ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. Справа№ 910/6178/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Євсікова О.О.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Кузьмік Д. В.

від відповідача: не з`явились

від третьої особи-1: Кузьмік Д. В.

від третьої особи-2: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2025 (про задоволення частково заяви про відстрочення виконання рішення) (повний текст ухвали складено 14.04.2025)

у справі № 910/6178/20 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

до Акціонерного товариства "Київмедпрепарат"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

2) Національного банку України,

про стягнення боргу, неустойки у розмірі 89 051 459, 22 грн,

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Київмедпрепарат"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

про визнання договору частково

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" (далі - АТ "Київмедпрепарат") про стягнення 79 291 500,00 грн заборгованості зі сплати щомісячної комісії та 9 759 959,22 грн пені за прострочення заборгованості зі сплати комісії за управління кредитом.

У червні 2020 року АТ "Київмедпрепарат" звернулося до суду із зустрічним позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання недійсним пункту 2.6 договору від 01.09.2008 № 1267м-08.

Згідно з рішенням господарського суду міста Києва від 30.09.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі №910/6178/20, позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. Вирішено стягнути з АТ "Київмедпрепарат" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 79 291 500,00 грн простроченої заборгованості зі сплати щомісячної комісії, 9 759 959,22 грн пені за прострочення заборгованості зі сплати комісії за управління кредитом та 735 700,00 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні зустрічного позову АТ "Київмедпрепарат" відмовлено.

12.04.2023 Верховний Суд ухвалив постанову у справі №910/6178/20, якою постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 та рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2020 скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/6178/20 позов ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. Вирішено стягнути з АТ "Київмедпрепарат" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 79 291 500,00 грн боргу зі сплати комісії, 9 759 959,22 грн пені за прострочення комісії, 735 700,00 грн витрат зі сплати судового збору. У зустрічному позові АТ "Київмедпрепарат" відмовлено.

Зазначене рішення було оскаржене АТ "Київмедпрепарат" до Північного господарського суду у частині відмови у задоволенні зустрічного позову АТ "Київмедпрепарат".

Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову від 02.09.2024 у справі № 910/6178/20, якою, зокрема, залишив без змін рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у цій справі.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 910/6178/20 переглядалось лише у частині відмови у задоволенні зустрічного позову АТ "Київмедпрепарат".

Постановою Верховного Суду від 10.12.2024 задоволено касаційну скаргу АТ "Київмедпрепарат". Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 та рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/6178/20 у частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

22.01.2025 на виконання рішення від 06.03.2024 господарським судом міста Києва було видано наказ про стягнення з АТ "Київмедпрепарат" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" 79 291 500 грн боргу по комісії, 9 759 959 грн 22 коп. пені за прострочення комісії та 735 700 грн витрат по оплаті судового збору.

17.03.2025 АТ "Київмедпрепарат" через систему "Електронний суд" подано до господарського суду міста Києва заяву про відстрочення виконання рішення у справі №910/6178/20, відповідно до якої просило відстрочити виконання рішення до 02.09.2025.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі № 916/2727/24, яка є предметом апеляційного оскарження, заяву АТ "Київмедпрепарат" про відстрочення виконання рішення у справі № 910/6178/20 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/6178/20, яке набуло чинності 02.09.2024 до 10.07.2025. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Постановляючи ухвалу суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/6178/20 на три місяці з дати винесення даної ухвали.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із постановленою ухвалою суду першої інстанції, ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання АТ "Київмедпрепарат" про відстрочення виконання рішення у справі № 910/6178/20.

Підставами для скасування судового рішення скаржник зазначає не врахування судом першої інстанції норми ч. 5 ст. 331 ГПК України і того, що рішення від 06.03.2024, на виконання якого виданий наказ, в частині первісного позову не оскаржувалось.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги та явка представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 (колегія суддів у складі: Ходаківської І. П. - головуючої, Євсікова О. О. Владимиренко С. В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/6178/20 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.05.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 розгляд справи відкладено на 27.05.2025.

У судовому засіданні 27.05.2025 представник ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

У судове засідання 27.05.2025 представник АТ "Київмедпрепарат" не з`явився. Про дату, час і місце розгляд заяви повідомлений належним чином.

Заяв/клопотань на час проведення судового засідання 27.05.2025 від АТ "Київмедпрепарат" до суду не надійшло.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

У статті 331 ГПК України передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.

Так, частиною першою статті 331 ГПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною третьою статті 331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, ураховуючи положення частини четвертої статті 331 ГПК України, суд, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, вказана норма не вимагає, а господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього кодексу.

Оскільки виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, згідно з пунктом 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, як це визначено у пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Колегія суддів зауважує, що частина п`ята статті 331 ГПК України містить імперативну норму, відповідно до якої розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вказана норма процесуального закону не ставить в залежність початок перебігу річного строку для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення з моментом постановлення ухвали про відстрочку/розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить відстрочити/розстрочити.

Рішення господарського суду міста Києва, відстрочити виконання якого просив заявник, ухвалено 06.03.2024. Цим рішенням позов ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. Вирішено стягнути з АТ "Київмедпрепарат" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 79 291 500,00 грн боргу зі сплати комісії, 9 759 959,22 грн пені за прострочення комісії, 735 700,00 грн витрат зі сплати судового збору. Рішення в цій частині не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Отже, виконання цього рішення, з урахуванням ч. 5 ст. 331 ГПК України, може бути відстрочено в межах періоду з 06.03.2024 до 06.03.2025.

АТ "Київмедпрепарат" подало до суду заяву про відстрочення виконання рішення через систему "Електронний суд" 17.03.2025, тобто після спливу строку, на який може бути відстрочено виконання судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції, поставляючи ухвалу щодо відстрочення виконання судового рішення, припустився порушення норм процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З урахуванням наведеного, ухвала місцевого суду щодо відстрочення виконання рішення підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм ч. 5 ст. 331 ГПК України, а апеляційна скарга ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" - задоволенню.

Судові витрати

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, витрати ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" по сплаті судового збору за її подання, з урахуванням вимог статті 129 ГПК України, покладаються на АТ "Київмедпрепарат".

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/6178/20 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" про відстрочення виконання рішення у справі № 910/6178/20.

Стягнути з Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, код 00480862) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60, код 09807856) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справи передати до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 02.06.2025.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді О.О. Євсіков

С.В. Владимиренко