ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 м. Дніпро Справа № 904/4214/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансліт» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 (суддя Фещенко Ю.В.), повний текст додаткового рішення по справі складено 12.12.2024,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Молоко», с. Штомпелівка, Лубенського району, Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансліт», м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки № 44/2020/6 від 09.12.2020 в загальній сумі 4541800,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст вимог заяви та додаткового рішення суду першої інстанції.

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріон Молоко» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансліт» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 44/2020/6 від 09.12.2020 у загальному розмірі 4541800,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 позовні вимоги були задоволені частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 4538799,99 грн основного боргу, 1000,00 грн інфляційних втрат, 1000,00 грн 3% річних та 54489,60 грн витрат на сплату судового збору, а в решті позовних вимог відмовлено.

28.11.2024 позивач подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 200000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 заяву ТОВ «Оріон Молоко» про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Укртрансліт» на користь ТОВ «Оріон Молоко» 20000,00 грн - частину витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції ТОВ «Укртрансліт» оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить його скасувати у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю у позивача належних доказів обґрунтованості суми витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторона зобов`язана надати суду детальний опис наданих послуг та підтвердження фактичного понесення відповідних витрат. Така позиція узгоджується із судовою практикою, відповідно до якої розмір і склад витрат на правничу допомогу мають бути обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

Апелянт посилається на відсутність у даній справі наданих з боку позивача достатніх доказів обґрунтованості заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу. До матеріалів додано лише договір про надання правничої допомоги, ордер адвоката Сімейка А.М. та копію його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Водночас відсутня деталізація виконаних адвокатом робіт, не подано інформації про обсяг витраченого часу, характер виконаних завдань та інші обставини, що унеможливлює перевірку обґрунтованості заявленої суми 200 000 грн. Сама справа є нескладною, з незначним обсягом доказів (лише три специфікації, рахунки, платіжні інструкції та видаткові накладні) та не вимагала значних зусиль з боку представника. Крім того, позовні вимоги були задоволені лише частково, зокрема через неправомірне нарахування пені, що також впливає на оцінку співмірності витрат на правничу допомогу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність розміру витрат на правничу допомогу є помилковим, а самі витрати недоведені. На думку апелянта, це є підставою для скасування додаткового рішення суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України.

3. Короткий зміст вимог відзиву на апеляційну скаргу та його узагальнені доводи.

Позивач ТОВ «Оріон Молоко» не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Як вже зазначалося вище, у вересні 2024 року ТОВ «Оріон Молоко» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «Укртрансліт» про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем ТОВ «Укртрансліт» умов договору поставки від 09.12.2020 №?44/2020/6 у сумі 4?541? 800,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 позов було задоволено частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 4?538?799,99 грн основного боргу, 1?000,00 грн інфляційних втрат, 1?000,00 грн 3% річних та 54?489,60 грн витрат на сплату судового збору. В іншій частині позову було відмовлено. При цьому суд у тексті рішення не вирішив питання щодо компенсації витрат позивача, понесених у зв`язку з розглядом справи на оплату послуг професійного адвоката (правничу допомогу).

Згідно з ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не змогла до завершення судових дебатів подати докази, що підтверджують розмір судових витрат, вона має право подати заяву щодо розгляду цього питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідна заява має бути подана до закінчення судових дебатів.

ТОВ «Оріон Молоко», дотримуючись зазначеного процесуального порядку, вчасно подало заяву про ухвалення додаткового рішення до Господарського суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» 28.11.2024 (вх. №?55201/24, а. с. 116-121). У цій заяві позивач просив суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 200?000,00 грн.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказану заяву, встановив, що заяву подано позивачем у строки, передбачені статтями 221 та 244 ГПК України, з долученням до неї: договору про надання правничої допомоги; ордера адвоката Сімейка А.М.; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2024 між адвокатом Кізімою В.В. (адвокат-1), адвокатом Сімейком Артуром Миколайовичем (адвокат-2) (далі - адвокати) та ТОВ «Оріон Молоко» (далі - клієнт) був укладений договір про надання правничої допомоги (далі - договір, а. с. 31, 120), умовами п. 1.1. якого клієнт уповноважує адвокатів (як спільно, так і адвоката-1 та адвоката-2 самостійно та незалежно один від одного) бути його представником, здійснювати захист прав та охоронюваних законом інтересів клієнта і надавати клієнту необхідну правничу допомогу з представництва інтересів клієнта у судах, незалежно від територіальності, спеціалізації та інстанції, зокрема, в Господарському суді Дніпропетровської області, Центральному апеляційному господарському суді та Верховному Суді при розгляді (при здійсненні апеляційного провадження, касаційного провадження) господарської справи за позовом клієнта до ТОВ «Укртрансліт» про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та відсотків річних за договором поставки № 44/2020/6 від 09.12.2020.

У пункті 10 договору сторони визначили, що договір набуває чинності з дня його підписання клієнтом та хоча б одним адвокатом.

У пункті 2 договору сторони погодили, що згідно з договором адвокати (як спільно, так і кожний з адвокатів окремо та незалежно один від одного) мають право здійснювати від особи, яку вони представляють, усі її процесуальні права та обов`язки, крім перелічених у п. 4 договору, зокрема, з метою надання адвокатами правничої допомоги, що передбачена договором, а також для виконання представницьких функцій клієнт довіряє та уповноважує адвокатів на вчинення наступних дій: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань; вести переговори з боржником - ТОВ «Укртрансліт» виключно з питань погашення заборгованості за договором поставки № 5/2023/6 від 24.03.2023: від імені клієнта знайомитись з матеріалами справи та робити з них виписки: отримувати документи, будь-яку інформацію, копії судових рішень та інших документів; брати участь у судових засіданнях суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій: давати усні і письмові пояснення суду; представляти свої вимоги, аргументи, доводи, пояснення, розуміння, міркування, заперечення; складати, підписувати та подавати до суду всіх інстанцій всі заяви по суті справи (ст. 164 ГПК України) та всі заяви з процесуальних питань (ст. 169 ГПК України, а також будь-які інші документи (з правом підпису документів); оскаржувати (складати, підписувати та подавати) будь-які судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 3 договору всі процесуальні дії та/або будь-яка окрема процесуальна дія, на вчинення яких, відповідно до умов договору, від імені та в інтересах клієнта, уповноважені діяти адвокати, можуть бути вчинені, як спільно адвокатами, так і адвокатом-1 або адвокатом-2 самостійно та незалежно один від одного.

Пунктом 4 договору передбачено, що за даним договором адвокати не наділяються правом укладення мирової угоди, повної або часткової відмови від позову, відмови від поданої апеляційної та/або касаційної скарги.

Згідно з пунктами 5, 6 договору предметом договору є надання тільки тієї правничої допомоги, що вказана в пункті 1 договору. Клієнт не вправі вимагати від адвокатів надання правничої допомоги, що не відноситься до предмету договору.

У пункті 7 договору сторони визначили, що за надання правничої допомоги, передбаченої умовами договору, та представництво інтересів в суді, клієнт сплачує адвокатам винагороду (гонорар) в загальній сумі 200 000,00 грн. Розмір вказаної винагороди (гонорару) є фіксованим.

Відповідно до п. 8 договору виплата всього розміру винагороди (гонорару) може бути здійснена клієнтом, як на користь будь-якого адвоката в повному обсязі, так і в рівних частках на користь кожного адвоката окремо. Строк виплати винагороди (гонорару) встановлюється окремою угодою між адвокатами та клієнтом.

За результатом розгляду заяви, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог та ухвалив додаткове рішення від 10.12.2024, яким постановив стягнути з відповідача 20?000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що і є предметом апеляційного оскарження.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення від 10.12.2024 у цій справі, керувався приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), яка передбачає можливість компенсації судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Суд встановив, що правничу допомогу позивачу ТОВ «Оріон Молоко» надавав адвокат на підставі договору, що відповідає вимогам ст. 1, 26 і 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Витрати у вигляді сплаченого гонорару підтверджені належними доказами: договором, ордером, свідоцтвом адвоката та платіжним дорученням, що узгоджується з ч. 3 ст. 126 ГПК України. Заява про відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката була подана своєчасно, у межах процесуальних строків, передбачених ст. 221 і 244 ГПК України.

При оцінці розміру заявлених витрат у сумі 200 000 грн суд застосував принцип пропорційності (ст. 15, 124, 129 ГПК України). Врахувавши відсутність деталізації виконаних адвокатом робіт (зокрема опису витраченого часу, актів приймання-передачі послуг, рахунків тощо), суд дійшов висновку про недоведеність фактичного обсягу наданих послуг, що унеможливлює перевірку співмірності заявленої суми.

Крім того, суд звернув увагу на відносну простоту справи, що стосувалась стягнення заборгованості за договором поставки, не вимагала складного правового аналізу, не охоплювала публічний інтерес і не передбачала великого обсягу доказів. Керуючись критеріями реальності, необхідності та розумності витрат, передбаченими процесуальним законодавством та практикою Верховного Суду України і Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), суд зменшив суму компенсації до 20 000 грн, визнавши її співмірною з фактично наданими послугами. Залишок у 180 000 грн визнано надмірним та необґрунтованим.

Правова природа договору про правничу допомогу була правильно визначена як договір про надання послуг (відповідно до ст. 27 Закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та глави 63 Цивільного кодексу України), що підтверджує наявність фактичних витрат у межах сплаченого гонорару.

Центральний апеляційний господарський суд підтримує висновки місцевого суду, визнаючи їх законними, обґрунтованими та такими, що відповідають процесуальному законодавству і усталеній судовій практиці. Суд всебічно дослідив докази, об`єктивно оцінив складність справи та пропорційність витрат, а також врахував релевантну практику Верховного Суду та ЄСПЛ (зокрема справи «East/West Alliance Ltd v. Ukraine» та «Lavents v. Latvia»).

При визначенні суми відшкодування суд керувався критеріями дійсності, необхідності та розумності адвокатських витрат, беручи до уваги конкретні обставини справи і фінансовий стан сторін. Ці ж критерії застосовує ЄСПЛ при присудженні судових витрат на підставі ст. 41 Конвенції, визнаючи право заявника на компенсацію лише за умови доведення фактичності, неминучості та обґрунтованості розміру витрат.

Витрати на правничу допомогу належать до предмета доказування, і сторона, яка їх заявляє, зобов`язана надати відповідні документи: договір (доручення), підтвердження оплати (платіжні документи, касові чеки тощо). Відсутність таких підтверджень є підставою для відмови у компенсації.

Верховний Суд у низці постанов роз`яснив, що при розподілі судових витрат суд може відмовити у повному або частковому відшкодуванні витрат на правничу допомогу, навіть якщо рішення ухвалено на користь сторони, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, при визначенні розміру компенсації суд керується критеріями реальності, необхідності та розумності витрат, оцінюючи складність, обсяг послуг і фінансовий стан сторін. Це забезпечує баланс інтересів і відповідає вимогам національного законодавства та міжнародної судової практики.

Судова колегія ЦАГС підтримує додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 про часткове задоволення заяви ТОВ «Оріон Молоко» щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. Колегія вважає, що суд першої інстанції діяв у межах повноважень, належно оцінив докази та врахував вимоги процесуального законодавства і судову практику.

Апеляційна скарга ТОВ «Укртрансліт», мотивована недостатністю доказів і завищеним розміром заявлених витрат, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки той врахував всі надані документи та реальні обставини справи. Відсутність детального опису робіт адвоката не є підставою для повної відмови у компенсації, особливо враховуючи, що суд частково задовольнив заяву, зменшивши суму до обґрунтованого рівня.

Таким чином, додаткове рішення є законним, обґрунтованим і відповідає принципам процесуальної справедливості.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою відповідач не довів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування оскаржуваного додаткового судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, з підстав, викладених вище, дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 275 - 282 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансліт» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.06.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов