УХВАЛА

м. Київ

04.06.2025Справа № 910/6895/25

За заявою Товариства з обмежено відповідальністю «Бест Лізинг»

про забезпечення позову

у справі № 910/6895/25

за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «Бест Лізинг»

до Товариства з обмежено відповідальністю «СМАРТБИЛДИНГГРУПП»

про стягнення 362 748,42 грн,

Суддя Удалова О.Г.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмежено відповідальністю «Бест Лізинг» (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмежено відповідальністю «СМАРТБИЛДИНГГРУПП» (відповідач) про стягнення 362 748,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається не те, що Господарським судом м. Києва прийнято рішення у справі № 910/1739/25, яке набрало законної сили 30.04.2025, яким позовну заяву ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» до ТОВ «СМАРТБИЛДИНГГРУПП» про стягнення заборгованості за Договором лізингу задоволено у повному обсязі, присуджено до стягнення з ТОВ "СМАРТБИЛДИНГГРУПП" на користь ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 98 492,60 грн, інфляційні втрати 2582,82 грн, проценти річних - 3 000,18 грн, пеню - 3 000,18 грн, штраф за неповідомлення про стан та адресу базування об`єкта лізингу - 72 549,68 грн, неустойка за невчасне повернення об`єкту лізингу в розмірі 181 374,21 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 332,00 грн.

На підставі викладеного вище, позивачем нарахована неустойка за неповернення об`єкта лізингу за 126 днів (з 27.12.2024 по 01.05.2025), але рішенням Господарського суду м. Києва від 09.04.2025 у справі № 910/1739/25 було задоволено стягнення неустойки за 10 днів прострочення (27.12.2024 по 05.01.2025), тому позивачем нарахована неустойка за неповернення об`єкта лізингу за 116 днів, сума якої становить 2 103 940,72 грн. Однак, враховуючи запровадження воєнного стану в Україні та принцип диспозитивності, позивач за неповернення Об`єкту лізингу (користування майном) на підставі п. 7.1.2 Договору лізингу нараховує у даній справі неустойку в розмірі 362 748,42 грн, тобто за двадцять календарних днів з 06.01.2025 по 26.01.2025.

Крім того, разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій останній просить застосувати до Товариства з обмежено відповідальністю «СМАРТБИЛДИНГГРУПП» захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме: транспортний засіб автомобіль MERSEDES-BENZ V220D, 2021 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Вказана заява мотивована тим, що на виконання вищевказаного рішення Господарським судом м. Києва видано наказ про примусове виконання рішення № 910/1739/25, який було направлено на примусове виконання до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича, який на підставі вказаного наказу відкрив виконавче провадження № НОМЕР_3.

Згідно з відповіддю на запит приватного виконавця щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів Міністерства внутрішніх справ України № 269769975 від 20.05.2025 за ТОВ «СМАРТБИЛДИНГГРУПП» зареєстрований на праві власності автомобіль MERSEDES-BENZ V220D, 2021 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Як вказує позивач, вищевказаний транспортний засіб є єдиним майном ТОВ "СМАРТБИЛДИНГГРУПП", у зв`язку з чим позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, про які вказано вище.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що відчуження майна (транспортного засобу) призведе до унеможливлення виконання рішення суду або породження інших судових процесів, пов`язаних з визнанням правочинів про відчуженням майна недійсними.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів не обґрунтована і документально не підтверджена, оскільки не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 362 748,42 грн, у той час як для забезпечення позову заявник просить суд накласти арешт на рухоме майно відповідача (транспортний засіб), водночас з правової точки зору грошові кошти, вимога про стягнення яких заявлена позивачем у даній справі, вирізняються ознакою замінності.

Позивачем не доведено відсутність у відповідача грошових коштів для виконання рішення суду у даній справі, а також того, що у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 не було накладено арешт на майно відповідача.

Також позивачем не доведено дотримання принципу співмірності, зокрема, того, що вартість транспортного засобу, на який позивач просить накласти арешт, є співмірною з заявленою до стягнення сумою неустойки (362 748,42 грн).

Наразі позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання саме судового рішення у даній справі.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмежено відповідальністю «Бест Лізинг» про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала підписана та набрала законної сили 04.06.2025. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова