ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/240/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТоталЕнерджіс Маркетинг

Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз Автомотів»

про стягнення 216 555,95 грн

без повідомлення (виклику) сторін

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

24.02.2025 ТОВ «ТоталЕнерджіс Маркетинг Україна» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до «Союз Автомотів» (далі відповідач) про стягнення 216 555,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за поставлений товар по Договору поставки № 452.UA від 09.04.2014, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 144 186,60 грн та нарахована пеня (за період 15.10.2024-17.02.2025) - 13 381,34 грн, 100% річних (за період 15.10.2024-17.02.2025) - 49 689,82 грн та інфляційні втрати (за жовтень 2024 - січень 2025) - 9 298,19 грн.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 ГПК України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

Ухвалою від 28.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу про відкриття провадження у справі сторони отримали в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету. Відповідно до довідок про доставку електронного листа ухвали отримані 28.02.2024 о 17:13

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а суд не має підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, а також принципи змагальності та диспозитивності господарського судочинства, закріплені у статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд дійшов висновку, що створено належні умови для реалізації учасниками процесу їхніх процесуальних прав, зокрема щодо висловлення правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини першої статті 248 Господарського процесуального кодексу України справа у спрощеному позовному провадженні має бути розглянута судом протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевищення цього строку у даній справі обумовлене об`єктивними причинами, а саме перебуванням головуючого судді в період з 11.04.25 по 26.04.25 у відпустці, а також через тимчасову непрацездатність головуючого судді у період з 12.05.2025 по 16.05.2025. Це не є наслідком бездіяльності суду та не порушує права сторін на розгляд справи у розумний строк відповідно до принципів господарського судочинства (п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України) та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо повної оплати вартості поставлених товарів.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення договору між сторонами, його умови;

(2) Факт надання послуг з поставки товару;

(3) Факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати послуг у встановлений строк та наявність заборгованості;

(4) Правомірність розрахунків пені, інфляційних втрат та 100% річних.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, на підставі яких суд установив такі обставини.

09.04.2014 між позивачем (як продавець) та відповідачем (як покупець) укладений Договір поставки №454.UA, на дату підписання позивач мав найменування ТОВ «Тотал Україна», а починаючи з 25.11.2021 і до сьогодні позивач має найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «ТоталЕнерджіс Маркетинг Україна».

Відповідно до п. 2 статті 1 укладеного договору продавець зобов`язується поставити покупцю у встановлені строки товари, а покупець зобов`язується прийняти поставленні товари та сплатити їх вартість належним чином.

Згідно з п. 2 статті 1 договору, товари які продаються їх вид, кількість, а також вартість, умови та строки передачі їх оплати визначаються згідно з порядком, що встановлений цим Договором та відповідними додатками до нього.

Пунктом 4 статті 1 встановлено, що номенклатуру та ціну товару сторони погодили своїми підписами та печатками у Додатку 1 до цього договору.

Договором встановлені наступні строки передачі товарів:

у випадку наявності товару на складі продавця строк передачі встановлюється протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня підписання сторонами відповідного додатку на відповідну партію товару.

у випадку відсутності товару на складі продавця строк передачі товару встановлюється протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня підписання сторонами відповідного додатку на відповідну партію товару.

Пунктом 2 статті 3 договору товари передаються покупцеві на умовах DDP на склад покупця, розташований за адресою: 10001, м. Житомир, вул. Київська 77. Допускається також часткова передача товару. Разом із товарами покупцю передаються товарно транспортна накладна та видаткова накладна. При прийманні товару у встановленому порядку покупець підписує один екземпляр видаткової накладної та повертає його перевізнику. День передачі товару визначається на підставі видаткових накладних. Днем передачі товару вважається дата виписки видаткової накладної (п.3 ст.3 договору).

Згідно з абзацом 2 п. 6 статті 3 договору товари вважаються прийнятими за якістю з моменту підписання покупцем видаткової накладної.

Ціна та загальна вартість товару, купівлі продажу яких є предметом цього договору, встановлюється в гривнях. (п. 1 ст.4 договору)

Пунктом 4 статті 4 договору обумовлено, що загальна вартість партії товару має бути сплачена покупцем протягом 10 (десяти) календарних днів від дня передачі товару покупцеві.

Вартість товарів купівля продаж яких є предметом цього договору, сплачується покупцем шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок продавця. Зобов`язання покупця стосовно сплати вартості товарів, купівля-продаж яких є предметом цього договору, вважаються виконаними належним чином з моменту надходження відповідної суми грошових коштів на банківських рахунок покупця (п.6 ст.4 договору)

Згідно п. 7 ст. 4 договору завантаження товару на транспортний засіб та доставка товару здійснюється продавцем. Вартість завантаження товару входить до ціни товару.

18.03.2024 між сторонами підписана Додаткова угода №1 до договору щодо санкційного регулювання.

Позивач 02.10.2024 здійснив поставку товару на загальну суму 144 186,30 грн, що підтверджується видатковими накладними №, №, які підписані з боку продавця та покупця та скріплені печатками.

Цього ж дня позивач сформував та надав відповідачу рахунки на оплату товару:

№ від 02.10.2024 на суму 144 143,40 грн з ПДВ;

№ від 02.10.2024 на суму 43,20 грн з ПДВ.

Крім того на підтвердження факту поставки товарів продавцем направлено покупцю за зазначеною адресою в договорі, а саме 10001, м. Житомир, вул. Київська, буд. 77, копію товарно-транспортної накладної №COUA0465223 від 02.10.2024. Зазначена товарно-транспортна накладна скріплена підписом відповідальної особи та печаткою покупця, графа «зауваження» не заповнювалась з боку покупця.

Позивач зазначає, що як продавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак відповідач у строк до 14.10.2024 (останній день строку оплати 12.10.2024 припадає на вихідний день (суботу)) оплату у розмірі 144 186,60 грн не здійснив.

Після поставки товарів між сторонами велось листування електронною поштою, з якої вбачається, що відповідач визнає свою заборгованість перед позивачем та надіслав гарантійний лист в якому гарантує оплату по рахунку № від 02.10.2024 в строк 31.10.2024 включно.

За твердженнями позивача кошти за поставлені товари на рахунок позивача не надійшли.

Позивачем проводився досудовий порядок врегулювання спору шляхом надсилання відповідачу листа вимогу №100 від 05.11.2024 та претензії №113 від 10.12.2024.

За несвоєчасне виконання зобов`язань Позивач здійснив розрахунок пені за період прострочення з 15.10.2024 по 17.02.2025 у розмірі 13 381,34 грн, 100% річних 49 689,82 грн та інфляційних втрат за жовтень 2024 - січень 2025 9 298,19 грн.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості та контррозрахунку.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч.1 ст.626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Положеннями ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст.610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Дослідивши зміст прав та обов`язки сторін у цій справі, суд визначив, що укладений між сторонами Договір за правовою природою є господарським договором поставки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ст.663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

При цьому за приписами частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

2. Оцінка суду

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази, а також положення чинного законодавства, суд дійшов таких висновків.

Суд установив наявність договірних правовідносин між сторонами, згідно з якими позивач як продавець зобов`язується поставити товар, тоді як обов`язок відповідача як покупця прийняти та здійснити його оплату.

Позивач довів факт виконання свого зобов`язання щодо поставки товару на загальну суму 144 186,60 грн, що підтверджується видатковими накладними та товаро-транспортною накладною.

У свою чергу відповідач не виконав зобов`язання з оплати товару відповідно до п. 4 статті 4 Договору у строк до 14.10.2024, отже він є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Крім того відповідач гарантував оплату рахунку № від 02.10.2024 в строк до 31.10.2024.

Доказів про повне або часткове погашення заборгованості суду не подано, таким чином є доведеним факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар та наявність заборгованості у розмірі 144 186,60 грн.

Таким чином Суд дійшов висновку, що за прострочення виконання зобов`язання наявні підстави для застосування до відповідача неустойки, яка передбачена п. 2 статті 6 Договору, у вигляді пені в подвійному розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в період з 15.10.2024 по 17.02.2025. Розрахунок пені, поданий позивачем, є обґрунтованим, відповідає умовам договору та не перевищує меж, установлених законом.

Крім того відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити інфляційні втрати за жовтень 2024 - січень 2025 у розмірі 9 298,19 грн. Судом встановлено, що заявлений розмір інфляційних втрат є арифметично правильним.

Щодо вимог про стягнення 100 % річних у розмірі 49 689,82 грн суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Крім того, у пункті 72 постанови від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема: «…, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення".

Тобто у вказаних постановах Великою Палатою Верховного Суду було сформульовано правові висновки щодо застосування приписів статті 625 ЦК України до відносин про стягнення відсотків річних, невиконанням грошових зобов`язань та зроблені загальні висновки про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України. У тому числі і висновки про те, що в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 виснувала таке: "7.25. Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Отже виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру (див. постанову КГС ВС від 21.01.2022 у справі № 903/91/21 (№ в ЄДРСР 102854642).

У даному випадку ставка 100% річних суттєво перевищує передбачений законом базовий рівень у 3%, і її застосування разом з іншими заходами відповідальності (пеня, інфляційні втрати) створює надмірне фінансове навантаження на боржника та порушує баланс інтересів сторін. Крім того, співвідношення між сумою основної заборгованості (144?186,60 грн) та сумою заявлених до стягнення 100% річних (49?689,82 грн), суд вважає, що обсяг відповідальності боржника у вигляді 100% річних є непропорційним наслідкам порушення зобов`язання, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у статті 3 ЦК України.

Враховуючи сталу судову практику, з огляду на необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін спору, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру процентів річних як компенсаційної міри відповідальності до законодавчо визначеного мінімального рівня - 3%, що становить 1 490,69 грн.

V. Висновки Суду

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, позовні вимоги ТОВ «ТоталЕнерджіс Маркетинг Україна» підлягають частковому задоволенню. Обґрунтованими є вимоги про стягнення:

- 144 186,60 грн - основного боргу за договором поставки;

- 13 381,34 грн - пені за період прострочення з 15.10.2024 по 17.02.2025;

- 1 490,69 грн - 3% річних за період прострочення з 15.10.2024 по 17.02.2025;

- 9 298,19 грн - інфляційні втрати за жовтень 2024 - січень 2025.

У частині вимог про стягнення 100 % річних у сумі 49 689,82 грн суд, керуючись дискреційними повноваженнями, зменшив розмір річних до 3%, що становить 1 490,69 грн. Таким чином, судом здійснено зменшення розміру позовних вимог на суму 48 199,13 грн.

VІ. Судові витрати

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів, та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із загальної суми заявлених позовних вимог у розмірі 216 555,95 грн задоволено 168 356,82 грн, що становить 77,77 % від загального розміру позовних вимог.

Згідно наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 178 від 18.02.2025 позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір на суму 3 248,34 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 526,23 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, на підставі ухвали суду у випадках, зокрема, зменшення розміру позовних вимог.

У зв`язку із зменшенням судом частини заявлених до стягнення процентів річних, позивач має право звернутися з відповідним клопотанням про повернення частини сплаченого судового збору в сумі 722,11 грн.

У матеріалах справи відсутні докази понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 129, 233, 236, 237, 238, 241 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТоталЕнерджіс Маркетинг Україна» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз Автомотів» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТоталЕнерджіс Маркетинг Україна»:

- 144 186,60 грн (сто сорок чотири тисячі сто вісімдесят шість гривень 60 копійок) - основний борг;

- 13 381,34 грн (тринадцять тисяч триста вісімдесят одну гривню 34 копійки) - пеня;

- 1 490,69 грн (одна тисяча чотириста дев`яносто гривень 69 копійок) 3 % річних;

- 9 298,19 грн (дев`ять тисяч двісті дев`яносто вісім гривень 19 копійок) інфляційні втрати;

- 2 526,23 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять шість гривень 23 копійки) - судові витрати зі сплати судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТоталЕнерджіс Маркетинг Україна» (; вул. Антоновича, 172, офіс 1115, м. Київ, 03150)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз Автомотів» (, вул. Київська, 77, м. Житомир, 10001)

Це рішення набирає законної сили через двадцять днів з моменту його підписання, якщо не буде подано апеляційну скаргу, або після завершення апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Повне рішення складено: 30.05.2025

Суддя С. НЕСТЕРЧУК