ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1224/25

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ

до відповідача Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів», смт. Красятичі Київської області

про стягнення 19 331,62 грн.

без виклику представників;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ (далі по тексту ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») через систему «Електронний суд» 03.04.2025 звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів», смт Красятичі Київської області (далі по тексту КУПСР «Поліський ТА»), у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальній сумі 19 331,62 грн. за Договором постачання природного газу №09-1318/21-БО-Т від 08.12.2021, з яких:

9 238,29 грн. пеня, нарахована за сукупний період з 16.02.2022 по 15.08.2023,

2 323,99 грн. три відсотки річних, нараховані за сукупний період з 16.02.2022 по 08.05.2024,

7 769,34 грн. інфляційні втрати, нараховані за сукупний період з березня 2022 року по травень 2024 року.

Крім того, позивач просить суд стягнути суму сплаченого судового збору за подання цього позову в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.12.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та КУПРС «Поліський ТА» був укладений договір №09-1318/21-БО-Т постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Позивач твердить, що у період грудень 2021 року грудень 2022 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 43 669,62 грн., яку відповідач погасив із порушенням строків, встановлених п.5.1 Договору.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання з оплати вартості поставленого природного газу, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати відповідно до п.7.2 Договору та ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2025 відкрито провадження у справі №911/1224/25 за правилами спрощеного позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача невідкладно зареєструвати електронний кабінет юридичної особи Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» (код 34247967) в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Вказану копію ухвали від 09.04.2025 про відкриття провадження у справі, відповідно до вимог процесуального закону, було надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом з повідомленням №011 на адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно із пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №011, відповідач копію ухвали від 09.04.2025 отримав 15.04.2025.

Гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву сплив 30.04.2025.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 04.06.2025 відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши позов ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» до КУПСР «Поліський ТА» про стягнення 19 331,62 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

08.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та Комунальною установою Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» (споживач) був укладений договір №09-1318/21-БО-Т постачання природного газу (далі Договір), за умовами якого:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п.1.1);

- постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2021 року по грудень 2022 року (включно), в кількості 3520 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях (п.2.1);

- приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.5);

- оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

70% вартості фактично переданого відповідно до актів приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до актів приймання передачі природного газу до 15 числа місяця наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору (п.5.1);

- у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п.5.1 та або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.2);

- даний договір набуває чинності з дати його укладення і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п.13.1).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

01.01.2022 сторони погодили та підписали додаткову угоду №1, якою доповнили п.4.4 договору, а саме: «Відповідно до кошторисних призначень споживача на 2022 рік виділені бюджетні зобов`язання складають на дату підписання даної додаткової угоди 58 270,08 грн. Невідповідність обсягів бюджетного фінансування вартості договору не позбавляє споживача від обов`язку виконання п.5.1 даного договору. В подальшому, бюджетні зобов`язання можуть збільшуватися відповідно до кошторисних призначень споживача».

На виконання умов договору позивач у період з грудня 2021 року по грудень 2022 року поставив, а відповідач прийняв природний на загальну суму 43 669,62 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу, а саме:

акт від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 7 691,15 грн.,

акт від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 10 263,97 грн.,

акт від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 7 535,38 грн.,

акт від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 3 348,67 грн.,

акт від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 8 031,44 грн.,

акт від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 6 799,01 грн.

Суд встановив, що акти підписані обома сторонами, не містять жодних зауважень чи заперечень з боку відповідача щодо якості, ціни, обсягів або вартості отриманого від позивача природного газу, оформлення та повноти відображення відомостей щодо господарської операції.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги визначені статтею 193 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Інший строк встановлений договором, зокрема п. 5.1, відповідно до якого розрахунок за придбані обсяги природного газу проводиться в такому порядку:

70% вартості фактично переданого відповідно до актів приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до актів приймання передачі природного газу до 15 числа місяця наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Приписами ст. 253 та 254 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд встановив, що відповідач мав обов`язок провести остаточний розрахунок за придбані обсяги природного газу

за грудень 2021 року до 15.02.2022, а з 16.02.2022 настало прострочення;

за січень 2022 року до 15.03.2022, а з 16.03.2022 настало прострочення,

за лютий 2022 року до 15.04.2022, а з 16.04.2022 настало прострочення,

за квітень 2022 року до 15.06.2022, а з 16.06.2022 настало прострочення,

за листопад 2022 року до 16.01.2023, а з 17.01.2023 настало прострочення,

за грудень 2022 року до 15.02.2023, а з 16.02.2023 настало прострочення.

Як вбачається за матеріалів справи, за договором №09-1318/21-БО-Т від 08.12.2021 між сторонами був підписаний акт звіряння розрахунків за період 01.01.2022-28.02.2023, відповідно до якого, станом на 28.02.2023 за відповідачем був наявний борг у розмірі 43 669,62 грн.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

Позивач визначає, що станом на дату подання даної позовної заяви відповідач погасив наявну заборгованість за поставлений природний газ, на підтвердження чого надає копії листів, з якими звернувся відповідача, про зміну призначення платежу.

Так, листом від 02.04.2024 №10 відповідач звернувся до позивача, в якому просив у платіжній інструкції від 27.03.2024 №32 на суму 7 641,94 грн. та у платіжній інструкції від 27.03.2024 №33 на суму 10 618,15 призначення платежу вважати наступним: «Оплата за природний газ по договору від 08.12.2021 №09-1318/21-БО-Т». Даний лист зареєстровано позивачем за №7725/2 від 02.04.2024.

Листом від 09.05.2024 №7 відповідач звернувся до позивача, в якому просив оплати за договором №09-5318/24-БО-Т від 31.12.2023 розподілити таким чином:

у платіжній інструкції від 26.04.2024 №47 на суму 17 496,31 грн. призначення платежу вважати таким: «Оплата за природний газ по договору 09-1318/21-БО-Т від 08.12.2021»;

у платіжній інструкції від 19.04.2024 №39 на суму 7 993,25 грн. призначення платежу в сумі 7 913,22 грн. вважати таким: «Оплата за природний газ по договору 09-1318/21-БО-Т від 08.12.2021». Даний лист зареєстровано позивачем за №10243/2 від 09.05.2024.

Суд перевірив наданий позивачем детальний розрахунок основного боргу та встановив, що такий не відповідає дійсним обставинам справи, позаяк, зарахування сплаченої суми боргу здійснено не в хронологічному порядку та не відповідно до фактичної дати надходження коштів на рахунок позивача.

Зокрема, платіж за платіжною інструкцією від 19.04.2024 №39 на суму 7 993,25 грн. проведений банком 23.04.2024, однак зарахований позивачем як здійснений 09.05.2024 (по даті реєстрації листа). Однак платежі за платіжними інструкціями від 27.03.2024 №32 на суму 7 641,94 грн. та від 27.03.2024 №33, проведені банком 28.03.2024, зараховані позивачем як здійснені 28.03.2024 (по даті фактичного отримання коштів).

Зарахування платежу за платіжною інструкцією від 26.04.2024 №47 на суму 17 496,31 грн. (проведений банком 01.05.2024) у розрахунку частково враховано як платіж 01.05.2024 (по даті фактичного отримання коштів), а частково як платіж 09.05.2024 (по даті реєстрації листа).

Суд враховує, що листи щодо зміни призначення платежу відповідачем були направлені пізніше, ніж здійснено фактичне перерахування коштів. Разом із тим, з моменту зарахування коштів на рахунок кредитора останній не несе матеріальних втрат, спричинених простроченням грошового зобов`язання та знеціненням у зв`язку з цим грошових коштів.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

КУПСР «Поліський ТА» доказів погашення заборгованості за Договором №09-1318/21-БО-Т постачання природного газу за спірний період у строки, передбачені договором, суду не подало.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання з оплати вартості купованого природного газу, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 9 238,29 грн., нарахованої за сукупний період з 16.02.2022 по 15.08.2023, суд зазначає таке.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п.5.1 та або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем, встановив, що останній здійснено арифметично вірно та відповідно до норм чинного законодавства, за шість місяців із врахуванням положень частини 6 ст. 232 ГК України, у зв`язку з чим, вимогу про стягнення з відповідача пені у сумі 9 238,29 грн. слід задовольнити повністю.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 2 323,99 грн., нарахованих за сукупний період 16.02.2022-08.05.2024 та інфляційних втрат у сумі 7 769,34 грн., нарахованих за сукупний період березень 2022 року - травень 2024 року, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Суд, здійснивши власний розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, вірно визначивши дати оплат та відповідно дати закінчення періодів прострочення, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем,

Місяць поставки, вартістьДата оплатиФактично сплаченоОсновний борг, грнПеріод прострочення3% річних, грн.Інфляційні втрати, грн
грудень 2021 7691,15 грн.15.02.22 (кінцевий строк) 7691,1516.02.22-27.03.24487,24 грнберезень 22 березень 24 2370.51 грн
28.03.247691,15 грн. (ПІ №32, №33)0

січень 2021 10263,97 грн.15.03.22 (кінцевий строк) 10263,97 16.03.22 27.03.24626,60 грнквітень 22 березень 24 2585.26 грн
28.03.2410263,97 грн. (ПІ №33)0

лютий 2022 7535,38 грн.15.04.22 (кінцевий строк) 7535,3816.04.22 27.03.24440,83 грнтравень 22 березень 24 1614.35 грн
28.03.24304,97 грн. (ПІ №33)7230,4128.03,24 22.04.2415,41 грнквітень 24 14,46 грн
23.04.247230,41 грн. (ПІ №39)0

квітень 2022 3 348,67 грн.15.06.22 (кінцевий строк) 3348,6716.06.22 22.04.24186,25 грнлипень 22 квітень 24 499,14 грн
23.04.24682,81 грн. (ПІ №39)2665,8623.04.24 30.04.241,75 грн
01.05.242665,86 грн. (ПІ №47)0

листопад 2022 8031,44 грн.16.01.23 (кінцевий строк) 8031,4417.01.23 30.04.24310,04 грнлютий 23 квітень 24 459,13 грн
01.05.248031,44 грн. (ПІ №47)0

грудень 2022 6799,01 грн.15.02.23 (кінцевий строк) 6799,0116.02.23 30.04.24245,70 грнберезень 23 квітень 24 338,72 грн
01.05.246799,01 грн. (ПІ №47)0
Всього 2313,82 грн7881,57 грн

встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача процентів річних становить 2 313,82 грн., у зв`язку з чим вказану вимогу слід задовольнити частково. Вірно розрахований розмір інфляційних втрат становить 7881,57 грн., позивач заявив до стягнення 7769,34 грн., відповідно до частини 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, відтак вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат слід задовольнити повністю у заявленій сумі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» частково та ухвалює рішення про стягнення з КУПСР «Поліський ТА» 9 238,29 грн. пені, 2 313,82 грн. процентів річних та 7 769,34 грн. інфляційних втрат.

Оскільки спір у справі виник у результаті неправомірних дій відповідача, який своєчасно та в повному обсязі не оплатив закуплений природний газ, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімально встановленому розмірі, а саме у сумі 2 422,40 грн., повністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» (07053, Київська область, Вишгородський район, смт. Красятичі, вул. Воздвиженська, буд. 7, ідентифікаційний код 34247967) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.1, ідентифікаційний код 42399676)

9 238,29 грн. (дев`ять тисяч двісті тридцять вісім гривень двадцять дев`ять копійок) пені,

2 313,82 грн. (дві тисячі триста тринадцять гривень вісімдесят дві копійки) процентів річних,

7 769,34 грн. (сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень тридцять чотири копійки) інфляційних втрат,

2 422,40 грн. (дві тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх