ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"06" червня 2025 р. м. Одеса № 916/1964/25

Господарський суд Одеської області у складі судді - Петрова В.С., розглянувши матеріали позовної заяви № 2009/25 Фермерського господарства "Михайлово" до Скадовської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Михайлово" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Скадовської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про визнання права власності на сільськогосподарську техніку:

- плуг оборотний PV/RV Kverneland з пакоматом (прикочувальний пристрій) 5+3 корпусний;

- плуг оборотний PV/RV Kverneland з пакоматом (прикочувальний пристрій) 5 корпусний;

- посівний комплекс John Deere 1890+1910; Глибокорозпушувач John Deere 913/915;

- роторний подріблювач John Deere S 150;

- ріпаковий стіл John Deere 600R, 600 Hydra Flex.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що держава в особі Головного управління Держспоживслужби в Херсонській області не визнає право власності Фермерського господарства "Михайлово" на зазначену сільськогосподарську техніку, що фактично є відмовою у визнанні права власності на набуте на законних підставах у 2008- 2012 роках у межах договірних відносин із Херсонською (Таврійською) філією ПАТ "Компанія "Райз" майно, що порушує право ФГ "Михайлово" на мирне володіння таким майном.

Як встановлено судом, позивачем у позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, а також не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також судом встановлено, що позовна заява Фермерського господарства "Михайлово" заявлена до двох відповідачів: Скадовської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області та Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області, водночас вказана позовна заява не містить змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Крім того, з поданої фермерським господарством позовної заяви судом встановлено, що позивачем у заявленому позові не зазначено ціну позову, а також позивачем не надано до поданого позову доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.05.2025 р. вказану позовну заяву Фермерського господарства "Михайлово залишено без руху, при цьому встановлено 10-денний строк для усунення заявником виявлених судом недоліків при поданні позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала суду вручена 23.05.2025 р. о 18:49 год. позивачу, у якого наявний зареєстрований в системі "Електронний суд" електронний кабінет, в порядку ч.ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України, про що свідчать довідка Господарського суду Одеської області про доставку електронного документу за вих. № 916/1964/25/29732/25 від 27.05.2025 р. Також вказана ухвала надіслана позивачу на електронну адресу, яку останній зазначив у позовній заяві: ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить довідка про доставку електронного листа вих. № 916/1964/25/29733/25 від 23.05.2025.

Відтак, з огляду на вказане, перебіг встановленого позивачу десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви розпочався з 25.05.2025 р., а останнім днем вказаного строку є 03.06.2025 р.

02.06.2025 р. до господарського суду від Фермерського господарства "Михайлово" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 17601/25), в якій останнім зазначено ціну позову - 7343420,00 грн., виконано вимоги п. 7 ч. 3 ч. 162 ГПК України. Також позивачем зазначено, що останнім не подано іншого позову до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Разом з тим, доказів усунення ще одного встановленого судом недоліку - надання доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, до вказаної заяви про усунення недоліків не додано.

Водночас, у вказаній заяві позивач просить суд звільнити Фермерське господарство "Михайлово" від сплати судового збору. Так, заявник вказує, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати з урахуванням малозабезпеченості членів сім`ї (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір"). При цьому позивач зазначає, що фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону (стаття 1 Закону України "Про фермерське господарство"). Наразі позивач зауважує, що члена фермерського господарства є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - пенсіонер; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - доглядає за сліпим сином; ОСОБА_3 - інвалід 2 групи по зору довічно (захворювання не підлягає лікуванню); ОСОБА_5 - в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років; ОСОБА_4 - єдиний член господарства, який має роботу. Крім того, позивач зазначає, що 24.02.2022 року Фермерське господарство "Михайлово" втратило все майно, на рахунку фермерського господарства 12 гривень, усі судові витрати сплачені за особисті кошти. За ствердженнями позивача, агресія росії зумовила фінансову неможливість сплати судового збору.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Так, згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Наведеними правовими нормами Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Водночас, з аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2021 по справі № 912/1061/20 наведено висновок про застосування норм права про те, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція частин 1, 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі № 420/1582/19, від 17.09.2020 у справі № 460/3138/19 тощо).

Питання перевірки реальної спроможності заявника сплатити судовий збір набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними.

Як зазначено у постановах Верховного Суду від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21, від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, від 02.02.2023 у справі № 320/2083/21, оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland") від 26 липня 2005 року; "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland") від 26 липня 2005 року).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі N 921/2/21 (921/463/22), від 17.07.2023 у справі № 757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі № 914/1147/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1429/19, від 06.06.2021 у справі № 922/1775/19 та інші).

Так, на підтвердження фінансового становища, позивач додає до заяви про усунення недоліків пенсійне посвідчення ОСОБА_1 від 05.03.2025, пенсійне посвідчення ОСОБА_3 від 19.12.2018, довідку до акту медик-соціальної комісії № 677164 від 17.07.2018 р., виписку по особовому рахунку ФГ "Михайлово" від 02.05.2025 р.

Наразі судом встановлено, що заявником до поданої заяви не додано доказів відсутності у позивача вкладів, належних та допустимих доказів наявності у власності ФГ "Михайлово" рухомого та нерухомого майна (відповідних витягів з державних реєстрів), грошової допомоги та компенсацій, цінних паперів тощо.

З огляду на викладене, оцінивши доводи, наведені в обґрунтування заяви про звільнення позивача від сплати судового збору, та докази, додані до нього, суд доходить висновку, що надані позивачем докази не є достатніми доказами підтвердження скрутного майнового стану позивача, які би достеменно свідчили про існуючий скрутний майновий стан фермерського господарства, який би перешкоджав сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою.

При цьому господарський суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 60).

Окрім того, судом встановлено, що позивачем у заяві про усунення недоліків заявлено дві додаткові позовні вимоги, а саме:

- зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області не чинити перешкод фермерському господарству "Михайлово" у здійсненні права власності на зазначену сільськогосподарську техніку та здійснити державну реєстрацію техніки: плуг оборотний RN100 Kverneland з пакоматом (прикочувальний пристрій) 5+3 корпусний; плуг оборотний RN100 Kverneland з пакоматом (прикочувальний пристрій) 5 корпусний; посівний комплекс John Deere 1890+1910; глибокорозпушувач John Deere 913/915; мульчирователь Schulte S 150; ріпаковий стіл John Deere 600R, 600 Hydra Flex;

- зобов`язати Скадовську міську військову адміністрацію утриматися від вчинення дій, спрямованих на визнання вказаної сільськогосподарської техніки безхазяйним майном, до моменту фактичного відновлення доступу власника до зазначеного майна.

Разом з тим господарський суд зауважує, що можливість зазначення нових, додаткових позовних вимог у заяві про усунення недоліків не передбачено положеннями чинного Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 4, 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Враховуючи те, що у встановлений строк заявником не усунуло всі недоліки позову, суд вважає, що позовна заява Фермерського господарства "Михайлово" до Скадовської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про визнання права власності підлягає поверненню.

При цьому суд зазначає, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивачу з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання Фермерського господарства "Михайлово" про звільнення фермерського господарства від сплати судового збору відмовити.

2. Повернути позовну заяву Фермерського господарства "Михайлово" до Скадовської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя В.С. Петров