ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

05.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2912/25

за заявою Дніпровської міської ради

про забезпечення позову до пред`явлення позову у справі

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбіленд", м. Дніпро

про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 2 984 778,99 грн.

Суддя Колісник І.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпровська міська рада звернулася до господарського суду Дніпропетровської області через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) із заявою про забезпечення позову (до його пред`явлення до суду) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбіленд" безпідставно збережених коштів у сумі 2 984 778,99 грн.

При цьому заявник просить накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбіленд (), а саме: автозаправний комплекс: літ. "А-1" - основна будівля (поз. 1-6), цегляна, загальною площею 63,6 кв.м; літ. "Б" - навіс, металевий; № 1,3,4 - огорожа; № 2 - сховище (резервуари 4 шт.); № 5,6 - громовідвід, № 7,8 - бензоколонка (SU 944-44 - 2 шт.); I, II - мостіння за адресою: вул. 128-ї Бригади Тероборони, буд. 3 у м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, далі - автозаправний комплекс) та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбіленд" (), у межах суми стягнення - 2 984 778,99 грн до набрання рішенням у справі законної сили.

В обґрунтування поданої заяви Дніпровська міська рада посилається на те, що за результатом обстеження земельної ділянки (кадастровий номер :06:093:0023) загальною площею 0,1507 га за адресою: вул. 128-ї Бригади Тероборони, буд. 3 у м. Дніпрі було встановлено розташування автозаправного комплексу, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альбіленд" відповідно до акта приймання-передачі, серія та номер: 708-709, виданий 06.03.2017.

Заявник стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альбіленд" з 2017 року й до цього часу користується вказаною земельною ділянкою безоплатно та без достатньої правової підстави.

За розрахунком комісії з визначення розміру збитків, здійсненим на підставі акта Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради від 28.04.2025, витягів № НВ-023, № НВ-024, № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сума безпідставно збережених Товариством з обмеженою відповідальністю "Альбіленд" коштів внаслідок безпідставного користування ним земельною ділянкою (кадастровий номер :06:093:0023) за адресою: вул. 128-ї Бригади Тероборони, буд. 3 у м. Дніпрі з 01.01.2022 по 29.05.2025 становить 2 984 778,99 грн.

Заявник зазначає, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивача.

Обгрунтовуючи обраний захід забезпечення позову, заявник зауважує, що такий захід убезпечить від затягування розгляду справи шляхом залучення до участі у справі нових учасників, не порушує прав відповідача та інших осіб, є пропорційним, обгрунтованим, співмірним та адекватним до позовних вимог, є збалансованим стосовно інтересів учасників судового процесу, сприятиме ефективному поновленню порушених прав позивача.

Заявник також указав на те, що застосування запропонованих ним заходів забезпечення не завдасть шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Альбіленд", а тому відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення позову.

Правовою підставою заяви про забезпечення позову Дніпровська міська рада зазначає статті 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, а також численну практику Верховного Суду.

За загальним правилом, унормованим частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

ВИСНОВКИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

У постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову (п. 46).

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами (п. 47).

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (п. 48).

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви.

За змістом частин першої, другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Оцінюючи наведені заявником обставини в обгрунтування заяви про забезпечення позову та надані докази, суд доходить висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

При цьому суд враховує допущену заявником описку щодо реєстраційного номера об`єкта нерухомості - автозаправного комплексу, фактичний номер якого за долученою до заяви Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно є 101.

За приписами статей 3, 509 Цивільного кодексу України добросовісність є основою господарських взаємовідносин сторін.

Частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Отже, учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зважаючи на викладені позивачем обгрунтування заяви про забезпечення позову, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу.

Враховуючи загальний обсяг право- та дієздатності юридичної особи-відповідача, а відтак і можливість вільного розпорядження ним майном чи майновими правами, що не потребує доведенню, неприйняття заходів забезпечення позову може у подальшому ускладнити/унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист права в межах предмета позову.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 904/1934/23 (право відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном), згідно з якою Верховний Суд звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Відтак суд не може покладатися на ймовірність добросовісної поведінки учасників справи за наявності між ними спору.

За умови неможливості встановити достатність майна та грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на його банківських рахунках, накладення арешту одночасно на майно і на грошові кошти відповідача є допустимим.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту (тимчасового обмеження права на відчуження та розпорядження майном) на об`єкт нерухомого майна, що належать відповідачу на праві власності без обмеження/позбавлення права користування ним, не призведе до невиправданого обмеження його майнових прав, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Забезпечення позову обмежується розміром ціни позову, що відповідає висновкам Верховного Суду у його постанові від 18.02.2022 у справі №910/12404/21, а також у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 (п.п. 30, 32, 35).

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову - задовольнити повністю.

Накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбіленд (), а саме: автозаправний комплекс: літ. "А-1" - основна будівля (поз. 1-6), цегляна, загальною площею 63,6 кв.м; літ. "Б" - навіс, металевий; № 1,3,4 - огорожа; № 2 - сховище (резервуари 4 шт.); № 5,6 - громовідвід, № 7,8 - бензоколонка (SU 944-44 - 2 шт.); I, II - мостіння за адресою: вул. 128-ї Бригади Тероборони, буд. 3 у м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбіленд" (), у межах суми стягнення - 2 984 778,99 грн до набрання рішенням у справі законної сили.

Стягувач: Дніпровська міська рада (; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 75).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Альбіленд" (; місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, вул. П`ятигорських Братів, буд. 2А, приміщення 100).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 05.06.2025.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 06.06.2028 включно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Колісник