РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2025Справа № 910/14857/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Панасюк Ю.М. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР»

до Товариства з додатковою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД №3»

про стягнення 9149806,26 грн

за участі представників:

від позивача - Крант В.М.

від відповідача - Калниш В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» про стягнення 9149806,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №52-х ЗМ поставки зерна від 01.12.2021 в частині оплати переданого товару, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 5614919,94 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 557092,36 грн, 3% річних у розмірі 497034,61 грн, інфляційні втрати у розмірі 2480759,35 грн.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання товару відповідачем. Також відповідач зазначив про наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), спричинених військовою агресію Російської Федерації проти України. Крім того, відповідачем заявлено про зменшення розміру неустойки, 3% річних та інфляційних втрат на 99%.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечив, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2021 між ТОВ «ІНТЕР» (далі - Постачальник) та ТДВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД №3» (далі - Покупець) укладено Договір поставки зерна №52-х ЗМ (далі - Договір) відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти у власність та оплатити зерно пшениці (далі - товар). (п.1.1. Договору)

Асортимент товару, кількість, місце поставки, термін поставки і порядок оплати товару визначається сторонами в Специфікаціях на кожну окрему партію товару. (п.1.2. Договору)

Відповідно до п.3.1. Договору поставка здійснюється окремими партіями в термін вказаний в Специфікації на партію до даного Договору.

Умови поставки товару: вказані в Специфікаціях до цього Договору, відповідно до офіційних правил тлумачення міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010. (п.3.2. Договору)

Згідно з п.3.3. Договору Постачальник відпускає товар тільки особам, уповноваженим на те Покупцем. Повноваження особи, яка отримує товар, повинні бути підтверджені довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей встановленого зразка. При отриманні Товару уповноважена особа зобов`язана пред`явити документ, що засвідчує його особу. Постачальник має право відмовити у відпуску товару не уповноваженій на те особі. Відповідальність за правильність оформлення довіреності несе Покупець.

Відповідно до п.4.1. Договору загальна суму Договору визначається за фактом поставки товару шляхом складання сум всіх накладних на товар, що поставлений на умовах і в період дії даного Договору.

Розрахунок за поставлений товар Покупець здійснює шляхом перерахування суми, в термін згідно Специфікації до даного Договору на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата може здійснюватися частинами. Термін і порядок оплати може бути змінений шляхом підписання сторонами додаткових угод. (п.4.2. Договору)

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами всіх його частин, що містять суттєві умови, і вважається укладеним до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань по Договору. (п.7.1. Договору)

Специфікацією №1 до Договору сторони погоди та затвердили перелік товарів та цін на них, що постачаються за цим Договором, а саме:

- пшениця (2 клас) - кількість 450 тонн ± 10%, ціна за 1 тонну становить 9600 грн з ПДВ;

- пшениця (3 клас) - кількість 135 тонн ± 10%, ціна за 1 тонну становить 9550 грн з ПДВ;

Загальна вартість товару з ПДВ становить 5609250 грн, в т.ч. ПДВ 688855,26 грн. (п.1 Специфікації)

Умови поставки товару EXW - ДП «ДП АГРОСЕРВІС 2000», за адресою м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 113, згідно офіційних правил тлумачення міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, шляхом переоформлення на складську картку Покупця. (п.2. Специфікації)

Постава товару здійснюється протягом 5 робочих днів, з моменту підписання цієї Специфікації. (п.3. Специфікації)

Розрахунок за товар, Покупець здійснює шляхом перерахування суми на розрахунковий рахунок Постачальника в такому порядку: 86% на протязі 3 календарних днів з моменту поставки товару; 14% по факту проведення Постачальником реєстрації податкової накладної в ЄРПН. (п.4. Специфікації)

Положеннями ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору було передано (переоформлено), а відповідачем прийнято товар на загальну суму 5614919,94 грн, що підтверджується видатковою накладною №30 від 01.12.2021, яка підписана представниками позивача та відповідача, а також містить печатки підприємств.

Крім того, 01.12.2021 ТДВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД №3» (Сторона 1), ТОВ «ІНТЕР» (Сторона 2) та ДП «ДП АГРОСЕРВІС 2000» (Сторона 3) складено акти прийму-передачі, відповідно до яких Сторона 2 передала, а Сторона 1 прийняла зерно - пшениця 2 класу в кількості 449,981 т та пшеницю 3 класу в кількості 135,613 т на ДП «ДП АГРОСЕРВІС 2000», а Сторона 3 підтвердила надходження на ім`я ТДВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД №3» зазначеного обсягу, а також оформлено складські квитанції на зерно від 01.12.2021 №562 та №563

Зазначені акти прийму-передачі від 01.12.2021 підписані представниками сторін та містять печатки підприємств.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем складено податкову накладну №1 від 01.12.2021, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 13.12.2021 за № .

Враховуючи п.4. Специфікації кінцевими строками оплати відповідачем 86% вартості поставленого товару є 04.12.2021; 14% вартості поставленого товару є 14.12.2021, а відтак є такими, що настали.

В той же час, відповідач в порушення умов Договору зі Специфікацією та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого (переданого) товару, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 5614919,94 грн.

Листом №412 11.02.2022 (тобто після спливу строків на оплату) відповідач підтвердив, що позивачем було здійснено поставку (передачу) відповідачу товару зерна пшениці 2 та 3 класу в загальній кількості 585,594 т на загальну суму 5614919,94 грн з ПДВ, та зазначив про неможливість виконання ним своїх зобов`язання по Договору, просив підписати додатку угоду про розірвання Договору та документи на повернення товару протягом 3 робочих днів з моменту отримання цього листа.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 5614919,94 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача пені у розмірі 557092,36 грн, 3% річних у розмірі 497034,61 грн, інфляційних втрат у розмірі 2480759,35 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати товару відповідно до умов цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику на вимогу останнього пеню у розмірі 0,1% загальної вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, але в будь-якому випадку не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє в період прострочення. За прострочення термінів розрахунків більш ніж на 10 днів Постачальник, також, набуває права вимагати від Покупця суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, умовам Договору та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо недоведеності позивачем факту отримання товару відповідачем, судом відхиляються, з огляду на вище встановлені обставини. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується факт складання та підписання ним, як видаткової накладної №30 від 01.12.2021, так і актів прийому від 01.12.2021 разом із складськими квитанціями, враховуючи, що вказані документи містять підписи представників відповідача, печатку підприємства, а також враховуючи лист №412 від 11.02.2022, яким відповідач підтвердив поставку (передачу) йому спірного товару.

Посилання відповідача на форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили), які спричинені військовою агресію Російської Федерації проти України, судом відхиляються, з огляду на таке.

Відповідно до п.6.1. Договору сторони погодилися, що в разі виникнення обставин непереборної сили, яка не залежить від волі сторін, а саме дії непереборних сил (природи, вимерзання посівів, неврожаю, нашестя сарани, тривалого періоду поганої погоди), стихійних лих (повені, підтоплення, пожежі), актів органів державної влади та ін., сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин. Достатнім доказом дії обставин непереборної сили, є документ, виданий відповідним компетентним органом держави, а також двосторонній акт, підписаний сторонами.

Початок і кінець обставин непереборної сили підтверджується ТПП України в Запорізькій області, а також двостороннім актом, підписаним сторонами. (п.6.2. Договору)

Згідно з п.6.4. Договору якщо продукція була поставлено до виникнення форс-мажору Покупець зобов`язаний оплатити або повернути в тій же якості і в тій кількості в якій було вчинено поставку.

Статтею 617 Цивільного кодексу України, а також статтею 218 Господарського кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Судом встановлено, що Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Поряд з цим, суд зазначає, що за змістом частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, норма частини другої статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

З огляду на викладене, загальний лист ТПП України від 28.02.2022 на який посилається відповідач, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

При цьому, суд зазначає, що строк виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати отриманого товару сплив, ще до початку військової агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану в Україні.

Належних та допустимих доказів наявності форс-мажорних обставин матеріали справи не містять, зокрема, відповідачем не надано сертифікату про форс-мажорні обставини, який би встановлював наявність форс-мажорних обставин саме за Договором поставки зерна №52-х ЗМ від 01.12.2021.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки, 3% річних та інфляційних втрат на 99%, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду достатніх доказів, які могли б свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання та винятковість обставин, а відтак у суду відсутні підстави для зменшення розміру пені.

Крім того, суд зазначає, що нарахування на суму боргу відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання, зокрема, у вигляді стягнення інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а тому у випадку наявності обставин непереборної сили за договором боржник (відповідач) не звільняється від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД №3» (04070, м. Київ, вул. Ігорівська, буд. 11; ідентифікаційний код 00378038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР» (70431, Запорізька обл., c. Лежине, вул. Садова, буд. 11; ідентифікаційний код 00849043) заборгованість у розмірі 5614919 (п`ять мільйонів шістсот чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 94 коп., пеню у розмірі 557092 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч дев`яносто дві) грн 36 коп., 3% річних у розмірі 497034 (чотириста дев`яносто сім тисяч тридцять чотири) грн 61 коп., інфляційні втрати у розмірі 2480759 (два мільйони чотириста вісімдесят тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 35 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 109797 (сто дев`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) грн 68 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 02.06.2025.

Суддя Я.В. Маринченко