ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
"05" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2176/25
Згідно зі ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Серед документів, які додаються заявником відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, визначено копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
З наданої до заяви копії договору № 1009/м16 на вивіз твердих побутових відходів від 15.03.2016 р. вбачається, що згідно з п. 1.1 договору виробник на умовах, передбачених дійсним договором, здійснює послуги зі збирання та вивозу твердих побутових відходів, які утворюються у процесі господарської діяльності замовника та розміщених останнім у контейнери для збирання ТПВ, наданих йому у тимчасове користування виробником, а замовник оплачує надані послуги на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п. 5.2 договору від 15.03.2016 р. замовник здійснює оплату за надані послуги на поточний рахунок виробника не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим, в якому надавалися послуги. У випадку виникнення заборгованості з оплати за надані послуги замовник оплачує виробнику пеню відповідно до п. 6.2 договору.
Положенням п. 6.2 договору від 15.03.2016 р. визначено, що у випадку невиконання п. 5.2 цього договору, замовник сплачує виробнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується неустойка, від щомісячної вартості послуг за кожен наступний день несплати або несвоєчасної оплати послуг.
Відповідно до п. 6.4 договору від 15.03.2016 р. кожна сторона несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору та діючого законодавства.
При цьому заявник додає, що відповідно до додатку № 2 Розрахунок вартості послуг з вивозу ТВ від 15.03.2016 року до договору № 1009/м16 від 15 березня 2016 року, загальна вартість послуг з вивозу ТПВ складала 1585,88 грн. щомісячно.
Відповідно до додатку № 2 Розрахунок вартості послуг з вивозу ТПВ від 01.04.2019 р. до договору, загальна вартість послуг з вивозу ТПВ складала 2295,00 грн., в т.ч. ПДВ, щомісячно.
Також на підтвердження наведених в заяві обставин заявником надано засвідчені копії договору № 1009/м16 від 15 березня 2016 р.; додатку № 1 до договору на вивіз твердих побутових відходів; розрахунку вартості послуг з візового ТПВ; правил експлуатації контейнерів; акту приймання - передачі контейнерів від 15 березня 2016 р.; розрахунку вартості послуг з візового ТПВ; розрахунку вартості послуг з візового ТО; додатку від 01 січня 2020 р. до договору № 1009/м16 від 15 березня 2016 р.; претензії за вих. № 717 від 21 травня 2024 р.; протоколу № 001 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Варненська 12/2, проведених 16 березня 2019 р., за місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Варненська 12 Б (Будинок культури НВО УТОС); розрахунку з ОСББ Варненська 12корп.2; акту звірку за період 01.01.2022-10.03.2025 за розрахунками з ОСББ Варненська 12корп.2; додатку до заяви про видачу судового наказу ОСББ Варненська 12корп.2 - розрахунку штрафних санкцій; актів наданих послуг з вивезення ТПВ за грудень 2022 р., за січень 2023 р., за лютий 2023 р., за березень 2023 р., за квітень 2023 р., травень 2023 р., за червень 2023 р., за липень 2023 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в т.ч. електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Щодо вимог заявника про стягнення пені у розмірі 4134,31 грн., 3% річних в сумі 442,88 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1787,82 грн. за прострочення оплати за надані послуги, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Таким чином, заявником заявлено вимоги про стягнення із Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Варненське 12корп.2 грошових зобов`язань, що виникли внаслідок невиконання ним договору № 1009/м16 на вивіз твердих побутових відходів від 15.03.2016 р. в частині оплати вартості наданих послуг.
Таким чином, заявлені вимоги про стягнення із Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Варненське 12корп.2 пені, 3% річних та інфляційних втрат є грошовим зобов`язанням, що виникли внаслідок невиконання боржником договору № 1009/м16 на вивіз твердих побутових відходів від 15.03.2016 р. в частині оплати за надані послуги. Адже можливість нарахування пені, річних та інфляційних прямо визначено умовами п. 6.2 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України, а відтак вони нараховані за порушення грошового зобов`язання, яке мало місце в період дії договору, в межах строку його дії та в межах строку позовної давності, його розмір не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року по справі № 903/125/18.
В свою чергу боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу подати заяву про його скасування до суду, який його видав (ч. 1 ст. 157 ГПК України).
Керуючись ст.ст. 147-148,154,155 Господарського процесуального кодексу України, суд-
2. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
3. Повідомити заявника та боржника про те, що у відповідності до п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
4. Повідомити боржника, що:
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: ______________________________.
Наказ дійсний для пред`явлення до виконання у строки, визначені ст.12 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р.
Дата видачі судового наказу стягувачу: ____________________________________.
Суддя Петров Володимир Степанович