ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2025 р. Справа№ 910/13858/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІС Транс ЮЕЙ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025

у справі № 910/13858/24 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІС Транс ЮЕЙ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС Брокеридж»

про стягнення 593 749,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІС Транс ЮЕЙ» (далі - ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ», перевізник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС Брокеридж» (далі - ТОВ «ЮТС Брокеридж», експедитор) про стягнення 593 749,31 грн, з яких 375 998,73 грн заборгованість за надані послуги з перевезення та 217 750,58 грн за простій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.11.2022 між ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» (перевізник) та ТОВ «ЮТС Брокеридж» (експедитор) був укладений договір транспортного експедирування , за умовами якого перевізник зобов`язувався за плату доставити довірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), та надавати інші допоміжні послуги, пов`язані з цими перевезеннями експедитору, а експедитор - сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (п.1.1 Договору).

Найменування та кількість вантажу, його пакування, умови та термін перевезення, місце та час навантаження і розвантаження, а також інші умови перевезення сторони домовилися узгоджувати шляхом складення та підписання заявок на перевезення. Заявка вважається узгодженою після її підписання сторонами (п.1.6 Договору).

Експедитор зобов`язується своєчасно надавати заявки на перевезення вантажу (п.2.1.1 Договору)

Згідно з п.3.1 Договору за перевезення вантажів сплачується плата (вартість перевезення), розмір якої погоджується сторонами у заявці. До вартості перевезення вантажу включається плата за усі допоміжні послуги, пов`язані з перевезенням.

Для здійснення оплати перевізник мав надати експедитору протягом 5 робочих днів з моменту розвантаження автомобіля оригінали наступних документів, які є підтвердженням виконаного перевезення та підставою для оплати: заявка, рахунок на оплату, акт надання послуг (2 прим.), товарно-транспортна накладна, міжнародна автомобільна накладна (CMR) з підписами вантажовідправникам, перевізника та вантажоодержувача, довіреність на представника вантажоодержувача на отримання вантажу, видаткова накладна, підписана вантажоодержувачем, якщо були складені: акт пошкодження/зіпсуття вантажу, акт огляду вантажу, акт запізнення, акт порушення температурного режиму, тощо. Перелік необхідних для оплати документ може бути розширений сторонами у заявці (п. 2.2.19 Договору).

Натомість у відповідності до п.3.2 Договору експедитор зобов`язувався здійснити оплату за перевезення шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок перевізника протягом 20 банківських днів з моменту підписання сторонами акту надання послуг.

Відповідно до п.8.8 Договору будь-які письмові повідомлення, вимоги та листи (далі - повідомлення) та письмові документи, в тому числі, заявки, товарно-транспортні накладні, міжнародні автомобільні накладні (CMR), рахунки на оплату, акти надання послуг передаються нарочно уповноваженими представниками сторін або надсилаються стороною-відправником стороні-адресату за адресою останньої, зазначеною у цьому Договорі, або за місцезнаходженням сторони-адресата згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Пунктом 8.9.4 Договору сторони підтвердили, що заявки, листи та інші документи, підписані уповноваженим представником сторони, скріплені її печаткою та надіслані за допомогою електронної пошти, мають юридичну силу оригіналу та є належним доказом в судових інстанціях. При цьому електронний підпис не є обов`язковим реквізитом таких документів.

Позивач вказував, що виконав перевезення за узгодженим з експедитором маршрутом на загальну суму 375 998,73 грн., на підтвердження чого надав копії разових заявок №СТ-СТ-03112023/1 від 03.11.2023, №СТ-03112023/3 від 24.01.2024 та від 09.02.2024; копії рахунків на оплату №196 від 16.01.2024 на суму 159268,99 грн, №617 від 09.02.2024 на суму 8500 грн, №679 від 16.02.2024 на суму 208229,74 грн та №253 від 16.01.2024 на суму 217750,58 грн (за простій); копії CMR №1290079 від 06.11.2023, №1309705 від 26.01.2024; копію товарно-транспортної накладної №09-02-2024-02ТТН від 09.02.2024; акти на виконання робіт (надання послуг) №196 від 16.01.2024 на суму 159268,99 грн, №253 від 16.01.2024 на суму 217750,58 грн (простій), №617 від 10.02.2024 на суму 8500 грн, №679 від 16.02.2024 на суму 208229,74 грн, а також копії журналу вихідної кореспонденції по відправленням, довідку про простій від 08.11.2024, а також опис вкладення у цінний лист та поштову накладну №465 від 05.09.2024 про направлення документів відповідачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову повністю, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не довів здійснення ним перевезень у відповідності із заявками експедитора.

Не погодившись з висновками та мотивами, якими керувався суд першої інстанції при прийнятті рішення, ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» звернулось через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 03.10.2024, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 по справі №910/13858/24 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права, а також неправильним та не повним встановленням обставин справи.

Скаржник стверджував, що незважаючи на обов`язок суду здійснити власний детальний аналіз обставин справи, суд надав перевагу суперечливим поясненням відповідача, а також безпідставно відхилив усі докази позивача, при цьому по деяких із них навіть не зазначив підстав, чому їх не судом відхилив.

Основним документом, який доводить факт існування відносин із перевезення вантажу, вказував перевізник, є перевізний документ, який складений відповідно до вимог законодавства, тобто у даному випадку CMR та ТТН накладні. На думку скаржника, договір-заявка та акт надання послуг не є єдиними доказами існування між сторонами взаємовідносин із перевезення вантажів, тож відсутність чи наявність взаємовідносин з перевезення необхідно встановлювати шляхом аналізу усіх доказів в їх сукупності з іншими обставинами та доказами по справі.

Скаржник зазначав, що відповідач отримав як оригінали підписаних усіма учасниками перевезення CMR/ТТН, так і 2 оригінали Акту надання послуг, так і рахунок на оплату, по кожному із перевезень. Сам по собі факт наявності підписаних CMR/ТТН свідчить про те, що усі три вантажі були доставлені до вантажоотримувачів, хоча в одному випадку із значним запізненням (не з вини перевізника). Натомість, що стосується відсутності підписаних з боку відповідача Актів наданих послуг, то у даному випадку ухилення експедитора від їх підписання свіжить про зловживання відповідачем своїми правами. Заявка, як документ, в якому викладаються усі істотні умови конкретного перевезення, складається замовником/експедитором, а після цього у форматі pdf-документа направляється для погодження чи відхилення Перевізнику. Тому твердження суду, що договори-заявки складені позивачем в односторонньому порядку не відповідають дійсності.

Відсутність належним чином підписаних з боку відповідача договорів-заявок пояснюється неналежним виконанням відповідальним працівником перевізника своїх посадових обов`язків.

Скаржник вказував, що суд першої інстанції із незрозумілих для скаржника причин оминає та не аналізує у сукупності з іншими доказами Оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за 3 квартал 2023 року, яка у списку додатків до позову вказана під №25, та яка засвідчена ЕЦП директора Товариства.

Також, за доводами скаржника, суд першої інстанції, застосовуючи принцип вірогідності доказів, не надав жодної правової оцінки поясненням самого відповідача у відзиві на позовну заяву, та які були по самій своїй суті дуже суперечливими та не послідовними.

На переконання скаржника, клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки (штрафу за простої транспорту), був не погоджений сторонами та є надміру великим, непропорційним та обтяжливим для відповідача, викладає свої заперечення в цій частині у такий спосіб, якби ним попередньо вже був визнаний як такий, що мав місце, і факт перевезення, і простій заявленої тривалості з його ж вини, однак відповідач не погоджується із розміром нарахування в сумі 5 250,00 євро.

Позивач переконаний, що надав суду першої інстанції достатньо доказів, які підтверджували направлення експедитору оригіналів документів по перевезеннях вантажів та їх отримання ним , які суд мав би оцінити в сукупності із іншими доказами, зокрема із наявністю підписаного між сторонами договору, товаро-транспортних накладних, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства, документів із діловодства та бухгалтерського обліку позивача. Однак, суд вказані докази належним чином не дослідив, та прийшов до неправильних висновків, які стали причиною прийняття незаконного рішення.

Крім того, скаржник просив суд апеляційної інстанції долучити нові докази, які не були подані до суду першої інстанції, зокрема копії договору-заявки №СТ-СТ-03112023/1 від 03.11.2023 (з помилкою), витягів із журналу вхідної кореспонденції про відправлення документів відповідачу експрес-накладних «Нова Пошта», витягу із журналу вихідної кореспонденції за 05.02.2025 року (щодо відправлення рахунку №196, акта №196 та CMR №1290079), оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за період з січня 2021 року по березень 2025 року, податкових накладних та квитанцій про реєстрацію

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/8889/24. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Сігал Сергія Леонідовича від 03.10.2024 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2024, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, відкладено до надходження матеріалів справи № 910/8889/24 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №910/13858/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 28.05.2025. Сторонам по справі встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань, у тому числі щодо клопотання апелянта про призначення експертизи, протягом 10 днів з моменту отримання даної ухвали.

29.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІС Транс ЮЕЙ» - Греділь Романа Федоровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідно до якого скаржник просив суд надати можливість приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Обов`язок забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції покласти на Городоцький районний суд Львівської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 у задоволенні заяви представника ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» - Греділь Романа Федоровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 28.05.2025 в приміщенні Городоцького районного суду Львівської області у справі № 910/13858/24 відмовлено.

15.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІС Транс ЮЕЙ» - Греділь Романа Федоровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідно до якого скаржник просив суд надати можливість приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Обов`язок забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції покласти на Городоцький районний суд Львівської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 заяву ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» - Греділь Романа Федоровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке відбудеться 28.05.2025 доручено Городоцькому районному суду Львівської області.

27.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІС Транс ЮЕЙ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження, в якому скаржник просив слухання справи відкласти на інше число, при цьому врахувати, що в період із 23 червня по 6 липня 2025 року представник позивача буде перебувати у щорічній відпустці та не буде мати можливості брати участь у розгляді справи.

У судове засідання 27.05.2025 сторони не з`явились, уповноважених представників для участі в судовому засіданні не направили.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІС Транс ЮЕЙ" від 27.05.2025 про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див. mutatis mutandis ухвалу ЄСПЛ від 01.04.2008 щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), рішення ЄСПЛ від 17.07.2012 у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta).

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Крім того колегія суддів звертає увагу апелянта, що підготовче провадження під час розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги, не передбачено чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (постанови Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 27.06.2023 у справі № 910/161/181/18 та інші).

Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій (постанова від 08.12.2022 у справі № 990/102/22).

Частина 1 ст. 43 ГПК України передбачає, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Однією із засад судочинства в силу приписів ст. 129 Конституції України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 зі справи № 916/3130/17 та від 18.06.2020 зі справи № 909/965/16, від 26.02.2019 зі справи № 913/632/17 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).

Верховний Суд у постанові від 01.07.2021 у справі № 46/603 визнав незаконним прийняття доказів в апеляційній інстанції, оскільки такі дії допускаються у «виняткових випадках», якщо учасник доказав неможливості їх подання з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Верховний Суд наголосив на вже існуючій правовій позиції відносно того, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і, виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

При цьому за імперативним приписом частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Колегія суддів зазначає, що обставини, наведені скаржником як підстава для подання нових доказів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, залежали виключно від дій/бездіяльності скаржника, скаржником не наведено об`єктивних обставин, які унеможливлювали своєчасне подання ним таких доказів до суду першої інстанції, відтак, наведені скаржником причини неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції визнаються судом не поважними, а докази, які скаржник просить долучити до матеріалів справи, не приймаються апеляційним господарським судом до розгляду.

Щодо безпосередньо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що укладений 03.11.2022 між ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» (перевізник) та ТОВ «ЮТС Брокеридж» (експедитор) договір є договором , у якому перевізник зобов`язується доставити довірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), а також надавати інші допоміжні послуги, пов`язані з цими перевезеннями, а Експедитор зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (п.1.1 Договору).

Важливим є те, що, направляючи заявку, у якій зазначається маршрут перевезення вантажу та методи його упаковки, особу вантажовідправника, пункт та місце розвантаження, особу, яка має прийняти ватаж, експедитор діє в інтересах вантажовідправника чи вантажоодержувача, адже договір транспортного експедирування є одним із договорів дії в чужих інтересах .

Пунктом 1.6 Договору сторони домовилися , що найменування та кількість вантажу, його пакування, умови та термін перевезення, місце та час навантаження і розвантаження, а також інші умови перевезення узгоджуються сторонами шляхом підписаннями заявки на перевезення. Заявка вважається узгодженою після її підписання сторонами

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не забезпечив подання разом з позовом заявок, підписаних ним та експедитором ,а позовні вимоги відомості , вказані у наданих ним копіях CMR №1290079 від 06.11.2023, №1309705 від 26.01.2024; та товарно-транспортної накладної №09-02-2024-02ТТН від 09.02.2024, не дали суду першої інстанції підстав вважати виконане позивачем перевезення в рамках виконання договору з відповідачем.

Як виснував суд першої інстанції, направлення експедитором на підписання позивачу проектів договорів-заявок (оферта) та подальше підписання позивачем саме цих проектів (акцепт) у матеріалах справи відсутні, тож колегія суддів погоджується із правильним висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем виникнення у відповідача обов`язку сплатити виконані позивачем перевезення вантажу а також штраф за простій автомобіля.

Посилання скаржника на оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за 3 квартал 2023 року, яка засвідчена ЕЦП директора ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» не є доказом ні укладення договорів-заявок, ні підтвердженням того, що здійснене перевезення вантажу відбулось саме на замовлення відповідача.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що інших належних та допустимих доказів на підтвердження погодження доданих до матеріалів справи договорів-заявок, надання позивачем послуг відповідачу за ними, їх отримання відповідачем та наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за наданими документами матеріали справи не містять.

За установлених обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного апелянтом судового рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІС Транс ЮЕЙ» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі № 910/13858/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі № 910/13858/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13858/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 03.06.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук