УХВАЛА

02 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/491/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульський Г. М. - головуючий, Рогач Л. І., Краснов Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 (колегія суддів: Богацька Н. С. - головуючий, Діброва Г. І., Принцевська Н. М.)

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації

до: 1) Білгород-Дністровської районної державної (військової) адміністрації

2) Приватної фірми ?Артек?

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державного спеціалізованого господарського підприємства ?Ліси України?

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської районної державної (військової) адміністрації, Приватної фірми ?Артек?, у якому просив:

- усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення та визнати незаконним і скасувати розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 23.11.2009 за № 1481/А-2009 ?Про затвердження ПФ ?Артек? проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована на березі річки Дністер Білгород-Дністровського району для будівництва та експлуатації човнової станції»;

- усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 25.08.2010, укладеного між Білгород-Дністровською РДА та ПФ ?Артек?, зареєстрованого у Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства ?Центр державного земельного кадастру? Одеської регіональної філії з записом № 00 від 01.10.2010;

- усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом зобов`язання ПФ ?Артек? повернути у розпорядження держави в особі Одеської ОДА земельну ділянку загальною площею 0,3131 га з кадастровим номером :01:001:0362;

- скасувати у Поземельній книзі запис від 28.08.2016 № 001 на земельну ділянку загальною площею 0,3131 га з кадастровим номером :01:001:0362 в частині відомостей про категорію земель: землі водного фонду; код цільового призначення: 1.10.08 для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей; вид використання земельної ділянки: для будівництва та експлуатації човнової станції на березі річки Дністер.

Позов мотивовано тим, що спірна земельна ділянка входить до складу державного лісового фонду, відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення, станом на теперішній час її постійним користувачем є філія ?Одеського лісового господарства? Біляївського лісництва Південного лісового фонду Державного спеціалізованого господарського підприємства ?Ліси України? на підставі планово-кортографічних матеріалів лісовпорядкування, а її дійсним розпорядником - Одеська ОДА. Проте, Білгород-Дністровська РДА, не будучі наділеною жодними повноваженнями, без попереднього вилучення у постійного користувача, фактично розпорядилася землею лісогосподарського призначення. Крім того, своїм розпорядженням спірну земельну ділянку незаконно віднесено до земель водного фонду з видом використання для будівництва та експлуатації човнової станції на березі річки Дністер.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.10.2024 (суддя Желєзна С. П.), у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що прокурор не довів тих обставин, з якими пов`язував свої вимоги.

Оскарженою постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 15.04.2025, вказане рішення суду скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково, зокрема, скасовано у Поземельній книзі на земельну ділянку загальною площею 0,3131 га з кадастровим номером :01:001:0362 запис від 28.08.2016 № 001 в частині відомостей про категорію земель: землі водного фонду; код цільового призначення: І.10.08 для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей; вид використання земельної ділянки: для будівництва та експлуатації човнової станції на березі річки Дністер.

Свій висновок, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній у касаційному порядку частині обґрунтував тим, що спірна земельна ділянка відповідно до матеріалів лісовпорядкування розташована у кварталі 31 Біляївського лісництва, відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення і відповідно до вимог статті 84 Земельного кодексу України може перебувати виключно у державній власності. Між тим, у Поземельній книзі відносно земельної ділянки внесено запис № 001 у розділі 1, за яким категорія земель землі водного фонду, код виду цільового призначення І.10.08 для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей. Також апеляційний суд зазначив, що за негаторним позовом позовна давність та наслідки її спливу не поширюються.

12.05.2025 до Верховного Суду через електронні засоби зв`язку ?Електронний суд? Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подало касаційну скаргу на вказану постанову суду, у якій просить її скасувати в оскаржуваній частині (скасування запису у Поземельній книзі на земельну ділянку) та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає не відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Вивчивши доводи, викладені у касаційній скарзі, та дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

У пунктах 7.6 - 7.8 Рішення Конституційного Суду України 22.11.2023 у справі № 10 - р(ІІ)/2023 вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 911/4065/16 (предмет позову про визнання незаконним та скасування наказу та запису в Поземельній книзі) постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017, якою позов було задоволено, залишив у силі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаюче нове про задоволення позову, апеляційний суд свій висновок мотивував тим, що під час прийняття відповідачем спірного наказу, останнім не було дотримано положень статей 116, 141, 149, 151, 79, 791 Земельного кодексу України, положень Законів України "Про землеустрій" та "Про державний земельний кадастр".

Ухвалюючи зазначену постанову Верховний Суд застосував і положення Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

В іншій справі № 925/902/20 (постанова від 07.09.2022) зі спору про визнання недійсним рішення, визнання права постійного користування, скасування державної реєстрації земельних ділянок і зобов`язання вчинити певні дії, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій Верховний Суд застосував положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" та пунктів 50, 51, 57, 60, 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 № 1051.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Отже, є висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладено у постановах Верховного Суду, що у розумінні пункту 5 частини 1 статті 293 ГПК України є достатньою підставою для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Інших підстав, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі, Верховним Судом не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для відкриття касаційного оскарження, наведених скаржником, відповідно до вимог ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 293 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 у справі № 916/491/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Л. І. Рогач

Є. В. Краснов