ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2025 р. Справа № 911/3323/24

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Байдрелової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Бориспільавтогаз»

до 1. Бориспільської міської ради

2. Приватного підприємства «Автосервіс»

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

від позивача: Папенко Р.С. (довіреність б/н від 15.01.2025)

від відповідача 1: Волошина Ю.Г. (самопредставництво)

від відповідача 2: Канторіз А.М. (ордер серії АН № 1591846 від 03.01.2025)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.12.2024 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано позовну заяву Приватного підприємства «Бориспільавтогаз» (далі - ПП «БАГ» / позивач) до Бориспільської міської ради (далі - відповідач 1) та Приватного підприємства «Автосервіс» (далі - ПП «Автосервіс» / відповідач 2) про визнання недійсним договору б/н від 06.12.2021 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0034, укладеного між Бориспільською міською радою та ПП «Автосервіс».

В обґрунтування позовних вимог ПП «БАГ» посилається на обставини порушення відповідачами вимог п. 11.150 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» через укладення оспорюваного правочину, оскільки надана в оренду відповідачу 2 земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0034 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства межує із земельною ділянкою позивача, на якій збудовано автомобільну газозаправну станцію (далі - АГЗС), що, в свою чергу, не забезпечує дотримання мінімальних відстаней від резервуару автомобільного газозаправного пункту (далі - АГЗП) до розміщеної на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0034 автомобільної стоянки - не менше 40 метрів, а отже, за доводами позивача, створює ризик техногенної катастрофи та, відповідно, може призвести до припинення господарської діяльності ПП «БАГ».

Господарський суд Київської області ухвалою від 16.12.2024 у справі № 911/3323/24, зокрема, прийняв позовну заяву ПП «БАГ» до розгляду та відкрив провадження в справі; призначив підготовче засідання на 17.01.2025; встановив строк ПП «БАГ» до 17.01.2025 для подання до суду додаткових доказів у справі (за наявності), а також до закінчення підготовчого провадження - відповіді на відзив, заяв та клопотань, які відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних заяв та / або клопотань на адреси інших учасників справи; встановив строк Бориспільській міській раді та ПП «Автосервіс» - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позов, а також до закінчення підготовчого провадження - заперечень, заяв та клопотань, які відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних заяв та / або клопотань на адреси інших учасників справи.

19.12.2024, в межах встановленого судом строку, через підсистему «Електронний суд» Бориспільська міська рада надіслала відзив на позовну заяву, згідно змісту якого заперечила щодо правових підстав позову, а також обраного позивачем способу захисту та, відповідно, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У підготовчому засіданні 17.01.2025 суд долучив відзив на позовну заяву разом з доданими до нього документами до матеріалів справи.

Поряд з тим після відкриття провадження у справі суд з`ясував, що позовна заява ПП «БАГ» не відповідає вимогам Глави 1 Розділу III Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з чим, керуючись ч. 11 ст. 176 ГПК України, Господарський суд Київської області ухвалою від 20.12.2024, зокрема, залишив позовну заяву ПП «БАГ» без руху після відкриття провадження та постановив усунути виявлені недоліки протягом п`яти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

30.12.2024 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану ПП «БАГ», у встановлений судом строк, заяву на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, до якої позивач долучив уточнену позовну заяву.

Господарський суд Київської області ухвалою від 01.01.2025, зокрема, продовжив розгляд справи № 911/3323/24 за правилами загального позовного провадження, повідомив учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 17.01.2025, а також повідомив учасників справи, що строки, визначені в ухвалі Господарського суду Київської області від 16.12.2024 у справі № 911/3323/24, обчислюються з дня вручення цієї ухвали.

15.01.2025 через підсистему «Електронний суд» ПП «БАГ» надіслало клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження, обґрунтовуючи його обставинами неможливості забезпечення участі компетентного представника позивача у підготовчому засіданні 17.01.2025 з огляду на участь останнього у розгляді адміністративної справи Одеським апеляційним судом.

17.01.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надісланий ПП «Автосервіс», в межах встановленого судом строку, через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, згідно змісту якого відповідач 2 заперечив щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову та, як наслідок, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У підготовчому засіданні 17.01.2025 суд долучив відзив на позовну заяву разом з доданими до нього документами до матеріалів справи.

Господарський суд Київської області ухвалою від 17.01.2025 у справі № 911/3323/24, зокрема, задовольнив клопотання ПП «БАГ» про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження, продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 07.02.2025.

Також 17.01.2025 через підсистему «Електронний суд» Бориспільська міська рада надіслала заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи.

24.01.2025 через підсистему «Електронний суд» Бориспільська міська рада надіслала клопотання, згідно змісту якого повідомила про причини невиконання відповідачем 1 обов`язку щодо реєстрації юридичної особи - Бориспільської міської ради в підсистемі «Електронний суд» та просила суд визнати такі причини поважними.

27.01.2025 через підсистему «Електронний суд» Бориспільська міська рада надіслала клопотання, згідно якого повідомила про здійснення відповідачем 1 реєстрації електронного кабінету юридичної особи - Бориспільської міської ради в підсистемі «Електронний суд». У підготовчому засіданні 07.02.2025 суд долучив таке клопотання разом з доданими до нього документами до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 07.02.2025 представник відповідача 1 заявив усні клопотання про відкликання поданої 17.01.2025 через підсистему «Електронний суд» заяви про проведення засідання за відсутності учасника справи, а також поданого 24.01.2025 через підсистему «Електронний суд» клопотання про визнання поважними причин невиконання обов`язку відповідача 1 щодо реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», у зв`язку з їх неактуальністю станом на 07.02.2025.

Господарський суд Київської області ухвалами від 07.02.2025 у справі № 911/3323/24, зокрема:

- задовольнив усне клопотання Бориспільської міської ради про відкликання заяви про проведення засідання за відсутності учасника справи та залишив відповідну заяву відповідача 1 без розгляду;

- задовольнив усне клопотання Бориспільської міської ради про відкликання клопотання про визнання поважними причин невиконання обов`язку відповідача 1 щодо реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» та залишив відповідне клопотання відповідача 1 без розгляду.

Господарський суд Київської області ухвалою від 07.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання від 07.02.2025 у справі № 911/3323/24, відклав підготовче засідання на 07.03.2025.

06.03.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслане через підсистему «Електронний суд» клопотання ПП «БАГ» про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження, згідно змісту якого позивач просив суд відкласти підготовче засідання у справі № 911/3323/24 та продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів.

Господарський суд Київської області ухвалою від 07.03.2025 у справі № 911/3323/24, зокрема, відмовив у задоволенні клопотання ПП «БАГ» про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження, а також відклав підготовче засідання на 21.03.2025.

20.03.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану ПП «БАГ» через підсистему «Електронний суд» заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, згідно якої позивач просив суд забезпечити участь його представника - Папенка Р.С. в судовому засіданні 21.03.2025 у справі № 911/3323/24 в режимі відеоконференції.

Господарський суд Київської області ухвалою від 20.03.2025 у справі № 911/3323/24 задовольнив заяву ПП «БАГ» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та постановив призначене у справі на 21.03.2025 підготовче засідання провести в режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 21.03.2025 представник позивача заявив усні клопотання про:

- відкладення підготовчого засідання у цій справі до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 911/1158/22;

- зупинення провадження в означеній справі до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 911/1158/22.

В обґрунтування заявлених клопотань представник ПП «БАГ» зазначив про пов`язаність справи № 911/1158/22, яка, зокрема, станом на 21.03.2025, у зв`язку із поданням апеляційної скарги на ухвалене за результатами розгляду такої справи рішення, перебувала на розгляді Північного апеляційного господарського суду, зі справою Господарського суду Київської області № 911/3323/24, оскільки у разі задоволення позовних вимог ПП «БАГ» у справі № 911/1158/22 буде відсутній предмет спору у справі № 911/3323/24.

Господарський суд Київської області ухвалою від 21.03.2025, занесеною до протоколу судового засідання від 21.03.2025 у справі № 911/3323/24, відмовив у задоволенні усних клопотань позивача про відкладення підготовчого засідання у цій справі та про зупинення провадження в означеній справі до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 911/1158/22, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.04.2025.

Водночас, висновуючи про відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання у цій справі, а також для зупинення провадження у справі № 911/3323/24 до закінчення перегляду в апеляційному порядку Північним апеляційним господарським судом справи № 911/1158/22, судом було враховано таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 177, ч. 2 ст. 183, ч. 2 ст. 202 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Поряд з тим згідно із п. 5 ч. 1 ст. 227, ч. 2 ст. 237 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Із системного аналізу приписів ч. 2 ст. 183, ч. 2 ст. 202, п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України випливає, що:

- відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні;

- під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи викладене вище, оскільки підстави для відкладення підготовчого засідання в означеній справі у розумінні відповідних процесуальних норм були відсутні, а зібрані у цій справі докази дозволяли встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тоді як позивачем жодних об`єктивних причин неможливості повного та всебічного розгляду позовних вимог ПП «БАГ» у справі № 911/3323/24, зокрема, до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 911/1158/22 наведено не було, - суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань позивача, як про відкладення підготовчого засідання у цій справі, так і про зупинення провадження в означеній справі до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 911/1158/22.

24.04.2025 через підсистему «Електронний суд» ПП «БАГ» надіслало клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, обґрунтовуючи його обставинами неможливості прибуття у судове засідання 25.04.2025 представника позивача через сімейні обставини та неможливості забезпечення явки іншого представника.

Господарський суд Київської області ухвалою від 25.04.2025 у справі № 911/3323/24, зокрема, задовольнив клопотання ПП «БАГ» про відкладення (перенесення) розгляду справи, відклав судове засідання та призначив розгляд справи по суті на 16.05.2025.

Господарський суд Київської області ухвалою від 16.05.2025 у цій справі відклав судове засідання та призначив розгляд справи по суті на 30.05.2025.

У судовому засіданні 30.05.2025, закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, водночас

УСТАНОВИВ:

Із наявних в матеріалах означеної справи копій статуту ПП «БАГ», затвердженого рішенням засновника ПП «БАГ» № 1/20 від 29.07.2020, договору б/н від 15.11.2005 оренди землі, зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за № 3781 та у Бориспільському міському відділенні Київської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру за № 22, акта прийому-передачі земельної ділянки б/н від 15.11.2005, акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зареєстрованого Бориспільською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю за № 16, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 213887093 від 25.06.2020 та додаткового договору б/н від 24.06.2020 до договору оренди землі, посвідченого Бориспільською міською державною нотаріальною конторою Київської області 15 листопада 2005 року за реєстровим № 3781, випливає, що:

- ПП «БАГ» здійснює діяльність з роздрібної та оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом тощо;

- 15.11.2005 між Бориспільською міською радою як орендодавцем та ПП «БАГ» як орендарем укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав в оренду строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0001 площею 0,2 га під будівництво АЗП скрапленим газом та пункту переобладнання двигунів на зріджений газ по вул. Київський Шлях, 2/15 у м. Борисполі Київської області;

- 15.11.2005 орендодавцем та орендарем складено та підписано акт прийому-передачі земельної ділянки;

- 29.07.2008 виконавчий комітет Бориспільської міської ради прийняв рішення про затвердження, а 06.08.2008 Бориспільська інспекція державного архітектурно-будівельного контролю вчинила дії щодо реєстрації акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - автогазозаправочного пункту та магазину (І черга) за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/15;

- 29.09.2016 право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0001 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 16743814;

- 24.06.2020 Бориспільська міська рада та ПП «БАГ» дійшли згоди про поновлення вказаного вище договору оренди землі до 17.11.2030 з орендною платою 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Також в матеріалах цієї справи наявні копії листування, що здійснювалося між ПП «БАГ» та Бориспільською міською радою, ПП «БАГ» та Бориспільським районним відділом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (далі - Бориспільський РВ ГУ ДСНС України у Київській області), Бориспільським РВ ГУ ДСНС України у Київській області та Бориспільською міською радою, а також Управлінням патрульної поліції у Київській області та ПП «БАГ», згідно з яким:

- 18.02.2020 директор ПП «БАГ» звертався до міського голови м. Бориспіль із листом № 3 від 18.02.2020, у якому, у зв`язку із підготовкою відведення в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0034, повідомляв, що вказана земельна ділянка межує із АГЗП, де розташований резервуар із скрапленим газом, та просив ознайомити учасників та організаторів аукціону про норми відстаней від резервуару із наданням підтверджуючих матеріалів та схем;

- 25.03.2020 Бориспільською міською радою на вказаний лист була надана відповідь № 12-31-998 від 25.03.2020, відповідно до якої повідомлено, що земельна ділянка по вул. Київський шлях, 2/19 у м. Бориспіль була виключена з переліку земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах;

- 17.03.2020 директор ПП «БАГ» звернувся до міського голови м. Бориспіль із листом № 4 від 17.03.2020, в якому повідомляв про те, що на відстані 12 метрів від резервуару скрапленого газу АГЗП ПП «БАГ» розташована стоянка транспорту, що, зі свого боку, суперечить вимогам державних будівельних норм (далі - ДБН) та плану локалізації і ліквідації аварійних ситуацій (далі - ПЛАС), у зв`язку з чим просив винести питання про приєднання території, що знаходиться в зоні ризику, до вже існуючої території, де розміщена АГЗС ПП «БАГ», на чергову сесію міської ради;

- 25.03.2020 Бориспільською міською радою на вказаний лист була надана відповідь № 12-31-999 від 25.03.2020, згідно змісту якої повідомлено, що проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах будівництва, а також надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що відносяться до класу наслідків СС3, до повноважень Виконавчого комітету Бориспільської міської ради не входить, у зв`язку з чим для отримання цієї інформації необхідно звернутися до Державної архітектурно-будівельної інспекції України;

- 12.10.2020 директор ПП «БАГ» звертався до Бориспільського міського голови із листом, у якому повідомляв, що на небезпечній від АГЗП відстані - менше 40 метрів утворилося стихійне паркування автомобілів, що, зі свого боку, порушує правила пожежної безпеки та становить загрозу життю і здоров`ю людей, у зв`язку з чим просив здійснити перевірку земельної ділянки із кадастровим номером :07:001:0034 з метою ліквідації розміщеного на ній стихійного майданчику для паркування;

- 13.10.2020 директор ПП «БАГ» звертався до Бориспільського міського голови із листом, у якому повідомляв, що у зв`язку із розширенням господарської діяльності у останнього виникла необхідність у суміжній земельній ділянці із кадастровим номером :07:001:0034 площею 0,1042 га, та просив винести на чергову сесію Бориспільської міської ради питання стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду ПП «БАГ»;

- 04.11.2020 Бориспільською міською радою на вказаний лист була надана відповідь № 12-31-3396 від 04.11.2020, згідно якої зауважено, що право оренди земельних ділянок підлягають продажу на земельних торгах, тоді як рішенням № 5224-67-VІІ від 17.12.2019 земельну ділянку по вул. Київський шлях, 2/19 у м. Бориспіль було виключено з переліку земельних ділянок комунальної власності, права на які виставляються на земельні торги;

- 15.10.2020 директор ПП «БАГ» звертався до начальника Бориспільського РВ ГУ ДСНС України у Київській області з листом, у якому повідомляв, що всупереч встановленому знаку заборони парковки на відстані 50 метрів від АГЗП поруч з останнім утворилося стихійне паркування автомобілів, у зв`язку з чим просив здійснити перевірку земельної ділянки із кадастровим номером :07:001:0034 з метою ліквідації розміщеного на ній стихійного майданчику для паркування;

- 23.10.2020 Бориспільський РВ ГУ ДСНС України у Київській області направив до міського голови м. Борисполя лист № 588 від 23.10.2020 з вимогою у найкоротші терміни забезпечити виконання вимог пожежної безпеки та заборонити стоянку автомобілів на відстані менше 40 метрів до резервуарів АГЗП ПП «БАГ» по вул. Київський шлях, 2/15 у м. Бориспіль;

- 06.11.2020 Управління патрульної поліції у Київській області листом № 11712/41/40/2/02-2020 від 06.11.2020 повідомило ПП «БАГ» про результати здійсненої ним перевірки, згідно з якими встановлено, що: із земельною ділянкою ПП «БАГ», на якій розміщений об`єкт дорожнього сервісу, межує земельна ділянка із кадастровим номером :07:001:0034, яка перебуває у комунальній власності та призначена для розміщення будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства; на цій земельній ділянці не облаштовано майданчику для паркування, а отже, паркування здійснюється водіями стихійно; згідно означеного листа позивачу було також запропоновано звернутися в місцеві органи влади (відділ контролю за благоустроєм, житлово-експлуатаційне управління м. Бориспіль) для вирішення проблемних питань та по можливості перепланувати територію для обмеження в`їзду та паркування сторонніх транспортних засобів;

- 28.01.2021 директор ПП «БАГ» звернувся до Бориспільського міського голови із зверненням № 1 від 28.01.2021, у якому повторно повідомляв про утворення на земельній ділянці із кадастровим номером :07:001:0034 стихійного майданчика для паркування, що призводить до порушення правил пожежної безпеки та правил благоустрою м. Бориспіль, у зв`язку з чим просив організувати позапланову перевірку стосовно ліквідації стихійного майданчику для паркування;

- 02.03.2021 Бориспільською міською радою на вказане звернення була надана відповідь № 12-31-716 від 02.03.2021, згідно якої повідомлено, що виконавчий комітет Бориспільської міської ради не надавав дозволу для розміщення по вул. Київський шлях, 2/19 майданчику для паркування, а також зауважено, що контроль за виконанням Правил паркування транспортних засобів здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції України, у зв`язку з чим звернення ПП «БАГ» передано до Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області;

- 22.06.2021 директор ПП «БАГ» звернувся до міського голови м. Бориспіль із листом № 7 від 22.06.2021, в якому, у зв`язку із отриманням інформації щодо підготовки земельної ділянки із кадастровим номером :07:001:0034 для відведення її в оренду, повторно повідомив, що вказана земельна ділянка межує із АГЗП ПП «БАГ», де розташований резервуар із скрапленим газом, та просив ознайомити учасників і організаторів відповідного аукціону про норми відстаней від резервуару із наданням підтверджуючих матеріалів та схем;

- 23.07.2021 Бориспільською міською радою на вказаний лист була надана відповідь № 12-28-2781 від 23.07.2021, згідно якої повідомлено, що зазначену у такому листі інформацію взято до відома та буде враховано в роботі.

Надалі, як випливає з матеріалів справи, Бориспільська міська рада рішенням № 1386-15-VІІІ від 26.11.2021 «Про надання Приватному підприємству «Автосервіс» у користування на умовах оренди строком на 20 (двадцять) років земельної ділянки площею 0,1042 га (кадастровий номер :07:001:0034) для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по вул. Київський шлях, 2/19 у м. Бориспіль» вирішила: надати ПП «Автосервіс» згадану земельну ділянку у користування на умовах оренди строком на 20 років; встановити річну орендну плату у розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; зобов`язати ПП «Автосервіс» укласти договір оренди землі, зареєструвати право оренди відповідно до вимог чинного законодавства, дотримуватись обов`язків землекористувачів земельних ділянок відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України.

Копія рішення Бориспільської міської ради № 1386-15-VІІІ від 26.11.2021 «Про надання Приватному підприємству «Автосервіс» у користування на умовах оренди строком на 20 (двадцять) років земельної ділянки площею 0,1042 га (кадастровий номер :07:001:0034) для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по вул. Київський шлях, 2/19 у м. Бориспіль» наявна в матеріалах означеної справи.

Як випливає з наявної в матеріалах справи копії договору, 06.12.2021 між Бориспільською міською радою як орендодавцем та ПП «Автосервіс» як орендарем було укладено договір оренди землі, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок за № 131-2021 (далі - спірний договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1042 га з кадастровим номером :07:001:0034 у місті Бориспіль Київської області, по вул. Київський шлях, 2/19 на підставі рішення Бориспільської міської ради VIII скликання Київської області, за № 1386-15-VIII від 26.11.2021 «Про надання Приватному підприємству «Автосервіс» у користування на умовах оренди строком на 20 (двадцять) років земельної ділянки площею 0,1042 га (кадастровий номер :07:001:0034) для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по вул. Київський шлях, 2/19 у м. Бориспіль».

Положеннями пп. 2.1, 2.2, 3.1 спірного договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 0,1042 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства по вул. Київський шлях, 2/19 у м. Бориспіль Київської області. На земельній ділянці, яка передається в оренду, об`єкти нерухомості відсутні.

Договір укладено на 20 (двадцять) років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельних ділянок виникає з моменту державної реєстрації такого права.

З наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 294694782 від 14.01.2022 випливає, що 11.01.2022 державним реєстратором виконавчого комітету Бориспільської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0034 зареєстровано інше речове право - право оренди земельної ділянки, орендарем якої визначено - ПП «Автосервіс» із датою закінчення відповідного речового права останнього - 06.12.2041.

В розрізі вказаних обставин, посилаючись на приписи ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України, позивач зазначив, що спірний договір укладений відповідачами з порушенням чинного законодавства і недотриманням вимог ДБН та, з огляду на розміщення на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0034 автомобільної стоянки, що, зі свого боку, не забезпечує дотримання мінімальних відстаней - не менше 40 метрів до належного ПП «БАГ» резервуару АГЗП, становить загрозу техногенної безпеки, відтак, відповідно, може призвести до припинення господарської діяльності позивача, а отже, такий договір стосується прав та інтересів ПП «БАГ».

В підтвердження своїх доводів позивач долучив до матеріалів цієї справи копії акта № 63 від 21.10.2022, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, припису № 19 від 25.10.2022 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, висновку експертів № 5844/24-41/5845/24-47 від 24.09.2024, складеного за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз.

Зі свого боку Бориспільська міська рада у відзиві на позовну заяву не погодилася з вимогами позивача, зазначивши про те, що:

- із аналізу ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України випливає, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тоді як ПП «БАГ» не наведено яким чином порушено право чи законний інтерес позивача укладанням договору оренди землі, вільної від забудови;

- розміщення об`єктів ПП «БАГ» з порушенням чинного законодавства не є підставою для визнання договору оренди суміжної земельної ділянки недійсним, відтак з означеного позову вбачається втручання позивача у право Бориспільської міської ради стосовно розпорядження своєю власністю;

- на час прийняття Бориспільською міською радою спірного рішення в земельному кадастрі були відсутні дані про будь-які обмеження щодо земельних ділянок, отже, орган місцевого самоврядування діяв у межах та спосіб, визначений законодавством, а саме ст. 118 Земельного кодексу України, яким визначені вичерпні підстави для відмови у наданні земельної ділянки у користування;

- з огляду на те, що земельна ділянка надавалася ПП «БАГ» під будівництво автомобільної заправної станції, - саме на позивача чинними нормами законодавства покладено обов`язок вносити до державної кадастрової карти наявність обмежень у зв`язку із створенням об`єкта нерухомого майна.

Поряд з тим ПП «Автосервіс» у своєму відзиві також заперечило проти позовних вимог ПП «БАГ», у свою чергу, зауважуючи про обставини:

- відсутності станом як на момент укладення спірного договору, так і на момент подання відповідачем 2 відзиву на орендованій земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0034 об`єктів нерухомості, з огляду на використання такої земельної ділянки ПП «Автосервіс» для організації заїзду та виїзду на територію бази для обслуговування, ремонту і стоянки автотранспорту, розташованої по вул. Київський шлях, 2-К у м. Бориспіль на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0033, тобто не для надання послуг автостоянки;

- обґрунтування позивачем своїх вимог обставинами, що виникли до укладення між відповідачами оскаржуваного договору, а не у зв`язку чи внаслідок його укладання, у зв`язку з чим визнання недійсним спірного договору не зможе призвести до відновлення порушених, на думку ПП «БАГ», прав позивача, відтак обраний позивачем спосіб захисту не може бути належним та ефективним;

- ініціювання позивачем спору не для захисту своїх прав та інтересів, а з метою пошуку підстав, зокрема і правових, для визнання договору оренди землі недійсним;

- ненадання позивачем жодних доказів на підтвердження обставин щодо розміщення відповідачем 2 на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0034 автостоянки та / або будь-яких інших будівель чи споруд.

На підтвердження вказаних обставин відповідач 2 долучив до відзиву на позовну заяву копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 294694782 від 14.01.2022 та договору оренди землі б/н від 25.01.2016.

Відтак, на думку ПП «Автосервіс», твердження позивача про ймовірність виникнення техногенної катастрофи у разі подальшого користування відповідачем 2 земельною ділянкою з кадастровим номером :07:001:0034, в умовах розташування на небезпечній відстані до резервуару АГЗП стоянки для автомобілів чи будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, є його власним суб`єктивним баченням ситуації, а отже, не можуть сприйматись як обставини, що обґрунтовують підстави позову та підтверджують наявність порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників учасників справи, суд дійшов таких висновків.

За змістом ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді із застосуванням способів захисту, які передбачені ч. 2 ст. 16 цього Кодексу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника.

Тобто це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 381/622/17 та від 02.02.2021 у справі № 925/642/19.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та / або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Подібна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19.

Отже, позивач вправі обрати спосіб захисту, який передбачений законом, так і такий, що законом не передбачений, однак у будь-якому випадку, обраний спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто таким, що забезпечує повне відновлення порушених / невизнаних прав та інтересів позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ч. 1-5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Звертаючись з вимогами про визнання недійсним правочину, заявник згідно з положеннями ст. 13, 74 ГПК України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для визнання його недійсним.

Поряд з тим законодавством прямо не визначено кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, а тому, виходячи з вимог ст. 16 ЦК України, ст. 1 ГПК України, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Тобто у разі, якщо договір оскаржує особа, яка не є стороною цього договору, така особа, звертаючись з відповідним позовом до суду, має навести обґрунтування, в чому полягає порушення її прав та охоронюваних законом інтересів цим правочином.

Вказану правову позицію висловлено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 11.06.2020 у справі № 910/10006/19.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Необхідно зазначити, що згідно із ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини (далі - Суд) в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Аналогічний висновок викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Таким чином, як випливає зі змісту ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідачів; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність), тоді як відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та / або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права суд зазначає, що таким необхідно розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно із ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Захищене ст. 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства відповідно до ст. 2 ГПК України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Так, в обґрунтування доводів про порушення укладеним відповідачами спірним договором чинного законодавства і вимог ДБН позивач посилається на приписи ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якими:

- власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо);

- власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Водночас суд критично ставиться до посилань ПП «БАГ» як обґрунтування обставин наявності порушеного права на приписи ст. 103 ЗК України, оскільки порушення вказаної правової норми взагалі ніяким чином не має правовим наслідком виникнення у позивача права на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору, предметом якого є надання у користування на правах оренди земельної ділянки, яка, зі свого боку, не належить ПП «БАГ».

Ще одною умовою для визнання недійсним укладеного між Бориспільською міською радою та ПП «Автосервіс» договору б/н від 06.12.2021 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0034, посилаючись на положення ст. 228 ЦК України, позивач зазначає невідповідність такого правочину інтересам держави та засадам публічного порядку.

Приписами ст. 228 ЦК України унормовано, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін. Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Близькі за змістом висновки містяться у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 910/114/19 та від 10.06.2021 у справі № 910/10055/20.

В ч. 3 ст. 5 ГК України врегульовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Таким чином, здійснивши правовий аналіз ст. 228 ЦК України, можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/6271/17.

При вчиненні правочину, що порушує публічний порядок, відбувається, перш за все, порушення вимог актів, що закріплюють окремі елементи публічного порядку, такі як, зокрема, Конституція України, Кримінальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення. Термін «публічний порядок» необхідно розуміти як оціночний критерій, елементи якого закріплені в публічно-правових нормативних актах держави, що визначають основи державного ладу, політичної системи та економічної безпеки держави. Тому правовий захист не надається жодним правам чи інтересам, які могли б виникнути з дії, що порушує публічний порядок.

У постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 6-1528цс15 зроблено висновок, що: «статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статей ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо».

В розрізі всього викладеного суд зауважує, що не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають своїм наслідком невідповідність правочину інтересам держави і суспільства. Для визнання недійсним правочину на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 228 ЦК України має бути доведено, що зміст правочину та мета його вчинення завідомо суперечать інтересам держави і суспільства.

Проте позивачем належними та допустимими доказами обставин наявності основоположної підстави для судового захисту, а саме порушеного права чи законного інтересу ПП «БАГ», в розрізі викладених вище висновків, саме внаслідок укладання відповідачами спірного правочину доведено суду не було.

Таким чином недоведення позивачем суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, відсутність факту порушення або оспорювання відповідного права виключає можливість застосування судового захисту у обраний ПП «БАГ» спосіб.

Наведені ж позивачем у позовній заяві посилання на практику Верховного Суду суд не враховує, оскільки відповідні постанови суду касаційної інстанції ухвалено за наслідками вирішення інших категорій спорів та аналізу правових відносин, які не є схожими зі спірними.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог ПП «БАГ» до Бориспільської міської ради та ПП «Автосервіс» про визнання недійсним договору б/н від 06.12.2021 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0034, укладеного між Бориспільською міською радою як орендодавцем та ПП «Автосервіс» як орендарем, - належить відмовити.

До того ж суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на наявне в матеріалах цієї справи листування, яке здійснювалося між ПП «БАГ» та Бориспільською міською радою, ПП «БАГ» та Бориспільським РВ ГУ ДСНС України у Київській області, Бориспільським РВ ГУ ДСНС України у Київській області та Бориспільською міською радою, а також Управлінням патрульної поліції у Київській області та ПП «БАГ», обставини розміщення на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0034, як зауважує позивач, стихійної автомобільної стоянки мали місце ще до моменту укладення між Бориспільською міською радою та ПП «Автосервіс» спірного договору оренди, що також свідчить про обрання ПП «БАГ» неефективного способу захисту, оскільки навіть задоволення позовних вимог в означеній справі не призведе до відновлення прав позивача у разі їх порушення.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», § 23).

Положеннями ч. 1 ст. 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ст. 79, 86 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, суд не вважає за необхідне надавати правову оцінку кожному із наведених позивачем доводів в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідачів, оскільки встановлені фактичні обставини справи свідчать про недоведення позивачем зазначеного у позові порушеного його права та законного інтересу з боку відповідачів, що, у свою чергу, унеможливлює задоволення позову.

Щодо судових витрат суд вважає за доцільне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, - понесені позивачем судові витрати у цій справі покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Бориспільавтогаз» до Бориспільської міської ради та Приватного підприємства «Автосервіс» про визнання недійсним договору б/н від 06.12.2021 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0034, укладеного між Бориспільською міською радою та Приватним підприємством «Автосервіс».

2. Покласти понесені позивачем судові витрати на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 09.06.2025.

Суддя П.В.Горбасенко