ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" червня 2025 р. м. Київ

Справа № 911/1288/25

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Товариства з обережною відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП», яка подана у справі за позовом Товариства з обережною відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» про стягнення 964 755,59грн, без виклику учасників,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обережною відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (далі позивач, ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» (далі відповідач, ТОВ «Гуд Вуд Альянс») про стягнення 964 755,59грн, з яких: 838 387,84грн основний борг; 19 294,41грн - 28% річних за період з 11.03.2025 по 09.04.2025; 21 361,66грн - пеня за період з 11.03.2025 по 09.04.2025; 85 711,68грн - штраф.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, на не виконання відповідачем зобов`язань за договором від 10.09.2024 №10/09/2024/4-ЕЕ про постачання електричної енергії споживачу в частині оплати поставленої електричної енергії у лютому 2025 року у визначений договором строк (а.с.1-10).

До відкриття провадження у справі ухвалою Господарського суду Київської області від 14.04.2025 (а.с.79-83) за заявою позивача судом:

- накладено арешт у сумі 964 755,59грн на грошові кошти, що належать ТОВ «Гуд Вуд Альянс»;

- відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» про забезпечення позову в частині накладення арешту на: нежитлові будівлі загальною площею 2194,6м2, які розташовані: Київська обл., Макарівський р-н., с. Комарівка, вул. Миру, буд. 25 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227); нежитлові будівлі загальною площею 5515,3м2, які розташовані: Київська обл., Макарівський р-н., с. Комарівка, вул. Миру, буд. 25 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227);

- зобов`язано ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» внести на депозитний рахунок Господарського суду Київської області зустрічне забезпечення у розмірі 96 475грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.04.2025 судом відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 19.05.2025 о 14:00, визнано явку сторін обов`язковою, а також встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позов (а.с.97-99).

Відзиву на позов станом на 06.06.2025 відповідач не подав.

Станом на 06.06.2025 розгляд відповідної справи триває.

05.06.2025 від позивача надійшла заява про забезпечення позову (а.с.118-123) шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме:

- нежитлові будівлі загальною площею: 2194,6м2, які розташовані за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., с. Комарівка, вул. Миру, буд. 25 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227);

- нежитлові будівлі загальною площею 5515,3м2, які розташовані за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., с. Комарівка, вул. Миру, буд. 25 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227);

- земельну ділянку загальною площею 4,6513га з кадастровим номером :01:018:0004 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227).

Заявляючи про застосування заходів до забезпечення позову, позивач вказує, що у відповідача відсутні грошові кошти за рахунках, на які можна звернути стягнення за судовим рішенням, у разі його ухвалення на користь позивача. Так, як вказує позивач, під час виконання ухвали суду від 14.04.2025 про накладення арешту на грошові кошти відповідача у виконавчому проваджені №77852998 не виявлено коштів на рахунках, на які можна було б звернути стягнення, отже, не накладення арешту на майно відповідача може зробити неможливим виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Також, позивач вказує, що майно відповідача передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «С.Р.А» перед особою, яка є учасником відповідача і іпотекодержателем, тому існує ймовірність припинення іпотеки та відчуження відповідного майна на користь третіх осіб, що у подальшому утруднить виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. В силу ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.137 ГПК України).

Вжиття заходів щодо забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент розгляду справи та подальшого виконання рішення.

Так, законом не визначено перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суд у кожному конкретному випадку оцінює їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 914/649/20, від 16.05.2023 у справі № 910/2281/22).

У даній справі судом вже вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах заявлених позовних вимог, однак, це виявилось недостатнім.

Так, з метою виконання ухвали суду від 14.04.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулем Іваном Івановичем (далі - приватний виконавець) 17.04.2025 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №77852998 (а.с.145-146).

У відповідному виконавчому провадженні приватним виконавцем здійснено запит до банківських установ на отримання інформації, що становить банківську таємницю щодо наявності у таких установах відкритих рахунків або електронних гаманців відповідача (а.с.147-148).

Як вбачається з відповіді Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» від 22.04.2025 №116/5031/19БТ на відкритому рахунку відповідача станом на 14.04.2025 та 17.04.2025 обліковується 0,00грн. При цьому, у такому листі повідомлено, що всі видаткові операції з рахунків відповідача зупинені внаслідок виконання документу про арешт коштів (а.с.149).

06.05.2025 приватним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову від 06.05.2025 про закінчення виконавчого провадження №77852998, оскільки судове рішення виконано відповідно до виконавчого документу накладено арешт у сумі 964 755,59грн на грошові кошти відповідача (а.с.150).

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що на момент накладення арешту приватним виконавцем арешту акумульовано грошові кошти у сумі 964 755,59грн, отже, у разі ухвалення рішення на користь позивача, його виконання може бути суттєво утруднено, оскільки не відомо чи будуть надходити кошти на рахунки відповідача.

Судом враховано, що у справі позивач заявляє вимогу майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 964 755,59грн, отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від того чи буле відповідач мати достатньо коштів на рахунках на момент виконання рішення суду, у разі якщо позовні вимоги будуть задоволені.

Водночас, за умови недостатності коштів, що належать відповідачу та знаходяться на його рахунках в банківських установах, з метою забезпечення позову про стягнення коштів, окрім вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, є доцільним накладення коштів на його майно, яке може бути реалізовано під час виконання рішення суду у встановленому порядку для забезпечення його реального виконання та поновлення прав позивача.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 викладено висновок, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Крім того, у такій постанові Верховний Суд виснував, що: виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості; заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлові приміщення, на які позивач просить накласти арешт, є предметом застави за договорами іпотек від 04.07.2023, 24.06.2024 та застосування такого заходу забезпечення позову, окрім накладення арешту на грошові кошти, як накладення арешту на нерухоме майно товариства може впливати на права третіх осіб (а.с.129,зворот - а.с.144).

Однак, з огляду на те, що іпотекодержателем переданого відповідачем майна в іпотеку відповідно до договорів іпотеки від 04.07.2023 (реєстровий №270), від 24.06.2024 (реєстровий №1766) є засновник відповідача ОСОБА_1 , що володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «Гуд Вуд Альянс» у розмірі 25%, така особа, як засновник відповідного товариства має бути обізнана з фінансовим станом товариства. його діяльністю, має право брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому законом та статутом товариства.

Слід зазначити, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Відповідний обраний позивачем спосіб забезпечення у вигляду арешту на відповідне майно товариства не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично залишається у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 03.03.2023 у справі №905/448/22, 28.07.2023 у справі №903/965/22, 07.04.2023 у справі №910/8671/22, 07.04.2025 у справі №915/1386/24). При цьому, судом враховано, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 №908/2382/21 відступив від раніше сформованих висновків щодо застосування ст.137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів.

Окрім того, заборона на відчуження об`єктів нерухомого майна не перешкоджає відповідачу у період розгляду справи володіти та користуватись таким майном, здійснювати господарську діяльність з використання відповідного майна, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати спірне майно третім особам.

З урахуванням досліджених судом обставин, суд дійшов висновку, що за умови недостатності грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в банківських або інших фінансово-кредитних установах, які виявлено під час виконання ухвали суду про арешт коштів, з метою забезпечення позову про стягнення 964 755,59грн необхідно вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу на праві власності. Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, у разі недостатності грошових коштів, є адекватними, розумним та обґрунтованим заходом забезпечення позову, який відповідає меті його застосування, а також є співмірними з заявленими позивачем вимогами, оскільки тимчасово унеможливить розпорядження майном, на яке накладено арешт, водночас спрямований на запобігання ймовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін до вирішення справи по суті.

При цьому. допущення описки у номері нежитлової будівлі (реєстровий №227), на яку позивач просить накласти арешт, не є підставою для відмови у задоволенні заяви у відповідній частині, оскільки така описка є явною.

Разом з тим, суд не вбачається підстав для накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0004 площею 4,6513га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227), з огляду на таке.

Відповідно до інформаційної довідки №421925268 від 09.04.22025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - відповідача: земельна ділянка з кадастровим номером :01:018:0004 площею 4,6513га перебуває у тимчасовому користуванні відповідача на підставі договору оренди землі від 14.03.2023 №47/10-11, що укладений між Макарівською селищною радою (орендодавець) та ТОВ «Гуд Вуд Альянс» (орендар). зареєстрований вид речового права права оренди земельної ділянки (а.с.151).

З аналізу приписів п.1 ч.1 ст.137 ГПК України вбачається, що накладення арешту можливо лише на майно, яке є власністю відповідача, або підлягає передачі йому третіми особами. При цьому, з огляду на те, що заявлені вимоги про стягнення, звернення відповідного стягнення можливо, у разі недостатності коштів, саме на майно, належне відповідачу, а не іншим особам. Так, у даній справі на момент прийняття ухвали відсутні відомості, що наявні певні юридичні факти, що є підставою для передачі відповідної земельної ділянки відповідачу у власність.

Отже, суд відмовляє у задоволенні поданої заяви в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0004 площею 4,6513га.

Згідно ч.ч.6,8 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обережною відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (вх.№5/43 від 05.06.2025 ) про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- нежитлові будівлі загальною площею 2194,6м2, які розташовані за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., с. Комарівка, вул. Миру, буд. 25Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227);

- нежитлові будівлі загальною площею 5515,3м2, які розташовані за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., с. Комарівка, вул. Миру, буд. 25 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227).

3. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

4. Ухвала суду є виконавчим документом, за яким є:

- стягувачем Товариство з обережною відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (ідентифікаційний код 44238503; 08131, Київська обл., Бучанський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, буд. 26, кв. 117);

- боржником Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» (ідентифікаційний код 44233552, 08020, Київська обл., Бучанський р-н., с.Комарівка, вул. Миру, буд. 25).

5. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обережною відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (вх.№5/43 від 05.06.2025) про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0004 площею 4,6513га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227).

6. Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова