ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2025 р. Справа№ 910/10466/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024

у справі № 910/10466/24 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 2 912 436,03 грн

ВСТАНОВИВ:

26.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 2 713 660,61 грн, з яких 2 618 622,63 грн основного боргу, 21 716,55 грн 3% річних та 73 321,43 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.02.2018 між Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» (ВАД) був укладений Договір № 14814/01, за умовами якого ВАД зобов`язується продавати, а ДПЕ зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ВАД, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

30.06.2019 між Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ), Державним підприємством «Гарантований покупець» (гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» (виробник за «зеленим» тарифом) укладено Додаткову угоду №278/01 до Договору №14814/01 від 30.06.2019, в якій сторони дійшли згоди в преамбулі Договору слова «Державне підприємство «Енергоринок» (далі - ДПЕ), що діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії від 18.01.2012 №579645 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах» замінити на слова «Державне підприємство «Гарантований покупець» (далі - Гарантований покупець), що діє на підставі Ліцензії на провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця.

Вказаною Додатковою угодою №278/01 від 30.06.2019 сторони дійшли згоди статті 1-10 Договору замінити статтями 1-8 в новій редакції.

Надалі, 12.05.2020 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1420/01/20 до Договору №14814/01 від 06.02.2018.

Відповідно до п. 1.1 Договору №14814/01 від 06.02.2018 (в редакції Додаткової угоди №1420/01/20 від 12.05.2020) за цим договором продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13 грудня 2019 року №2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

Відповідно до п. 3.1 Договору №14814/01 від 06.02.2018 (в редакції Додаткової угоди №1420/01/20 від 12.05.2020) обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 Договору №14814/01 від 06.02.2018 (в редакції Додаткової угоди №1420/01/20 від 12.05.2020).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №14814/01 від 06.02.2018 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлену електроенергію, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2 618 622,63 грн. Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 31 951,14 грн 3% річних та 261 862,26 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував, що з 26.01.2024 Порядок №641 діє у новій редакції, у зв`язку з чим строки виконання відповідачем зобов`язань були змінені.

Крім того, відповідач вказував на неправильність розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, а також просив суд зменшити розмір 3% річних до 1 грн.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 2 912 436,03 грн, з яких 2 618 622,63 грн основного боргу, 31 951,14 грн 3% річних та 261 862,26 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяви про виправлення описки), яку було прийнято судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/10466/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» суму основного боргу у розмірі 1 698 715,89 грн, 3% річних у розмірі 31 951,14 грн, інфляційні втрати у розмірі 120 209,57 грн та судовий збір у розмірі 27 763,15 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції погодився із позицією відповідача, що розрахунки за електричну енергію, відпущену у спірному періоді слід здійснювати у строки, встановлені п. 11.4 Порядку № 641 (в редакції з 26.01.2024), отже відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у січні 2023 року, лютому 2023 року та липні 2023 року у строк до 08.05.2024 включно, а за поставку електроенергії у березні 2023 року, квітні 2023 року, травні 2023 року та червні 2023 року у строк до 17.05.2024 включно.

Суд встановив, що після звернення позивача з даним позовом до суду відповідач сплатив позивачу грошові кошти у загальному розмірі 919906,74 грн, відтак провадження в частині позовних вимог про стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» частини суми основного боргу у розмірі 919906,74 грн слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Місцевий господарський суд виснував, що наявність та розмір заборгованості Державного підприємства «Гарантований покупець» за Договором №14814/01 від 06.02.2018 у сумі 1 698 715,89 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» суми основного боргу підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 698 715,89 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, викладений позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних до 1 грн та відхиляючи його, суд вказав, що в межах даної справи відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3%. Суд не встановив порушень принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних, тому не визнав винятковим для боржника випадок для зменшення відсотків річних.

Суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат (в межах заявленого позивачем періоду нарахування), та дійшов висновку, що обґрунтованим розміром інфляційних втрат, що підлягають стягненню з боржника, є 120209,57 грн (36366,88 грн інфляційних втрат за прострочення оплати електроенергії за лютий 2023 року за період нарахування з травня по вересень 2024 року (індекс інфляції 105%), 52813,66 грн інфляційних втрат за прострочення оплати електроенергії за березень 2023 року за період нарахування з червня по вересень 2024 року (індекс інфляції 104,4%), 25811,31 грн інфляційних втрат за прострочення оплати електроенергії за квітень 2023 року за період нарахування з травня по вересень 2024 року (індекс інфляції 104,4%), 5217,72 грн інфляційних втрат за прострочення оплати електроенергії за липень 2023 року за період нарахування з червня по вересень 2024 року (індекс інфляції 105%).

Не погоджуючись із висновками та мотивами, якими керувався суд першої інстанції при прийнятті рішення, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 по справі № 910/10466/24 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення в задоволеній частині ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої обставини, обставинам справи.

За доводами скаржника, суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не врахував настання строків виконання зобов`язання та внесення змін в Порядок № 641; не врахував положень п. 11.4 Порядку № 641 щодо розрахунку обсягу зобов`язання; не врахував право відповідача на зменшення рівня розрахунків за рахунок заборгованості позивача; не врахував висновки Верховного Суду щодо відсутності порушеного зобов`язання.

За доводами скаржника, позивачем невірно визначено час виникнення зобов`язань Гарантованого покупця щодо здійснення розрахунку за Договором і, тим самим, безпідставно збільшено період прострочення спірних платежів, а саме: не пізніше 08.05.2024 щодо січня, лютого, липня 2023 року, та не пізніше 17.05.2024 щодо березня-червня 2023 року.

Крім того скаржник вказував, що пунктом 11.4 Порядку № 641 передбачено, що при визначені суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом авансових платежів та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Скаржник вказував, що наявність заборгованості ОСП перед Гарантованим покупцем щодо наданої у розрахунковому місяці послуги виключає виникнення зобов`язання Гарантованого покупця з оплати вартості відпущеної продавцями за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця в частині, пропорційній до розміру заборгованості НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем за послугу у такому місяці.

Відтак, на переконання скаржника, оскільки за розрахункові місяці за січень-липень 2023 року НЕК «Укренерго» не сплатило послугу в повному обсязі, зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем за вказані розрахункові періоди у розумінні ч. 1 ст. 530 ЦК України прострочене зобов`язання відсутнє.

Також скаржник наголошував на тому, що позивач не обґрунтував вимогу про стягнення 3% річних з боржника.

Зменшення 3% річних та інфляційних втрат відповідає цивільно-правовим принципам рівності та балансу інтересів сторін, а стягнення вказаних нарахувань з Гарантованого покупця перетворюється з заходів стимулювання на непомірний тягар для державного підприємства.

Також скаржник просив суд апеляційної інстанції, в разі якщо суд дійде до висновку про наявність підстав для стягнення з Гарантованого покупця 3% річних та інфляційних втрат, зменшити розмір 3% річних та інфляційних втрат до 1% від стягнутої суми.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 в задоволенні клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення сплати судового збору відмовлено, а апеляційну скаргу - залишено без руху, надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів 23.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Державного підприємства «Гарантований покупець» про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/10466/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.03.2025.

У судовому засіданні 12.03.2025 оголошено перерву до 30.04.2025.

30.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» надійшли пояснення, в яких позивач також просив долучити до матеріалів справи акти приймання-передачі згідно переліку наведеного позивачем.

Судове засідання 30.04.2025 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/10466/24 призначено на 28.05.2025 о 15:00 год.

У судове засідання 28.05.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апелянта, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2023 року відповідач придбав на умовах Договору №14814/01 від 06.02.2018 у позивача електроенергію на суму 14220346,04 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2023, який підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача; у лютому 2023 року - електроенергію на суму 14372345,94 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2023, який підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача; у березні 2023 року - електроенергію на суму 15662431,30 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2023, який підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача; у квітні 2023 року - електроенергію на суму 15078453,76 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 30.04.2023, який підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача; у травні 2023 року - електроенергію на суму 16493483,32 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 31.05.2023, який підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача; у червні 2023 року - електроенергію на суму 15225587,72 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 30.06.2023, який підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача; у липні 2023 року - електроенергію на суму 17466165,00 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 31.07.2023, який підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, скаржник вказував, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не враховано строків виконання зобов`язання та внесення змін в Порядок № 641. Проте колегія суддів встановила, що такі доводи не відповідають мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Так, суд першої інстанції визнав обґрунтованими заперечення відповідача, що розрахунки за електричну енергію, відпущену у спірному періоді слід здійснювати у строки, встановлені п. 11.4 Порядку № 641 (в редакції з 26.01.2024).

Суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у січні 2023 року, лютому 2023 року та липні 2023 року у строк до 08.05.2024 включно, а за поставку електроенергії у березні 2023 року, квітні 2023 року, травні 2023 року та червні 2023 року у строк до 17.05.2024 включно.

Отже доводи скаржника про невірне визначення позивачем часу виникнення зобов`язань Гарантованого покупця щодо здійснення розрахунку за Договором не впливають на правильно здійсненні судом першої інстанції висновки.

Перевіряючи доводи скаржника щодо неврахування судом першої інстанції права відповідача на зменшення рівня розрахунків за рахунок заборгованості позивача, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1 Постанови № 332 НКРЕКП, в редакції станом на дату підписання актів приймання-передачі, Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів реалізаціє ДП «Гарантований покупець» свого права на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом у розмірі 10 299 505,71 грн, що було правильно встановлено місцевим господарським судом за результатами аналізу заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та акту зарахування зустрічних однорідних вимог.

Підлягають відхиленню за неспроможністю доводи скаржника щодо відсутнього простроченого зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем, ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс», за січень-липень 2023 року, оскільки НЕК «Укренерго» за розрахункові місяці за січень-липень 2023 року в повному обсязі не сплачено послугу, з огляду на те, що такі дії скаржника не узгоджуються ні з умовам укладеного між сторонами договору, ні з нормам цивільного права.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 на які посилається скаржник).

Таким чином вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такі висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 (на яку посилається скаржник).

У зв`язку з чим, доводи скаржника щодо відсутності обґрунтування позивачем заявленої вимоги про стягнення 3% річних відхиляється судом апеляційної інстанції за неспроможністю.

Визначені частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Разом з тим у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити лише розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України. При цьому, Велика Палата Верховного Суду не зазначала про можливість зменшення інфляційних втрат.

Дослідивши наведені скаржник підстави для звільнення відповідача від стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів не встановила очевидної неспівмірності заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних втрат, принципів розумності, справедливості та пропорційності як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, а заявлений до стягнення розмір 3% річних не перевищує розмір основного боргу.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання скаржника про зменшення 3% річних та інфляційних втрат до 1% від стягнутої суми.

За установлених обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного апелянтом судового рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/10466/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/10466/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10466/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 03.06.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук