ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.06.2025р. Справа №905/169/25 (235/6085/24)

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Кравець А.Є., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» ()

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

учасники справи не з`явились, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі № 905/169/25 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано 26.03.2025 оголошення № 75623 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ.

24.04.2025 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи № 235/6085/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на виконання ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 235/6085/24 від 03.04.2025.

В обґрунтування вимог позивач у позовній заяві та клопотанні від 16.03.2025 посилався на те, що ОСОБА_1 в період з 28.02.2018 по 30.10.2023 працював у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», 30.10.2023 був звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні підприємство не провело з ним повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 121540,04 грн, яка у подальшому за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2024 (справа № 235/1225/24) була стягнута з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ». Вказане судове рішення виконано 18.07.2024 в примусовому порядку в повному обсязі. Відтак, позивач, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 47, ст. 116 та ч. 1 ст. 117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.02.2024 (наступний день після подачі позову до суду у справі № 235/1225/24) по 18.07.2024 та становить 114 робочих днів, що за його розрахунком дорівнює 50905,56 грн., виходячи з середньоденного заробітку у сумі 446,54 грн.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 905/169/25 (235/6085/24) визначено суддю Величко Н.В. (витяг з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025).

Ухвалою господарського суду від 01.05.2025 прийнято цивільну справу № 235/6085/24 до свого провадження для розгляду в межах справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ"; постановлено справу № 905/169/25 (235/6085/24) розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09.06.2025; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; вирішені інші процедурні питання.

Вказана ухвала вручена представнику позивача - адвокату Трун О.В. рекомендованою поштою 06.05.2025, відповідачу - 01.05.2025 в його зареєстрований електронний кабінет в системі "Електронний суд". Для позивача - ОСОБА_1 на сторінці Господарського суду Донецької області офіційного веб-портала Судова влада України оприлюднене відповідне оголошення про розгляд справи.

Отже, про дату та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином та заздалегідь.

19.05.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ подано відзив на позовну заяву, з додатками за переліком (вх.№ 01-41/5004/25), в якому повідомляє, що за його даними середньоденний заробіток ОСОБА_1 на дату звільнення складає 536,76 грн., час затримки розрахунку при звільненні починається з 11.02.2024 і закінчується 18.07.2024 та становить 114 робочих днів. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 61190,64 грн.

В судовому засіданні 09.06.2025 сторони участі не приймали.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КузПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Абзацом 4 частини 2 статті 7 КУзПБ встановлено, що заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 4 статті 7 КУзПБ у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Суд бере до уваги, що відповідно до положень частини чотирнадцятої статті 39, статей 45, 47 КУзПБ пріоритетним є прийняття судового рішення про визнання кредиторських вимог конкурсного кредитора по відношенню до позовного провадження у справі про стягнення заборгованості. Законодавець імперативно визначив, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними і забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах цього провадження.

На вимогу суду позивачем не було надано письмових пояснень щодо звернення/не звернення до господарського суду із заявою про грошові вимоги до боржника з таким самим предметом як у цьому спорі в порядку ст. 45 КУзПБ в межах справи № 905/169/25. Судом таких обставин також не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, явку представників сторін у судове засідання суд не визнавав обов`язковою, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених процесуальним законодавством, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, заяви по суті спору є сформованими, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ () у період з 28.02.2018 по 30.10.2023.

30.10.2023 позивач був звільнений згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 333к від 30.10.2023, про що внесені відповідні записи у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала Судова влада України відомо, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2024 у справі № 235/1225/24 (провадження № 2/235/617/24) позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 121540,04 грн., сума визначена після утримання податків й інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Цивільним судом було встановлено, що у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника ТОВ КРАСНОЛИМАНСЬКЕ не було проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» № 140 від 21.02.2024 сума заборгованості із заробітної плати складає 121540,04 грн. Сума заборгованості визначена із заробітної плати після утримання всіх обов`язкових податків і зборів.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2024 у справі № 235/1225/24 (провадження № 2/235/617/24) набрало законної сили 15.04.2024, про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру судових рішень. Сторонами протилежного не доведено.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені Красноармійським міськрайонним судом Донецької області у справі № 235/1225/24 (провадження № 2/235/617/24) мають преюдиційний характер і повторному доведенню не потребують.

З наданих до матеріалів справи доказів встановлено і сторонами не оспорюється, що згідно платіжної інструкції № 1103 від 18.07.2024 заборгованість у сумі 121540,04 грн. сплачена позивачу під час примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 75551169.

Відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні визначена ст. 117 КЗпП України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП України, у редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (Офіційне тлумачення положення частини першої статті 233 див. в Рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012).

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 вирішено в аспекті конституційного звернення положення частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 559/321/16-ц (провадження №14-367цс18) встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду застосовується незалежно від заяви сторін.

Вказаний строк застосовується судом незалежно від наявності заяви відповідача про застосування такого строку, оскільки відповідно до частини першої статті 9 ЦК України норми цього Кодексу у трудових спорах можуть застосовуватися лише субсидіарно, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тоді як строки звернення до суду у КЗпП України передбачені окремо.

Як свідчать матеріали цієї справи, до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вимогами до ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що розглядається господарським судом в межах справи про банкрутство, позивач звернувся через систему «Електронний суд» 03.08.2024 (через 16 днів після примусового виконання судового рішення у справі № 235/1225/24), тобто з дотриманням встановленого законом тримісячного строку з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012.

Суд бере до уваги, що якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19).

Як зазначає позивач, а відповідач не оспорює, час затримки розрахунку при звільненні починається з 11.02.2024 року (наступний день після дати подачі позову у цивільній справи № 235/1225/24 про стягнення заборгованості) і закінчується 18.07.2024 (5 місяців та 7 днів) та становить 114 робочих днів.

Відповідно до наведеного позивачем розрахунку у клопотанні від 16.03.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 16.03.2025), середній заробіток позивача за 1 робочий день становить 446,54 грн., а загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки але не більше ніж за шість місяців за підрахунком позивача становить 50905,56 грн. (446,54 грн. х 114 р.д.).

Згідно наданої ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» довідки б/н від 16.05.2025, середньоденний заробіток ОСОБА_1 , таб.№ НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_1 , на дату звільнення (30.10.2023) склав 536,76 грн. Розрахунок середньоденного заробітку зроблено по тарифній ставці, тому що робітник з червня 2023 року по вересень 2023 року відпрацьованих робочих днів не має (89,49 грн. (т.с.) * 6 год. = 536,76 грн.).

За правилами пункту 2 розділу II Порядку № 100, при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, врахуванню підлягають виплати за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення.

Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу (абз. 3 п. 4 Порядку).

За підрахунком суду, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців (114 р.д.), виходячи з середньоденного заробітку позивача за даними роботодавця у сумі 536,76 грн., становить 61190,64 грн.

На дату розгляду цієї справи позивач відповідь на відзив не подав, відомостей у довідці ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» б/н від 16.05.2025 не спростував, клопотань щодо збільшення розміру позовних вимог не подавав, а тому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України, якими визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача пред`явлений до стягнення розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 50905,56 грн.

Сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 50905,56 грн. та 968,96 грн. відшкодування сплаченого судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 09.06.2025.

Суддя Н.В. Величко