ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2025 р. Справа№ 910/8783/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Шапрана В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 (повний текст 03.12.2024)

у справі №910/8783/24 (суддя Павленко Є.В).

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз"

про стягнення 307 421,28 грн.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - позивач, Оператор ГТС, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" (далі - відповідач, Товариство) 307 421,28 грн., штрафних санкцій, з яких: 222 698,88 грн - пеня, 84 722,40 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на виконання проектно-вишукувальних робіт № від 23.04.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2024, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 222 698,88 грн. пені, 84 722,40 грн. штрафу та 4 611,32 грн. судового збору.

Не погодившись з винесеним рішенням, Акціонерне товариство "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" через електроний суд подало апеляційну скаргу, у якій просило суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі № 910/8783/24; апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 року у справі №910/8783/24 задовольнити; рішення Господарського суду м. Києва від 21.11.2024 року у справі №910/8783/24 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" про стягнення 307 421,28 грн. відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта, рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 року у справі №910/8783/24, незаконне та таке, що підлягає скасуванню повністю у зв`язку із неправильним установленням обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник стверджує, що висновки викладені у рішенні господарського суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим документам.

Також скаржник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність з боку Відповідача повідомлень про порушення Замовником своїх зобов`язань. Відповідач був не згодним із наданням комерційних пропозицій з додатковими вимогами, які не відповідали вихідним даним по завданню на проектування (Додатку №1 до Договору) та у зв`язку з цим при повторному поданні проектної документації на відомчу експертизу дане зауваження Підрядником не усувалось, про що Відповідач повідомляв Позивача (листи Відповідача від 19.04.2023 №БГ-148-243, від 27.07.2023 року № БГ-148-484).

На думку відповідача суд першої інстанції не прийняв до уваги, що лише 28.08.2023 листом №ТОВВИХ-23-11866 Позивачем у наданому переліку зауважень було знято вищезазначене зауваження, про яке Акціонерне товариство "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" повідомляв листами від 19.04.2023 №БГ-148-243 та від 27.07.2023 листом № БГ-148-484, тобто через 4 місяці.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025, матеріали апеляційної скарги, Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" у судовій справі №910/8783/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Андрієнко В.В., судді Шапран В.В., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства " міста Києва від 21.11.2024 року у справі №910/8783/24 за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

23.01.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому позивач просив суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів 23.04.2021 між Товариством та Підприємством укладено договір на виконання проектно-вишукувальних робіт № , за умовами якого останнє зобов`язалося за дорученням замовника на свій ризик, власними та залученими силами і засобами виконати проектно-вишукувальні роботи по об`єкту: "Будівництво газопроводу-відводу та газорозподільної станції для газопостачання міста Могилів-Подільський Вінницької області (за межами населеного пункту). (Стадія "ТЕО") (Будівельні роботи та поточний ремонт 45000000-7)", зазначені в завданні на проектування № 20.72.11 (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього правочину, здійснити проходження відомчої експертизи, експертизи в експертній організації та їх супровід, а Товариство - прийняти результати таких робіт (проектну документацію та експертний звіт експертної організації), а також сплатити їх вартість.

Означений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 1.1. договору склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються до виконання Підприємству, визначені завданням на проектування (додаток № 1) та кошторисом на проектні роботи (додаток № 2), які є невід`ємними частинами цієї угоди.

Підприємство відповідно до календарного графіку виконання проектних робіт (додаток № 3) зобов`язується виконати роботи впродовж 696 календарних днів з дати укладення цього правочину (пункт 1.2. договору в редакції додаткової угоди від 12 грудня 2022 року № 3).

За пунктом 2.1. вказаного правочину його ціна становить 5 472 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. та 3.4. договору оплата за виконані роботи здійснюється згідно з календарним графіком (додаток № 3) на поточний рахунок підрядника у межах ціни цієї угоди в такому порядку: оплата за виконані підрядником роботи проводиться проміжними платежами на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт у строк не пізніше 30-ти календарних днів з дати підписання вказаних актів за вирахуванням 10%, що утримуються замовником до моменту передачі йому повного комплекту проектної документації та позитивного експертного звіту експертної організації. Остаточний розрахунок за договором здійснюється протягом 30-ти календарних днів з дати підписання акта здачі-приймання виконаних робіт по останньому етапу згідно з календарним графіком (додаток № 3).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що Підприємство відповідає перед Товариством за якість і відповідність робіт вимогам, установленим державними стандартами, завданню на проектування (додаток № 1), кошторису на проектно-вишукувальні роботи (додаток № 2) та умовам цього правочину.

За пунктами 4.3. та 4.4. вказаного правочину місце виконання робіт - за місцезнаходженням Підприємства та на об`єкті проектування; місцезнаходження об`єкта - в адміністративних межах Вінницької області.

Відповідно до пунктів 4.11. та 4.12. договору Підприємство відповідає за неналежне виконання умов договору, а також за недоліки (недоробки) проектної документації, включаючи недоліки (недоробки) в частині інженерно-геологічних та інженерно-геодезичних робіт, які можуть бути виявлені згодом у ході будівництва. Після усунення всіх зауважень Товариства щодо виконаної проектної документації та отримання листа-повідомлення замовника про завершення відомчої експертизи проектної документації, Підприємство ініціює та супроводжує проходження експертизи проектної документації в експертній організації на підставі договору з експертною організацією.

За умовами пункту 4.13. вказаного правочину в разі об`єктивних (документально підтверджених) обставин сторони мають право ініціювати продовження терміну виконання робіт, про що сторонами оформляється відповідна додаткова угода.

Підприємство після виконання робіт згідно з календарним графіком (додаток № 3) передає Товариству в електронному вигляді з дотриманням вимог завдання на проектування (додаток № 1) проектну документацію для проведення відомчої експертизи замовника разом із супровідним листом. Товариство після отримання електронної версії проектної документації зобов`язане прийняти й провести відомчу експертизу, за результатами якої надати лист-повідомлення про завершення відомчої експертизи проектної документації або лист з переліком зауважень, які Товариство повинно усунути з наданням скоригованої проектної документації (пункти 5.1. та 5.2. зазначеної угоди).

За умовами пунктів 5.5.- 5.7. договору Товариство зобов`язане прийняти виконані роботи та протягом 5-ти днів підписати акт здачі-приймання виконаних робіт або надати мотивовану відмову від його підписання. Товариство протягом 5-ти днів після підписання акта здачі-приймання виконаних робіт зобов`язується повернути Підприємству один примірник оформленого акта. Підписання Товариством актів здачі-приймання виконаних робіт вцілому по договору є підставою для проведення розрахунків за ці роботи.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. вказаного правочину Товариство має право: вимагати від Підприємства своєчасного, повного та якісного виконання робіт, безоплатного усунення недоліків (недоробок), що виникли внаслідок допущених Підприємством порушень умов і порядку виконання робіт; вносити пропозиції щодо змін і доповнень до проектної документації, щодо складу, обсягів і вартості робіт, шляхом письмового оформлення змін до завдання на проектування (додаток № 1), з укладанням відповідної додаткової угоди до договору.

Пунктом 6.5. договору передбачено, що Підприємство зобов`язано попередити Товариство, якщо розпорядження останнього можуть нести небажані наслідки, а також інформувати останнє про виявлення неможливості отримання очікуваних результатів роботи.

У пункті 6.6. договору Підприємство зобов`язалося якісно та своєчасно виконати роботи відповідно до завдання на проектування (додаток № 1) та умов даного правочину.

Відповідно до пункту 7.1. договору при неможливості виконати окремі частини робіт власними силами і засобами Підприємство має право, за письмовою згодою Товариства, залучати третіх осіб (кваліфікованих спеціалістів чи спеціалізовані проектні організації) (субпідрядників), відповідаючи перед замовником за результати їх роботи.

За порушення строків виконання робіт Підприємство сплачує Товариству пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів - Підприємство додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості робіт, з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання своїх зобов`язань (пункти 8.3.- 8.4. вказаного правочину).

У пункті 14.1. договору зазначено, що внесення змін до нього можливе за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою.

Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 19 квітня 2023 року. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього правочину (пункт 12.1. договору в редакції додаткової угоди від 12 грудня 2022 року № 3).

У додатках №№ 1 та 2 сторони погодили завдання на виконання обумовлених договором робіт, а також кошторис.

За умовами додатку № 3 до договору (у редакції додаткової угоди від 12 грудня 2022 року № 3) сторони погодили календарний графік виконання робіт у три етапи: І етап - виконання робіт "Інженерно-геологічні, інженерно-геодезичні та інженерно-гідрологічні роботи", вартістю 3 255 200,02 грн без ПДВ. Початок виконання робіт за І етапом - дата укладення договору; ІІ етап - розробка та погодження основних технічних рішень, вартістю 296 200,00 грн без ПДВ. Початок виконання робіт за ІІ етапом - дата завершення робіт по І етапу (підписання акта здачі-приймання); ІІІ етап - розробка стадії "Техніко-економічне обґрунтування", проходження відомчої експертизи Товариства та експертизи в експертній організації, вартістю 1 008 599,98 грн без ПДВ. Початок виконання робіт за ІІІ етапом - з дати завершення робіт по ІІ етапу (підписання акта здачі-приймання). Загальний термін завершення робіт - протягом 696 календарних днів від дати їх початку.

Судом встановлено, що строк виконання обумовлених договором робіт та строк дії вказаного правочину неодноразово продовжувався сторонами за додатковими угодами: від 22 квітня 2022 року № 1, від 29 липня 2022 року № 2 та від 12 грудня 2022 року № 3.

З матеріалів справи вбачається, що Підприємство виконало та передало позивачу результати обумовлених договором робіт, а Товариство - їх прийняло, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів здачі-приймання робіт: за І етапом - від 19 жовтня 2021 року № 10/21 на суму 3 906 240,02 грн з ПДВ; за ІІ етапом - від 7 червня 2022 року № 08/22 на суму 355 440,00 грн з ПДВ; за ІІІ етапом - від 9 жовтня 2023 року № 15/23 на суму 1 210 319 грн з ПДВ. Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень і зауважень, а також скріплені їх печатками.

У зв`язку з порушенням Підприємством умов договору в частині своєчасного виконання ІІІ етапу робіт, Товариство нарахувало передбачені пунктом 8.3. договору штраф у розмірі 84 772,40 грн і пеню за період з 21 березня 2023 року по 20 вересня 2023 року в загальному розмірі 222 698,88 грн та звернулося до відповідача з відповідною претензією від 5 березня 2024 року № 10 (вих. № ТОВВИХ-24-3362). Однак, вказана претензія була залишена відповідачем без задоволення та виконання.

Оскільки відповідач залишив означену претензію без задоволення, Оператор ГТС вирішив звернутися до господарського суду міста Києва з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1 статті 837 Цивільного кодексу України).

Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що за своєю правовою природою він є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Відповідно до статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовано факт порушення останнім строку виконання робіт, передбачений пунктом 1.2. договору та календарним графіком (у редакції додаткової угоди від 12 грудня 2022 року № 3).

Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, у якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за порушення строків виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом чи договором, стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів - додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Слід також зазначити, що штрафні санкції, передбачені частиною 2 статті 231 ГК України, застосовуються у разі порушення строків виконання не грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що позивач відноситься до суб`єктів господарювання, які належать до державного сектора економіки, в силу приписів частини 2 статті 22 ГК України, за змістом якої до суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Оскільки заявлені Товариством до стягнення суми пені в розмірі 222 698,88 грн та штрафу в розмірі 84 722,40 грн, нараховані в зв`язку з простроченням виконання Підприємством негрошового зобов`язання понад 30 календарних днів, є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору, позов про стягнення з відповідача вказаних сум є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність його вини в порушенні строків виконання обумовлених договором робіт, з огляду на порушення самим позивачем умов цього правочину в частині своєчасного надання вихідної інформації, а також надання ним зауважень до вже виконаних робіт, які не охоплюються попередньо погодженим завданням, з огляду на таке.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні й інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника (стаття 888 ЦК України).

Статтею 891 ЦК України встановлено, що підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об`єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов`язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підрядник зобов`язаний, зокрема: виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт (стаття 887 вказаного Кодексу).

Разом із цим, згідно з приписами статті 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Аналогічні положення містить стаття 221 ГК України, згідно з якою кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором. У разі якщо кредитор не виконав дій, зазначених у частині першій цієї статті, за погодженням сторін допускається відстрочення виконання на строк прострочення кредитора.

Згідно з частиною 3 статті 220 ГК України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що Товариство зобов`язане вчасно надати всі необхідні вихідні дані для розробки проектної документації, надати доступ до існуючого об`єкту, визначеного в пункті 4.3. договору, а також своєчасно розглянути проектну документацію та надати зауваження.

Підприємство завчасно і в письмовій формі інформує Товариство про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт з незалежних від нього обставин (пункт 4.6. договору).

Судом встановлено, що на виконання умов цієї угоди позивач затвердив та передав відповідачу завдання від 4 вересня 2022 року № 20.72.11 з додатками до нього, зокрема, погодженими з боку замовника вихідними даними, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями вищевказаних документів.

Відтак, Товариство виконало свої зобов`язання, передбачені умовами договору та вищевказаними нормами ЦК України, у повному обсязі.

Про належне виконання позивачем умов договору свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення замовником своїх зобов`язань за цим правочином в частині надання необхідних вихідних даних для виконання усього обсягу робіт за договором.

У свою чергу, порядок та строк надання додаткової вихідної інформації позивачем на запит Підприємства, здійсненим лише на ІІІ (останньому) етапі робіт, умовами договору не встановлені.

У договорі також не встановлено жодних термінів для розгляду Товариством запитів на надання додаткових вихідних даних для розробки проектної документації, а також надання зауважень до проектної документації.

Відтак, порушення Товариством передбачених договором та вищевказаними нормами ЦК України зобов`язань судом не встановлено.

У свою чергу, у матеріалах справи відсутнє повідомлення відповідача як у порядку пункту 4.6. договору про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт, зокрема, у зв`язку з ненаданням замовником необхідних вихідних даних та необхідності виконання ним додаткових робіт з метою усунення недоліків, викладених у зауваженнях Товариства, так і звернення Підприємства до позивача в порядку статті 888 ЦК України про необхідність погодження останнім відступлення від вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування й виконання пошукових робіт, у разі, якщо відповідач вважав надані позивачем зауваження такими, що не охоплюються попереднім завданням.

Крім того, відповідач не був позбавлений права й можливості в порядку, встановленому пунктом 6.5. договору попередити Товариство про неможливість отримання очікуваних результатів роботи. Однак, таке попередження, адресоване позивачу, у матеріалах справи теж відсутнє і відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Однак, всупереч приписам вищевказаної норми ГК України, відповідач не вчинив жодних дій та не скористався передбаченими пунктами 4.13., 7.1. та 6.2. договору правами та механізмами на продовження строку виконання робіт (до закінчення строку дії договору), не висловлював претензій та зауважень щодо зміни умов наданого ним завдання без укладання відповідної додаткової угоди, а також не залучав субпідрядників, з метою належного та своєчасного виконання умов укладеного між сторонами правочину й уникнення відповідальності за його порушення. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні й відповідачем надані не були.

Оскільки відповідач не довів жодними належними та допустимими доказами фактів прострочення Товариством його зобов`язань за договором підряду, погодження між сторонами в установленому законом порядку відстрочення виконання відповідачем його зобов`язання на більш тривалий строк та наявності інших підстав для звільнення відповідача від нарахованих штрафних санкцій, передбачених пунктом 8.3. договору та чинним законодавством, суд дійшов висновку про необґрунтованість вищевказаних доводів Підприємства.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/8783/24 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/8783/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/8783/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Л.Г. Сітайло

В.В. Шапран