ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

04 червня 2025 року м. ХарківСправа № 922/1925/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву (вх.№ 1925/25 від 03.06.2025) Фізичної особи-підприємця Яковлєва Олега Валерійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Яковлєва Олега Валерійовича ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська М`ясна Компанія" (пр. Перемоги, буд. 147, м. Суми, 40020)
про заборону здійснення дій

ВСТАНОВИВ:

03.06.2025 до Господарського суду Харківської області через систему "Електронний суд" надійшла заява Фізичної особи-підприємця Яковлєва Олега Валерійовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви (вх.№ 1925/25 від 03.06.2025), в якій заявник просить суд:

1) Заборонити Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (, вул. Годзенка Дмитра, буд. 1, м. Київ, 01601) здійснювати дії щодо:

- державної реєстрації торговельної марки за заявкою № m202007877 від 27.04.2020 на підставі рішення Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" від 31.01.2024 № 18038/3М/24 про реєстрацію торговельної марки за заявкою № m202007877 від 27.04.2020;

- публікації відомостей про видачу свідоцтва на торговельну марку за заявкою № m202007877 від 27.04.2020 в офіційному бюлетені "Промислова власність";

- внесення будь-яких відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за заявкою № m202007877 від 27.04.2020.

2) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумська М`ясна Компанія" (, пр. Перемоги, буд. 147,м. Суми, 40020) передавати повністю або частково право власності на заявку на торговельну марку №m202007877 (дата подання 27.04.2020) іншим особам.

Подана заява обґрунтована тим, що Фізична особа-підприємець Яковлєв Олег Валерійович має намір звернутися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська М`ясна Компанія" про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумська м`ясна компанія" () здійснювати використання позначення "М`ясорубка", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованою торговельною маркою за Свідоцтвом №221406 від 10.01.2017.

ФОП Яковлєв О.В. зазначає, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається з метою недопущення неправомірної видачі ТОВ "СМК" Свідоцтва на торговельну марку та з метою недопущення зміни заявника за заявкою № m202007877 від 27.04.2020 як це відбулося з ТОВ "БІФПОСТАЧ" (попередня назва ТОВ "СУМИ ФУД РІТЕЙЛ") на ТОВ "СМК".

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Яковлєва Олега Валерійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх.№ 1925/25 від 03.06.2025), суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії та/або забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Близькі за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 30.06.2022 у справі №911/3616/21 (911/184/22).

Суд установив, що ФОП Яковлєв Олег Валерійович (РНОКПП НОМЕР_1 ) є Ліцензіатом відповідно до Ліцензійного договору № ЛД-01/2025 від 01.01.2025 (далі за текстом Договір) про передачу прав на використання торговельної марки "Мясоруbка" за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10.01.2017.

Згідно з п. 4.6. Договору Ліцензіат має всі матеріальні та процесуальні права при здійсненні захисту прав, що випливають зі свідоцтва, зазначеного в п. 2.1. даного Договору, в усіх державних та правоохоронних органах, установах та організаціях всіх форм власності та підпорядкування, в судах України, тощо.

27.05.2025 ФОП Яковлєву Олегу Валерійовичу стало відомо про використання торговельної марки "Мясоруbка" за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10.01.2017 ТОВ "СМК", що підтверджується чеком № від 27.05.2025.

Здійснивши пошук у спеціальній системі УКРНОІВІ, ФОП Яковлєв О.В. виявив, що ТОВ "СМК" є заявником на реєстрацію торговельної марки за заявкою № m202007877 домінуючим елементом якої є торговельна марка " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10.01.2017. Зазначена інформація є публічно доступною та наявною за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2

ФОП Яковлєву О.В. стало відомо, що заявником на торговельну марку №m202007877 від 27.04.2020 спочатку було ТОВ "БІФПОСТАЧ" (, попередня назва - ТОВ "СУМИ ФУД РІТЕЙЛ"), яке передало майнові права на заявку на торговельну марку № m202007877 від 27.04.2020 ТОВ "СМК".

На підтвердження вказаних обставин заявником подано копію заяви ТОВ "СУМИ ФУД РІТЕЙЛ" від 20.12.2021 та копію договору від 20.12.2021 про передачу (відступлення прав).

Заявник вважає, що ТОВ "СМК" неправомірно використовує торговельну марку "Мясоруbка" за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 221406 від 10.01.2017, у зв`язку з чим ФОП Яковлєв О.В. має намір подати до Господарського суду Харківської області позовну заяву з наступною позовною вимогою: "заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумська м`ясна компанія" () здійснювати використання позначення "М`ясорубка", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованою торговельною маркою за Свідоцтвом № 221406 від 10.01.2017".

Також суд установив, що 31.01.2024 Державною організацією "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" прийнято рішення №18038/3М/24 про реєстрацію торговельної марки за заявкою №m202007877 від 27.04.2020. Проте торговельну марку на підставі вказаної заявки станом на момент розгляду заяви (вх.№ 1925/25 від 03.06.2025) ще не зареєстровано.

Таким чином, під час розгляду справи про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумська м`ясна компанія" () здійснювати використання позначення "М`ясорубка", суд може встановити факт неправомірного використання ТОВ "СМК" вказаного позначення. Отже, дії Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" направлені на видачу ТОВ "СМК" Свідоцтва на торговельну марку на підставі заявки №m202007877 від 27.04.2020 тоді також будуть неправомірними.

Суд враховує, що видача ТОВ "СМК" Свідоцтва на торговельну марку на підставі заявки №m202007877 від 27.04.2020 (у разі задоволення позову) зробить неефективним захист прав позивача шляхом звернення до відповідача з вказаним вище позовом та зумовить необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав зокрема з позовом про визнання недійсною реєстрацію (свідоцтва) торговельної марки.

Враховуючи викладене, такий захід забезпечення позову як заборона УКРНОІВІ здійснювати дії щодо державної реєстрації спірної торговельної марки, публікації відомостей про видачу свідоцтва на спірну торговельну марку в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внесення будь-яких відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за заявкою №m202007877 від 27.04.2020 є адекватним і здатним забезпечити виконання рішення суду та ефективний захист прав (інтересів) у разі задоволення позовних вимог заявника.

Крім того, у разі зміна власника за заявкою №m202007877 від 27.04.2020 на третю особу, з наступним поданням до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" заяв про реєстрацію відповідних змін може невиправдано розширитись коло осіб, чиїх прав буде стосуватись рішення у справі, що зробить неефективним захист прав позивача шляхом звернення до відповідача з даним позовом.

У даному випадку матеріалами заяви підтверджено, що право власності на заявку на торговельну марку №m202007877 (дата подання 27.04.2020) вже було передано від ТОВ "БІФПОСТАЧ" (попередня назва ТОВ "СУМИ ФУД РІТЕЙЛ") до ТОВ "СМК".

Відтак, в силу об`єктивних обставин, існує ймовірність передачі прав на торговельну марку за заявкою №m202007877 (дата подання 27.04.2020) на користь третіх осіб, що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку із наявністю нового власника заявки на торговельну марку, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав.

Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на зареєстровані за оспорюваними свідоцтвами торговельні марки іншим особам, які не беруть участі в даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення господарського суду (аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/5916/18, від 05.08.2019 року у справі № 910/16586/18, від 03.11.2020 року у справі №910/7716/20).

Таким чином, обрані ФОП Яковлєвим О.В. заходи забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, а отже, й існує прямий зв`язок між заходами забезпечення позову і предметом майбутнього позову.

У даній справі встановлені судом обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів заявника у разі задоволення позову.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що реальне та ефективне виконання судового рішення в контексті превенції потенційних труднощів стосовно предмету спору у майбутньому слід розуміти так, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, повинна бути в тому числі захищена від необхідності подання наступних позовів, пов`язаних із предметом спору, підстави пред`явлення яких можуть виникнути через те, що в процесі розгляду спору мала місце зміна відповідних обставин.

Суд відмічає, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Суд звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення порушених його прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Господарський суд також взяв до уваги, що обрані заявником заходи забезпечення позову не будуть мати наслідком обмеження чи припинення господарської діяльності відповідача, а застосовуються як гарантія задоволення законних вимог заявника у разі задоволення позову. Вказаний захід має наслідком лише збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі № 914/120/19.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ФОП Яковлєва О.В. про забезпечення позову до подання позову.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 73, 74, 77, 79, 136, 137, 139, 140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Яковлєва Олега Валерійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх.№ 1925/25 від 03.06.2025) задовольнити.

2. Заборонити Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (, вул. Годзенка Дмитра, буд. 1, м. Київ, 01601) здійснювати дії щодо:

- державної реєстрації торговельної марки за заявкою № m202007877 від 27.04.2020 на підставі рішення Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" від 31.01.2024 № 18038/3М/24 про реєстрацію торговельної марки за заявкою № m202007877 від 27.04.2020;

- публікації відомостей про видачу свідоцтва на торговельну марку за заявкою № m202007877 від 27.04.2020 в офіційному бюлетені "Промислова власність";

- внесення будь-яких відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за заявкою № m202007877 від 27.04.2020.

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумська М`ясна Компанія" (, пр. Перемоги, буд. 147,м. Суми, 40020) передавати повністю або частково право власності на заявку на торговельну марку №m202007877 (дата подання 27.04.2020) іншим особам.

4. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову є виконавчим документом.

5. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 04.06.2025, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

6. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Стягувачем за даною ухвалою є: Фізична особа-підприємець Яковлєв Олег Валерійович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Боржниками за даною ухвалою є:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумська М`ясна Компанія" (пр. Перемоги, буд. 147, м. Суми, 40020, ідентифікаційний код 38136407);

2) Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка (Глазунова), 1, ідентифікаційний код 44673629).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та у відповідності до положень ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Трофімов

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.