ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа№ 910/10179/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р.

у справі № 910/10179/24 (суддя - Андреїшина І.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Бердника Сергія Анатолійовича

до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про стягнення 74194,03 грн,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Фізична особа-підприємець Бердник Сергій Анатолійович звернувся з позовом до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про повернення надмірно стягнутих коштів у розмірі 74194,03 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 р. відкрито провадження у справі № 910/10179/24, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р. у справі № 910/10179/24 позов Фізичної особи-підприємця Бердника Сергія Анатолійовича задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

17.02.2025 р. через «Електронний суд» від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" надійшли доповнення до апеляційної скарги, в якій останній просить у порядку повороту виконання рішення суду задовольнити заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про поворот виконання рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р. у справі № 910/10179/24 та стягнути з позивача на користь відповідача 77222,03 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що кошти у сумі 87000,00 грн, отримані від позивача, ним були скеровані на погашення прострочених процентів за кредитом, у тому числі не охоплених рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.07.2023 р. у справі № 912/11227/23, оскільки у призначені платежу позивачем було вказано: погашення кредиту № 103.10-10-490-М/КД від 28.10.2021 р., а не на виконання рішення суду у справі № 912/1127/23. Крім цього, відповідач вказує, що грошові кошти у розмірі 33994,41 грн були повернуті приватним виконавцем на рахунок Фізичної особи-підприємця Бердника Сергія Анатолійовича, відтак є підстави для здійснення повороту виконання рішення суду на підставі ст. 333 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у справі № 910/10179/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10179/24 залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10179/24, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи, а також встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 10.02.2025 р. про відкриття провадження у справі № 910/10179/24 учасникам справи було доставлено до електронних кабінетів 12.02.2025 р., доказом чого є довідки про доставку електронного документа від 19.02.2025 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 10.02.2025 р. у справі № 910/10179/24 оприлюднена у реєстрі 12.02.2025 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 р. на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

28.10.2021 р. між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - банк) та Фізичною особою-підприємцем Бердником Сергієм Анатолійовичем (далі - позичальник) був укладений кредитний договір № 103.10-10-490-М/КД (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк зобов`язується надати на умовах кредитного договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені кредитним договором строки, кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору кредит надається одноразово у розмірі 245000,00 грн з остаточним терміном повернення не пізніше 27 жовтня 2022 року.

За п. 3.4.1 кредитного договору процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 26% річних.

Як передбачено п. 3.17 кредитного договору, виконання зобов`язання позичальником та погашення заборгованості за цим договором здійснюється в такій послідовності (черговості):

- сплата несплачених своєчасно процентів за користування кредитом (у випадку, якщо прострочення буде мати місце);

- сплата несплаченої своєчасно частини основної суми боргу (у випадку, якщо прострочення буде мати місце);

- сплата строкових нарахованих процентів за користування кредитом;

- сплата пені за непогашення у строк процентів за користування кредитом (якщо непогашення буде мати місце);

- сплата інших платежів та/або штрафних санкцій, що будуть належати до сплати відповідно до умов цього договору;

- сплата строкової частини основної суми боргу.

У відповідності до п. п. 4.2.1, 4.3.1 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Позичальник зобов`язується належним чином виконувати всі умови кредитного договору.

Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.6 кредитного договору).

У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати процентів, 26.05.2023 р. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.07.2023 р. у справі № 912/1127/23 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бердника Сергія Анатолійовича на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 183652,52 грн заборгованості за простроченим основним боргом та 59392,66 грн заборгованості за простроченими процентами, нарахованими станом на 09.05.2023 р.

На виконання рішення суду Господарським судом Кіровоградської області 28.08.2023 р. видано наказ про примусове виконання рішення.

11.09.2023 р. Фізична особа-підприємець Бердник Сергій Анатолійович направив на адресу Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" лист з пропозицією щодо відстрочення пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, зобов`язавшись щомісяця погашати борг за кредитним договором частинами у розмірі 30 000 грн до повного його погашення.

У відповідь, листом № 55/5.4-02/64200/2023 від 04.10.2023 р. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" не заперечувало проти відстрочення пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу у справі № 912/1127/23 на термін до 01 травня 2024 року, з щомісячним графіком погашення боргу.

На виконання вказаної домовленості Бердник Сергій Анатолійович у період з 31.01.2023 р. по 30.04.2024 р. вніс грошові кошти у розмірі 87000,00 грн готівкою через касу банку на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за кредитним договором та зазначений у п. 3.6 кредитного договору, з призначенням платежу: "Погашення кредиту № 103.10-10-490-М/КД від 28.10.2021 р.".

Проте, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, в рамках якого з Бердника С.А. було стягнуто на користь відповідача повну суму за судовим наказом, виданим в рамках судової справи № 912/1127/23 у загальному розмірі 246690,69 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, зобов`язаний повернути позивачу добровільно сплачені грошові кошти у розмірі 87000,00 грн, за винятком тих, що передбачені ст. 625 ЦК України, у наслідок затримання виконання судового наказу Господарського суду Кіровоградської області № 912/1127/23.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам, зокрема, поточні рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1066, ч. ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже обставини щодо наявності простроченого грошового зобов`язання позивача з повернення суми кредиту встановлено у судовому рішенні у справі № 912/1127/23, а тому такі обставини повторному доказуванню не підлягають.

Так, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.07.2023 р. у справі № 912/1127/23 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бердника Сергія Анатолійовича на користь банку 183652,52 грн заборгованості за простроченим основним боргом та 59392,66 грн заборгованості за простроченими процентами, нарахованими станом на 09.05.2023 р.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що сторони дійшли згоди розстрочити заборгованість за судовим наказом у справі № 912/1127/23 на термін до 01 травня 2024 року, з щомісячним графіком погашення боргу.

Відповідно до платіжних інструкцій Бердник С.А. протягом 2023 року та 2024 року сплатив на користь відповідача грошові кошти у розмірі 87000,00 грн, що є частковим добровільним виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/1127/23 від 25.08.2023 р.

Водночас, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, в рамках якого з Бердника С.А. було стягнуто на користь відповідача повну суму за судовим наказом, виданим в рамках судової справи № 912/1127/23, у загальному розмірі 246690,69 грн.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивачем здійснювалося добровільне виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 25.08.2023 р. у справі № 912/1127/23, зокрема, останнім у період з 31.01.2023 р. по 30.04.2024 р. внесено грошові кошти у розмірі 87000,00 грн готівкою через касу банку на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за кредитним договором та зазначений у п. 3.6 кредитного договору, з призначенням платежу: "Погашення кредиту №103.10-10-490-М/КД від 28.10.2021 року".

За таких обставин, стягнення з позивача в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 суми боргу (з урахуванням часткових погашень), є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки з установлених судом обставин справи вбачається, що відповідач вчинив єдине порушення, яке полягало в простроченні виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем враховано, що пред`являючи до виконання судовий наказ Господарського суду Кіровоградської області № 912/1127/23, відповідач мав би право додатково на отримання інфляційних втрат та 3% річних, однак виключно з урахуванням часткової оплати Бердником С.А. коштів на виконання вказаного вище судового наказу.

Відтак суму надмірно сплачених коштів позивачем було пораховано наступним чином: 87000,00 грн - добровільно сплачені ним кошти, 6183,55 грн - інфляційні втрати, 6622,42 грн - 3% річних.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 74194,03 грн надмірно сплачених коштів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про те, що кошти у сумі 87000,00 грн отримані від позивача ним були скеровані на погашення прострочених процентів за кредитом, у тому числі не охоплених рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.07.2023 р. у справі № 912/11227/23, оскільки у призначенні платежу позивачем було вказано: погашення кредиту № 103.10-10-490-М/КД від 28.10.2021 р., а не на виконання рішення суду у справі № 912/1127/23, колегія суддів зазначає таке.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, зважаючи на вищенаведені приписи чинного законодавства, які обмежують нарахування відсотків, після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, обґрунтованим є нарахування відсотків лише до дати реалізації банком свого права на дострокове повернення кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 910/23028/17, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13 та від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12.

Щодо заяви Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про поворот виконання рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р. у справі № 910/10179/24 колегія зазначає наступне.

Обґрунтовуючи вказану заяву, відповідач посилається на те, що після зарахування коштів, які надійшли від приватного виконавця, АТ «Ощадбанк» розподілом коштів погашено заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, а надлишок коштів у сумі 33994,41 грн АТ «Ощадбанк» повернув/перерахував на рахунок приватного виконавця, що підтверджується платіжною інструкцією № 605 від 24.05.2024 р.

Згідно відповіді приватного виконавця від 17.01.2025 р. кошти в розмірі 33994,41 грн було повернуто на рахунок Бердника Сергія Анатолійовича .

Відповідач вважає, що позивач у своєму позові не врахував грошові кошти в сумі 33994,41 грн, які були повернуті приватним виконавцем на його рахунок. Виходячи з викладеного, розрахунок складає: 74194,03 грн. (позовні вимоги позивача) мінус 33994,41 грн (повернуті приватним виконавцем позивачу надлишково стягнуті кошти), різниця складає 40199,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 р. у справі № 336/9595/14 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 р. у справі № 569/15646/16-ц.

Тому умовою застосування повороту виконання рішення є скасування або зміна рішення, а також здійснити поворот виконання можливий стосовно рішення, яке набрало законної сили.

Вбачається, що рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р. у справі 910/10179/24 не набрало законної сили, а також відсутні правові підстави для його скасування.

Таким чином судова колегія дійшла висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення заяви Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про поворот виконання рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р. у справі № 910/10179/24.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія судів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р. у справі № 910/10179/24 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2024 р. у справі № 910/10179/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко