

12 мангальна площею 11,0 кв.м.;

А (І поверх 1 рівень): 13 зона відпочинку площею 419,4 кв.м.

14 роздягальня площею 3,6 кв.м.

15 душова площею 2,3 кв.м.

16 туалет площею 20,5 кв.м.

17 хол площею 6,0 кв.м.

18 туалет площею 14,9 кв.м.;

А (ІІ поверх):

1 зона відпочинку площею 422,3 кв.м.

2 службове площею 16,3 кв.м.

3 туалет площею 14,0 кв.м.

4 туалет площею 27,0 кв.м.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" (65023, м. Одеса, Італійський бульвар, 4, )

Боржником за ухвалою є: Регіональне відділенню Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15, )

Боржником за ухвалою є: Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, площа Митна, 1, )

Боржником за ухвалою є: Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65023, Одеська область, м. Одеса, вул. Пастера, буд., 58, )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набрала законної сили 06.06.2025р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Пінтеліна Тетяна Георгіївна