ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1414/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84; ідентифікаційний код 14313866)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" (51927, м. Кам`янське Дніпропетровської обл., вул. Криворізька, буд. 1А; ідентифікаційний код 40223231)

про стягнення 30 253 грн. 71 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1371/25 від 26.03.2025) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" 30 253 грн. 71 коп., що складає 15 433 грн. 71 коп. - пені та 14 820 грн. 00 коп. - штрафу за договором поставки від 15.12.2023 №17/500-Юр.

Також просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Слід відзначити, що ухвалу суду від 31.03.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було доставлено до електронного кабінету відповідача 31.03.2025 о 18:55 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, долученою судом до матеріалів справи (а.с.72).

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 31.03.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 02.06.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів сплати нарахованих позивачем штрафних санкцій, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між Казенним підприємством "Науково-виробничий комплекс "Іскра", правонаступником якого є позивач - Акціонерним товариством "Науково-виробничий комплекс "Іскра", як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання", як постачальником, було укладено договір поставки від 15.12.2023 №17/500-Юр (надалі - Договір) (а.с. 13-16).

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" у 2024 році звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" про стягнення 22 687 грн. 43 коп., у тому числі штрафу в сумі 13 587 грн. 00 коп. та пені в сумі 9 100 грн. 43 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі №904/5198/24 позовну заяву Акціонерного товариства «Науково-виробничий комплекс "Іскра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" про стягнення 22 687 грн. 43 коп. задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" (51927, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Криворізька, буд. 1 А, ) на користь Акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" (69071, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84, ) 22 687,43 грн (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят сім гривень 43 копійки), в тому числі штраф у сумі 13 587 грн (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень 00копійок), пеню в сумі 9 100,43 грн (дев`ять тисяч сто гривень 43 копійки), судовий збір у сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі №904/5198/24 встановлено, що:

- 15.12.2023 між Казенним підприємством "Науково-виробничий комплекс "Іскра" (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" (далі постачальник) укладено договір поставки № 17/500-юр;

- 31.05.2024 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 № 1280 "Про перетворення казенного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" в акціонерне товариство Казенне підприємство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" () припинено шляхом реорганізації в Акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" (), 100 відсотків акцій якого належать державі;

- згідно з пунктом 1.1 Статуту Акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Іскра", затвердженого наказом Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" від 15.05.2024 №335, Акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" є юридичною особою, 100 відсотків акцій якого належать державі. Товариство утворене внаслідок припинення шляхом реорганізації Казенного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" в порядку перетворення відповідно до Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". З дня його державної реєстрації товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Казенного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Іскра";

- згідно з пунктом 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар згідно специфікації № 1 (додаток до договору № 1), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його вартість на умовах, передбачених договором;

- відповідно до пункту 1.2 Договору найменування товару, його кількість, код класифікатора ДК 021:2015, місце поставки, строк поставки, ціна товару за одиницю та по позиціям, а також загальна вартість товару, постачання якого буде здійснюватися згідно договору, вказується в специфікації № 1 (додаток до договору № 1), яка з моменту підписання сторонами складає невід`ємну частину договору;

- відповідно до пункту 2.1 Договору загальна ціна договору складається з загальної вартості товару, поставленого протягом дії цього договору та становить 194 100 грн 00 коп. (сто дев`яносто чотири тисячі сто гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 32 350 грн 00 коп.;

- згідно з пунктом 2.3 Договору оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів в сумі, визначеній в специфікації № 1 (додаток до договору № 1), на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі;

- відповідно до пункту 2.4 Договору датою оплати товару є дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника;

- згідно з підпунктом 3.1.4 пункту 3.1 Договору постачальник зобов`язаний відвантажити товар на територію покупця (передати перевізнику, призначеному покупцем/представнику покупця тощо) для проходження контролю в строки, кількості та у відповідності до номенклатури, що визначені в специфікації № 1 (додаток до договору № 1), з наданням наступних документів:

- рахунок-фактура;

- товарно-транспортна накладна (ф. № 1-ТН);

- видаткова накладна;

- сертифікат якості на деталь ПЛ8.230.241 "Фланець" (номер плавки, хімічний склад, механічні властивості: межа плинності або тимчасовий опір, відносне подовження та ударна в`язкість);

- документ, який підтверджує відповідність вимогам та розмірам креслення (карта обмірів з відміткою ВТК на модельну оснастку ПЛ0219.0116М та деталь ПЛ8.230.241);

- екземпляр креслення модельної оснастки ПЛ0219.0116М;

- специфікація модельної оснастки ПЛ0219.0116М (з вказанням переліку, кількості, розмірів та ваги комплектуючих) з відміткою технічного фахівця та ВТК виконавця;

- податкова накладна у електронній формі, зареєстрована згідно чинного законодавства;

- на підставі пункту 4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України;

- згідно з пунктом 4.7 Договору сплата неустойки (штрафу, пені), відсотків за користування коштами, а також відшкодування збитків не звільняє сторону від обов`язку виконання зобов`язань за договором;

- відповідно до пункту 9.6 Договору договір набирає сили з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2026 року, а в частині гарантійних обов`язків до їх виконання;

- 15.12.2023 сторонами підписано та скріплено печатками специфікацію №1 згідно з пунктами 1, 3, 4, 9 якої постачальник мав поставити покупцю товар: ПЛ0219.0116М "Модельне оснащення на фланець" (для лиття в піщано-глинисті форми) та ПЛ8.230.241 "Фланець", загальною вартістю сто дев`яносто чотири тисячі сто грн 00 коп., в тому числі ПДВ 32 350 грн; строк поставки: 90 календарних днів; умови оплати:

- 50% вартості товару (аванс) покупець оплачує на протязі 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після отримання покупцем рахунку на оплату.

- 50% вартості товару покупець оплачує на протязі 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту поставки та проходження вхідного контролю товару за кількістю та якістю на складі постачальника;

- 13.09.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до пункту 1 якої сторони погодили внести зміни до специфікації № 1 від 15.12.2023 до Договору та викласти її в редакції, що додається до даної додаткової угоди; попередню редакцію специфікації № 1 від 15.12.2023 (додаток № 1) вважати такою, що втратила чинність;

- згідно з пунктами 1, 3, 4, 9 специфікації №1 від 13.09.2024 постачальник мав поставити покупцю товар: ПЛ0219.0116М "Модельне оснащення на фланець" (для лиття в піщано-глинисті форми) та ПЛ8.230.241 "Фланець", загальною вартістю сто дев`яносто чотири тисячі сто грн 00 коп., в тому числі ПДВ 32 350 грн; строк поставки: до 20.09.2024; умови оплати:

- 50% вартості товару (аванс) покупець оплачує на протязі 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після отримання покупцем рахунку на оплату.

- 50% вартості товару покупець оплачує на протязі 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту поставки та проходження вхідного контролю товару за кількістю та якістю на складі постачальника;

- Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" виставлено рахунок на оплату № 418 від 27.12.2023 на суму 194 100 грн;

- Акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" вказаний рахунок оплатило, що підтверджується платіжними інструкціями № 13577 від 29.12.2023 на суму 97 050 грн та № 65 від 04.01.2024 на суму 97 050 грн;

- позивач стверджує, що станом на 25.11.2024 товар за Договором не поставлений, тому нараховані штрафні санкції, які відповідачем не сплачені, що і стало причиною звернення до суду з позовом про стягнення штрафу в сумі 13 587 грн та пені в сумі 9 100,43 гривень;

- умовами специфікації № 1 від 13.09.2024 до Договору сторони визначили строк поставки товару до 20.09.2024 року;

- доказів на підтвердження своєчасної поставки товару за Договором Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" не надало, доводи Акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" щодо наявності прострочення не спростувало.

Позивач зазначає, що 13.12.2024 відповідач частково здійснив поставку товару відповідно до Специфікації № 1 від 13.09.2024 в редакції Додаткової угоди № 3, а саме: поставив ПЛ8.230.241 "Фланець" в кількості 1 штука на загальну суму 74 100 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 13.12.2024 № 858 (а.с. 20).

Як вбачається, після отримання товару комісією позивача було складено акт 31.12.2024 №2697/133 на предмет розгляду питання можливості використання деталі після обробки на сторонньому підприємстві. Комісією було вирішено деталь ПЛ8.230.241 Фланець у кількості 1 штука не приймати і повернути постачальнику на доопрацювання (а.с.21-25).що свідчить видаткова накладна № 4 від 20.01.2025.

В подальшому товар - ПЛ8.230.241 "Фланець" в кількості 1 штука на загальну суму 74 100 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ позивачем за видатковою накладною (передача) від 20.01.2025 №4 було повернуто відповідачеві (а.с. 26).

Позивач зазначає, що, оскільки у двадцятиденний строк доопрацьований товар відповідачем не повернуто, то у відповідності до пункту 4.5 Договору позивачем нараховано штраф у розмірі 20% вартості товару неналежної якості або некомплектного, що складає 14 820 грн. 00 коп., а також за порушення відповідачем строку поставки товару позивачем нараховано пеню в розмірі 15 433 грн. 75 коп., що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до параграфу 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умовами специфікації № 1 від 13.09.2024 до Договору строк поставки товару є таким, що настав - 20.09.2024.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: - за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З аналізу наведених положень статті 231 Господарського кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Як вбачається зі статуту позивача, 100 відсотків акцій Акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" належать державі (а.с. 27-43).

Судом встановлено, що сторонами у Договорі погоджено розмір штрафних санкцій, що є відмінним від розміру, встановленого частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

Щодо нарахування штрафу в розмірі 20%

Пунктом 4.5 Договору визначено, що у випадку постачання товару, який не відповідає по якості діючим стандартам, технічним умовам та умовам даного договору, а також якщо поставлений некомплектний товар, постачальник сплачує штраф у розмірі 20% вартості товару неналежної якості або некомплектного. Якщо постачальник у двадцятиденний термін з моменту одержання обґрунтованої претензії усунув виявлені недоліки (замінив або доукомплектував товар) - штраф не сплачується.

Як вбачається, позивачем нараховано штраф в розмірі 20% від вартості товару неналежної якості в розмірі 14 820 грн. 00 коп. (74 100,00 х 20%).

З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2024 за видатковою накладною №858 відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 74 100 грн. 00 коп.

Проте, на підставі акту від 13.12.2024 №2697/133 позивачем було вирішено повернути поставлений товар повернути на доопрацювання та за видатковою накладною (передача) від 20.01.2025 №4 товар було повернуто відповідачеві.

В подальшому позивачем на адресу відповідача було скеровано претензію від 13.02.2025 №12/3-Юр, якою позивач, зокрема, вимагав відповідача виконати свої зобов`язання за Договором (а.с. 17-19).

З наданого позивачем опису вкладення до цінного листа вбачається, що вказана претензія була відправлена на адресу відповідача поштовим оператором зв`язку АТ "Укрпошта" 14.02.2025 (поштове відправлення №145) (а.с. 19).

З долученої судом до матеріалів справи роздруківки трекінгу з вебпорталу АТ "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення, у якому містилася претензія позивача 01.03.2025 було повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 73).

При цьому суд зазначає, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, листи, що повернулися з відміткою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Враховуючи викладене, претензія від 13.02.2025 №12/3-Юр вважається врученою відповідачеві 01.03.2025.

Відповідно, останнім днем двадцятиденного строку, в межах якого відповідач міг замінити товар без сплати штрафу, встановленого пунктом 4.5 Договору, є - 21.03.2025 (01.03.2025 + 20 днів).

Отже, станом на 26.03.2025 (на день формування позивачем позовної заяви в системі "Електронний суд") двадцятиденний строк, передбачений пунктом 4.5 Договору є таким, що сплинув.

Таким чином, нарахування позивачем штрафу в розмірі 14 820 грн. 00 коп. на підставі пункту 4.5 Договору є правомірним та обґрунтованим, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахування пені

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.3 Договору за порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені.

Суд зауважує, що умова Договору про сплату пені за кожний день прострочення не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 925/1386/19, від 12.03.2020 у справі № 907/65/18, від 22.08.2019 у справі № 914/508/17 та від 07.06.2019 у справі № 910/23911/16.

Отже, нарахування пені, передбаченої пунктом 4.3 Договору, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання з поставки товару мало бути виконано.

Відповідно до умов специфікації № 1 від 13.09.2024 до Договору строк поставки товару - до 20.09.2024.

Враховуючи викладене, останній день нарахування пені, передбаченої пунктом 4.3 Договору, - 21.03.2025.

Як вбачається, позивачем за порушення відповідачем строку поставки товару за Договором, нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 26.11.2024 по 25.03.2025 включно в розмірі 15 433 грн. 71 коп., а саме:

- за період з 26.11.2024 по 12.12.2024 включно в розмірі 894 грн. 87 коп.;

- за період з 21.01.2025 по 25.03.2025 включно в розмірі 3 832 грн. 90 коп.;

- за період з 26.11.2024 по 21.03.2025 включно в розмірі 10 705 грн. 94 коп.

Після перевірки розрахунку судом, з урахуванням вимог частини 6 статті 232 Господарського кодексу України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 15 186 грн. 03 коп. за загальний період з 26.11.2024 по 21.03.2025 включно.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 402 грн. 57 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84; ідентифікаційний код 14313866) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" (51927, м. Кам`янське Дніпропетровської обл., вул. Криворізька, буд. 1А; ідентифікаційний код 40223231) про стягнення 30 253 грн. 71 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" (51927, м. Кам`янське Дніпропетровської обл., вул. Криворізька, буд. 1А; ідентифікаційний код 40223231) на користь Акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84; ідентифікаційний код 14313866) 14 820 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп. - штрафу, 15 186 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят шість) грн. 03 коп. - пені та 2 402 (дві тисячі чотириста дві) грн. 57 коп. - витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

04.06.2025