УХВАЛА

03.06.2025м. ХарківСправа № 922/1856/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

без участі представників сторін

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Комунального підприємства Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" (62489, Харківська обл, селище Безлюдівка, в`їзд Мостобудівників, 13-А)
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Рестріелт" (61004, м. Харків, вул. Катерининська, 46)
про стягнення 157283,25 грн,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2025 Комунальне підприємство Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" (заявник) надало через систему "Електронний суд" заяву від 28.05.2025 вх.№1856/25 про видачу судового наказу, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Рестріелт" (боржник) грошової заборгованості:

- з оплати наданих послуг водопостачання у сумі 45331,36 грн;

- пені, за прострочення грошової сплати заборгованості, у сумі 103581,34 грн;

- 3% річних, за прострочення грошової сплати заборгованості, у сумі 1703,89 грн;

- інфляційних втрат за користування чужими грошовими коштами у сумі 6666,66 грн.

Заяву обґрунтовано невиконанням боржником зобов`язань за договором №КЕ 56В-2022 про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 06.04.2022 за період з 30.06.2022 по 29.02.2024.

29.05.2025 боржник через систему «Електронний суд» надав заяву, в якій просить суд Відмовити Комунальному підприємству Харківської районної ради «Комуненерго» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агенство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ» грошової заборгованості з оплати наданих послуг водопостачання у сумі 45331,36 грн; пені, за прострочення грошової сплати заборгованості, у сумі 103581,34 грн; 3% річних, за прострочення грошової сплати заборгованості, у сумі 1703,89 грн; інфляційні втрати за користування чужими грошовими коштами у сумі 6666,66 грн.

В обґрунтування своєї заяви боржник посилається на те, що

- уточнений розрахунок заборгованості від стягувача не узгоджений з Товариством та не підтверджений актами звірки;

- спірна сума пені у розмірі 103581,34 грн є необґрунтованою та непропорційною, а також нарахована за період після припинення фактичного надання послуг та більш того взагалі не може розглядатись у наказному провадженні;

- з моменту підписання додаткової угоди від 01.03.2024 ТОВ «АН «Рестріелт» не отримувало жодних послуг, відповідно до чого нарахування нової пені, інфляційних та інших штрафних санкцій є безпідставним;

- виникнення заборгованості, якщо така й мала місце, спричинено невірними розрахунками стягувача та не зарахування платежів які були належним чином сплачені за чинними на той час реквізитами сторін.

18.10.2023 введено в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023, який набрав чинності 21.07.2023 та яким внесено зміни до ряду статей ГПК України.

Приписами частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

З огляду на викладене, заявник має у поданій заяві зазначити інформацію щодо наявності у нього, його представника, а також у боржника зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (підсистема "Електронний суд"), а не про наявність або відсутність інформації про реєстрацію в системі ЄСІТС.

Однак, подана заява про видачу судового наказу не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника.

Заява підписана представником Масалітіним Вячеславом Валентиновичем без зазначення його посади.

Також до заяви не додані повноваження представника Масалітіна В.В.

Пунктом 4 частини 3 статті 150 ГПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте заявник не додав до заяви докази зміни його найменування та докази часткової оплати боржником заборгованості.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження (ч. 1, 2, 4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.

Так, статтею 147 ГПК України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 148 ГПК України).

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій статті 148 ГПК України, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму заборгованості та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні втрати та 3% річних не є заборгованістю та не передбачені договором суборенди №11 від 01.02.2021.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати інфляційних витрат та процентів річних є додатковими способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, що ґрунтується на вимогах закону, а не договору.

Заявник у наданій заяві просить стягнути з боржника на свою користь не тільки заборгованість за договором, а ще й штрафні санкції пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Вимоги заявника про стягнення з боржника пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідають приписам ст. 148 ГПК України, оскільки не відносяться до заборгованості, з якими він має право звернутися до суду в наказному провадженні.

Згідно з п. 1 - 3 ч. 1, 2 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2-1) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до частини 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 6, 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству Безлюдівської селищної ради "Комуненерго" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Рестріелт" 157283,25 грн за заявою від 28.05.2025 вх.№1856/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк її оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 03.06.2025.

СуддяОльшанченко В.І.