ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1263/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Лугіна С.А., ордер серія АМ №1116913 від 10.02.2025;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" (м.Луцьк)

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 269990,00грн (з урахуванням заяви представника позивача від 22.04.2025 про зміну предмету позову).

Комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради звернулось до Господарського суду Житомирської області із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" (з урахуванням заяви представника позивача від 22.04.2025 про зміну предмету позову) про:

- зобов`язання забезпечити уповноваженого представника та надати необхідні документи для здійснення в Регіональному сервісному центі ГС МВС в Житомирській області перереєстрації на Комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради наступних транспортних засобів: Дорожньої вакуумної прибиральної машини на шасі Iveco (Договір купівлі-продажу №20 від 09.05.2022); Сміттєвозу заднього навантаження на шасі DAF (Договір купівлі-продажу №21 від 09.05.2022);

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" на користь КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради 269 990,00грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ "Спецкомунтех" в порушення умов договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022 не надав документи, необхідні для проведення державної реєстрації транспортних засобів в державних органах для постановки на облік, а також не направив свою довірену особу для здійснення перереєстрації транспортних засобів.

Ухвалою суду від 13.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.02.2025.

Ухвалою суду від 10.02.2025 відкладено підготовче засідання на 10.03.2025.

Ухвалою суду від 10.03.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 17.04.2025 (включно); відкладено підготовче засідання на 31.03.2025.

31.03.2025 представник позивача надав суду на виконання вимог ухвали від 10.03.2025 письмові пояснення із обґрунтуванням необхідності залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача, Регіональний сервісний центр ГС МВС в Житомирськiй області (а.с.51-52).

Ухвалою суду від 31.03.2025 в задоволенні клопотання представника позивача від 31.03.2025 про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача відмовлено; продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 22.04.2025.

На адресу суду через систему "Електронний суд" 22.04.2025 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, яку суд розцінив, як заяву про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 22.04.2025 постановлено прийняти до розгляду заяву представника позивача від 22.04.2025 про зміну предмету позову та здійснювати подальший розгляд справи в межах поданих змін; відкласти підготовче засідання на 06.05.2025.

Ухвалою суду від 06.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1263/24 до судового розгляду по суті на 27.05.2025.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та довідки про доставку електронного листа в електронний кабінет (а.с.43 на звороті, 44, 50, 58 на звороті, 71 на звороті, 75 на звороті).

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.05.2022 за результатами проведених відкритих торгів, між Комунальним підприємством "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради (покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецкомунтех" (продавець/відповідач) було укладено договори купівлі-продажу №20 та №21 (а.с.8-10, 12-14), за умовами яких продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар, зазначений у специфікації (додаток №1 до договору), що є невід`ємною частиною договору, а покупець-прийняти і оплатити товар (п.1.1. договорів купівлі-продажу №20 та №21).

Відповідно до п.1.2. договорів купівлі-продажу №20 та №21, предмет закупівлі: ДК 021:2015, Код 34140000-0 Великовантажні мототранспортні засоби.

Найменування товару: дорожня вакуумна прибиральна машина на шасі Iveco (п.п.1.2.1. договору купівлі-продажу №20); сміттєвоз заднього навантаження на шасі DAF (п.п.1.2.1. договору купівлі-продажу №21).

Пунктом 2.3. договорів купівлі-продажу №20 та №21 визначено, що постачальник бере на себе зобов`язання здійснити передпродажну підготовку товару.

Згідно з п.2.5. договорів купівлі-продажу №20 та №21, поставку товару постачальник повинен підтвердити супровідними документами, а саме: рахунок-фактура, видаткова накладна, акт приймання-передачі товару, товарно-транспортна накладна, документи, які засвідчують якість товару, технічна документація.

Пунктом 5.4. договорів купівлі-продажу №20 та №21 передбачено, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати прийняття товару покупцем за видатковою накладною.

Приймання покупцем товару за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання постачальником його обов`язку з поставки товару за цим договором та відсутності у покупця претензій до постачальника щодо якості товару до підписання акту приймання-передачі (п.5.5. договорів купівлі-продажу №20 та №21)

Відповідно до п.5.7 договорів купівлі-продажу №20 та №21 постачальник повинен передати документи, які необхідно надати для проведення реєстрації транспортних засобів в державних органах реєстрації та постановки на облік.

Як свідчать матеріали справи на підставі актів приймання передачі від 09.05.2024 (а.с.11 на звороті, 15 на звороті) ТОВ "Спецкомунтех" передав, а КП "Управління автомобільних шляхів" отримало наступний товар:

- дорожню вакуумну прибиральну машину на шасі Iveco, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску;

- сміттєвоз заднього навантаження на шасі DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

Позивач умови договорів купівлі-продажу №20 та №21 виконав в повному обсязі оплативши придбаний товар, про що свідчать платіжні доручення № 1 та №2 від 13.05.2024 (а.с.16, 16 на звороті).

Таким чином, КП "Управління автомобільних шляхів" набуло право власності на вище зазначені транспортні засоби.

В свою чергу, ТОВ "Спецкомунтех" умови договорів купівлі-продажу №20 та №21 не виконав в повному обсязі, а саме, не надав документи, які необхідно надати для проведення реєстрації транспортних засобів в державних органах для постановки на облік, а також не направив свою довірену особу для здійснення перереєстрації транспортних засобів.

Позивач не одноразово звертався до ТОВ "Спецкомунтех" з листами вих. №74/02/24, 75/02/24 від 14.02.2024, №176/05/24, №177/05/24 від 02.05.2024, у яких просив надати відповідні документи для здійснення реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів (а.с.18-22).

Однак ТОВ "Спецкомунтех" відповіді на листи та документи необхідні для проведення реєстрації транспортних засобів не надав

Позивач вказує, що звертався до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області щодо здійснення перереєстрації вище зазначених транспортних засобів в усній формі, однак органом реєстрації було відмовлено, оскільки відсутні документи ТОВ "Спецкомунтех", а також уповноважений їхній представник.

Враховуючи те, що КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради" позбавлене права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися вищевказаними транспортними засобами, у зв`язку з неможливістю їх зареєструвати у встановленому законодавством порядку, а також враховуючи ігнорування відповідачем звернення позивача щодо надання документів та забезпечення явки уповноваженого представника відповідача для здійснення перереєстрації транспортних засобів, позивач звернувся з означеним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 236 ГПК України, що кореспондується за змістом із частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 в справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 в справі № 569/17272/15-ц).

При цьому розглядаючи справу, суд з`ясовує: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах (цей висновок викладений в пунктах 6.6. та 6.7. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 в справі № 916/1415/19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування судом конкретного способу захисту повинно призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення особи до суду для вжиття додаткових способів захисту.

Відповідно до частини 1 статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Водночас, у справі "Ейрі проти Ірландії" від 09.10.1979 Європейський Суд з прав людини зазначив, що особа сама має вирішити, який засіб судового захисту використати; отже, навіть якби виявилось, що пані Ейрі обрала засіб судового захисту, менш підходящий для неї, ніж інші у даних обставинах, то це не мало б значення.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина 4 статті 11 ГПК України).

Так, позивач має право на захист свого порушеного права у той спосіб, який сам обрав, якщо такий спосіб передбачений законом. Застосування того чи іншого способу захисту порушеного права чи охоронюваного законом інтересу повинні бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, належним і ефективним. При цьому, позивач може скористатись будь-яким, передбаченим законом або договором способом захисту свого порушеного права.

Ефективність позовної вимоги оцінюється, виходячи з обставин конкретної справи, але вирішення питання щодо задоволення (відмови в задоволенні) позову не може залежати від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту порушеного права чи охоронюваного законом інтересу позивача.

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що ефективність засобу правового захисту для цілей статті 13 Конвенції не залежить від впевненості в сприятливому результаті для заявника (Шведська спілка машиністів проти Швеції, 1976 р. &157; Костелло-Робертс проти Сполученого Королівства, 1993 р. &40; Хілал проти Сполученого Королівства, 2001 р.&78); засіб правового захисту в контексті статті 13 Конвенції означає не засіб правового захисту, який має бути успішним, а просто доступний засіб правового захисту перед органом, уповноваженим розглядати скаргу по суті (С. проти Сполученого Королівства, рішення комісії, 1983 р.); стаття 13 Конвенції гарантує наявність засобу правового захисту, але не гарантує успішного результату (R. проти Сполученого Королівства, рішення Комісії, 1984 р.).

Усе вищевикладене дозволяє дійти висновку про те, що суд задовольняє вимогу позивача, якщо такий спосіб захисту передбачений законом та, на думку позивача, відновить його порушене право.

Згідно положень ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів в тому числі є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до абзаців першого - четвертого пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобіля, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів) (далі Порядок № 1388), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Згідно зі ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №911/1278/20 викладено висновок про те, що положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

У спірних правовідносинах, учасники договірних відносин у пунктах 5.4. договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022 обумовили, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати прийняття товару покупцем за видатковою накладною. Тобто необхідною підставою переходу права власності на таке рухоме майно сторони визначили лише документальне оформлення підтвердження факту передачі транспортних засобів покупцю.

Судом встановлено, що транспортні засоби на підставі актів приймання-передачі від 09.05.2022 були передані у володіння позивача, втім зазначені дії не призвели до реєстрації транспортних засобів за останнім.

Відповідні документи є достатніми та належними доказами набуття КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради права власності на дорожню вакуумну прибиральну машину на шасі Iveco, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску та сміттєвоз заднього навантаження на шасі DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

У статті 34 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком.

Згідно з пунктом 3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до пункту 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Як зазначено вище, умовами договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022 сторони передбачили, що постачальник повинен передати документи, які необхідно надати для проведення реєстрації транспортирних засобів в державних органах реєстрації та постановки на облік.

Судом встановлено, що позивач звертався з вимогами про надання відповідних документів для здійснення реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, які були придбані на підставі договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022.

Разом з тим, відповідач порушив умови п.5.7. договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05,2022, оскільки на письмову вимогу покупця не виконав як постачальник обов`язку з передачі документів необхідних для здійснення реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять жодних доказів фактичного передання чи вчинення відповідачем дій, направлених на передання наявних у нього документів необхідних для здійснення реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів.

З огляду на вищевикладене, вбачається порушення законних прав та інтересів позивача, який за кошти місцевого бюджету придбав транспортні засоби, сплатив кошти за них, однак здійснити перереєстрацію з ТОВ "Спецкомунтех" на КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради не має можливості.

Відтак, у зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, визначених п.5.7. договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022 щодо передачі документів необхідних для здійснення реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобов`язання ТОВ "Спецкомунтех" забезпечити уповноваженого представника та надати необхідні документи для здійснення в Регіональному сервісному центі ГС МВС в Житомирській області перереєстрації на КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради наступних транспортних засобів: Дорожньої вакуумної прибиральної машини на шасі Iveco (Договір купівлі-продажу №20 від 09.05.2022); Сміттєвозу заднього навантаження на шасі DAF (Договір купівлі-продажу №21 від 09.05.2022) є правомірною та обґрунтованою.

Крім того, позивач за порушення відповідачем строків передачі документів необхідних для здійснення реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів нарахував та заявив до стягнення пеню 269 990,00грн за період з 24.05.2022 по 09.12.2024, з посиланням на п.7.2. договорів та ст.662 ЦК України.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п.1 ст.549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. 7.2. договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022, у разі порушення строку поставки товару та пусконалагоджувальних послуг, що зазначений в п.п.5.1. 5.3. договору, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,01% ціни товару, строк виконання яких порушено за кожен день прострочення. Пеня нараховується протягом усього строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. за Договором він повертає суму попередньої оплати у повному обсязі протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту направлення замовником вимоги (листа, претензії).

Відповідно до п.п.5.1.,5.3. договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022, постачальник повинен здійснити відвантаження товару з дати укладення договору та не пізніше 24.05.2022; постачальник несе всі витрати, пов`язані з поставкою товарів, в тому числі транспортні витрати, до моменту передачі товарів покупцю в місці поставки.

Суд зауважує, що п.2.5 договорів купівлі-продажу №20 та №21 від 09.05.2022 визначено, що поставка товару постачальник повинен підтвердити супровідними документами:

- рахунок-фактура;

- видаткова накладна;

- акт приймання-передачі товару;

- товарно-транспортна накладна;

- документи, які засвідчують якість товару;

- технічна документація.

Крім того, п.5.5 договорів конкретизує, що приймання покупцем товару за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання постачальником його обов`язку з поставки товару за цим договором та відсутності у покупця претензій до постачальника щодо якості товару д о п і д п и с а н н я а к т у п р и й м а н н я - п е р е д а ч і.

В цьому випадку, з огляду на встановлені вище обставини справи, відповідач 09.05.2022 здійснив поставку дорожньої вакуумної прибиральної машини на шасі Iveco та міттєвозу заднього навантаження на шасі DAF, а позивач прийняв даний товар без зауважень, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі товару.

Таким чином, оскільки відповідачем було виконано зобов`язання та поставлено товар обумовлений умовами договорів №20 та №21 від 09.05.2022, від так відсутні і підстави для нарахування пені за порушення строку поставки товару.

Водночас зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача передати документи, необхідні для проведення реєстрації транспортних засобів в державних органах реєстрації та постановки на облік не має наслідком покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення пені, оскільки такий вид відповідальності за неподання документів умовами договорів не передбачений.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (передача документів, необхідних для проведення реєстрації транспортних засобів в державних органах реєстрації та постановки на облік) не може бути підставою для стягнення з відповідача пені.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Згідно з ч.1 ст.ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У даному випадку кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять її у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі надати пояснення та докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати переконливість поданих доказів та позицій у справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Натомість відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, доказів сплати позивачу пені не надав.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині зобов`язання ТОВ "Спецкомунтех" забезпечити уповноваженого представника та надати необхідні документи для здійснення в Регіональному сервісному центі ГС МВС в Житомирській області перереєстрації на КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради наступних транспортних засобів: дорожньої вакуумної прибиральної машини на шасі Iveco (Договір купівлі-продажу №20 від 09.05.2022); сміттєвозу заднього навантаження на шасі DAF (Договір купівлі-продажу №21 від 09.05.2022).

Суд відмовляє в позові в частині стягнення 269 990,00грн пені.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Товариство з обмежено відповідальністю "Спецкомунтех" (вул.Карпенка-карго, 10, м.Луцьк, Волинська область, 43005, ) забезпечити уповноваженого представника та надати необхідні документи для здійснення в Регіональному сервісному центі ГС МВС в Житомирській області (вул.Покровська, 96, м.Житомир, 10013, ) перереєстрацію на Комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради (пров.Кавалерійський, 4, м.Житомир, 10003, ) наступних транспортних засобів: Дорожньої вакуумної прибиральної машини на шасі Iveco (Договір купівлі-продажу №20 від 09.05.2022); Сміттєвозу заднього навантаження на шасі DAF (Договір купівлі-продажу №21 від 09.05.2022).

3. Стягнути з Товариства з обмежено відповідальністю "Спецкомунтех" (вул.Карпенка-карго, 10, м.Луцьк, Волинська область, 43005, ) на користь Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради (пров.Кавалерійський, 4, м.Житомир, 10003, )

- 3028,00грн судового збору.

4. В позові відмовити в частині стягнення 269 990,00грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 05.06.25

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2- позивачу та відповідачу через "Електронний суд".