ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Справа№ 910/13163/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Просто"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025

у справі № 910/13163/24 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів міста Києва "Київавтошляхміст"

до Приватного акціонерного товариства "Просто"

про стягнення 108 204,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів міста Києва "Київавтошляхміст" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Просто" (відповідача) про стягнення 108 204,26 грн, з яких: страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн, пеня - 5204,26 грн та витрати на проведення незалежної оцінки пошкодженого майна - 4000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія автомобіля "Toyota Avensis", д.н.з НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 було пошкоджено майно, що знаходиться на балансі позивача на праві господарського віддання. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач поніс реальні збитки у вигляді вартості ремонту пошкодженого майна.

Разом з цим, як зазначив позивач, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у відповідача, а тому на переконання позивача, саме відповідач має сплатити страхове відшкодування внаслідок настання страхового випадку.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/13163/24 позовні вимоги задоволено. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Просто" на користь Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів міста Києва "Київавтошляхміст" страхове відшкодування у сумі 99 000,00 грн, пеню у сумі 5204,26 грн, витрати на проведення незалежної оцінки пошкодженого майна у сумі 4000,00 грн та судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Просто" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/13163/24 у повному обсязі. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що місцевий господарський суд безпідставно залишив поза увагою той факт, що жодним процесуальним документом суду не встановлено вину водія автомобіля "Toyota Avensis", д.н.з НОМЕР_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, на переконання відповідача, у нього не виникає цивільної правової відповідальності відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім того, що за твердженням відповідача, позивачем не було надано доказів і документів на підставі яких визначено пошкодження на мосту Патона саме водоналивних бар`єрів у кількості 40 шт., як і належного розрахунку збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (звіту) та зазначення ПДВ.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиву на апеляційну скаргу, позивач наголошує на тому, що відповідач не направив свого представника для огляду пошкодженого майна, у зазначені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строки, тому позивач вимушений був звернутися до суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТНА КОМПАНІЯ" для проведення експертної оцінки щодо визначення вартості матеріального збитку пошкодженого майна.

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна від 30.09.2024 вартість матеріального збитку завданого позивачу з урахуванням зносу становить 99 000,00 грн.

Витрати, понесені позивачем на проведення експертного дослідження складають 4000,00 грн.

Разом з тим, позивач вказує на те, що відповідач даний звіт не оскаржував, жодних заперечень щодо порядку його складання чи розміру матеріального збитку суду не надав.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Просто" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/13163/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13163/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Просто" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/13163/24. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

31.05.2023 у місті Києві на мосту ім. Патона відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Toyota Avensis", д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої були пошкоджені огороджувальні водоналивні бар`єри, які знаходяться на балансі Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів міста Києва "Київавтошляхміст" (позивача).

Факт наїзду ОСОБА_1 на огороджувальні водоналивні бар`єри на мосту Патона в м. Києві підтверджується довідкою Національної поліції України № 754553 від 19.07.2023 про дорожньо-транспортну пригоду.

Також з листа Головного управління Національної Поліції у місті Києві № 053/282/841 від 30.04.2024 вбачається, що в ході досудового розслідування було встановлено вину водія "Toyota Avensis", д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який внаслідок вказаної події загинув.

31.07.2023, за результатами досудового розслідування, Київською міською прокуратурою кримінальне провадження № 0000608 від 01.06.2023 за ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального провадження, проте, не повідомлено у зв`язку з його смертю.

Актом огляду виявлених пошкоджень майна підприємства після дорожньо-транспортної пригоди чи інших протиправних дій з боку третіх осіб від 31.05.2023, складеним комісією позивача, встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспорної пригоди було пошкоджено бар`єр водоналивний у кількості 40 шт.

30.09.2024 між позивачем та суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна компанія" був укладений договір № 10-09/2024 на проведення оцінки майна, відповідно до якого експертна установа взяла на себе зобов`язання визначити вартість матеріального збитку пошкодженого майна позивача (надати консультаційні послуги у галузях інженерії та будівництва код ДК 021:2015-71310000-4 (послуги з незалежної оцінки майни: бар`єри огороджуючи водоналивні).

Згідно з висновком звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна від 30.09.2024, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна компанія" вартість матеріального збитку, завданого позивачу, складає 99 000,00 грн з урахуванням зносу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/13163/24 позовні вимоги задоволено. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Просто" на користь Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів міста Києва "Київавтошляхміст" страхове відшкодування у сумі 99 000,00 грн, пеню у сумі 5204,26 грн, витрати на проведення незалежної оцінки пошкодженого майна у сумі 4000,00 грн та судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що цивільно-правова відповідальність винної у дорожньо-транспорної пригоди особи ( ОСОБА_1 ) на момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспорної пригоди була застрахована у відповідача - відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212082205, що підтверджується довідкою МТСБУ № 053/282/2054 від 21.10.2024 (ліміт відповідальності за шкоду майну - 160 000 грн; франшиза - 0,00 грн).

28.08.2023 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про настання дорожньо-транспорної пригоди № 053/282/01-11/1592 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 584).

07.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою № 053/282/01-11/1002 про виплату страхового відшкодування. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо страхового відшкодування не здійснив, тому позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що вина його як страхувальника не встановлена належним чином, а тому обґрунтований розмір збитків встановити було неможливо, колегія суддів з доводами відповідача не погоджується, з огляду на наступне.

По-перше, твердження відповідача про відсутність вини водія "Toyota Avensis", д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки вина вказаної особи була встановлена в межах кримінального провадження № 0000608 від 01.06.2023, про що свідчать матеріали справи.

По-друге, згідно з п. 33.1 та 33.1.4. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Таким чином, саме на водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспорної пригоди, покладено обов`язок вчасно інформувати страховика про настання події, що може бути страховим випадком.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку про настання страхового випадку відповідач був повідомлений не своїм страхувальником ( ОСОБА_1 ), а позивачем - 28.08.2023. Проте, відповідач у порушення вимог чинного законодавства будь-якого розслідування вказаної події не провів, а у апеляційній скарзі вказав, що потерпіла особа (позивач) не сприяла страховику у розслідуванні страхового випадку.

Разом з цим положеннями п. 34.1 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Однак, відповідач не виконав покладеного на нього п. 34.1 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язку розпочати розслідування страхового випадку, отримання відомостей, необхідних для своєчасного розрахунку завданої шкоди та здійснення страхового відшкодування, а тому непроведення відповідачем розслідування страхового випадку не може бути підставою для невиконання обов`язку виплатити страхове відшкодування позивачу.

По-третє, відповідач не прийняв рішення щодо виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу протягом 90 днів у порядку, визначеному законом.

Так, відповідно до п.п. 36.1 та 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний виплатити страхове відшкодування або ж відмовити у такій виплаті.

Як вже зазначалося, позивач звертався до відповідача із заявою від 07.05.2023 про виплату страхового відшкодування. У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 26.07.2024 просив позивача виконати зобов`язання, передбачені ст. 35, 33-1.1 та 33.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо обов`язку потерпілої особи сприяти страховику у розслідуванні причини та обставин дорожньо-транспортної пригоди, надати на огляд пошкоджене майно, тощо. Однак остаточного рішення по заяві потерпілої особи відповідач так і не прийняв.

Під час розгляду даної справи відповідач вказував на те, що позивач не виконав вимоги закону щодо сприяння страховику у розслідуванні страхового випадку, наданні пошкодженого майна на огляд і т.д.

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це привело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини або обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

У зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що відповідач, отримавши повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не був обмежений чи позбавлений можливості встановити обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування (ознайомитися з матеріалами дорожньо-транспорної пригоди, здійснити огляд пошкодженого майна, яке зберігалося у його власника, тощо).

Стосовно доводів відповідача про неможливість визначення розміру заподіяних збитків через перебування пошкодженого майна не на місці дорожньо-траспорної пригоди, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

А згідно з п. 4.4.4 ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху "Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди - вимоги до експлуатаційного стану" пошкоджені елементи дорожніх огороджень підлягають відновленню або заміні протягом 5 діб з моменту виявлення дефектів.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про незбереження позивачем майна в такому стані, в якому воно було після дорожньо-траспорної пригоди, оскільки відповідачем не було здійснено розслідування факту вказаної події, огляду пошкодженого майна, при тому, що на позивача покладено обов`язок відновлювати або замінювати пошкоджені елементи дорожніх огороджень протягом 5 діб з моменту виявлення дефектів.

Статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

У даному випадку на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна компанія" була визначена вартість пошкодженого майна у звіті про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від 30.09.2024, відповідно до якого збитки потерпілої особи з урахуванням зносу майна склали 99 000,00 грн.

Зазначений звіт суб`єкта оціночної діяльності суд приймає до уваги у якості належного доказу у справі, оскільки він відповідає критеріям та порядку складення такого звіту, що вимагаються законодавством про оцінку майна. Водночас, зі своєї сторони, відповідач не був позбавлений можливості надати свої докази на спростування доводів позивача щодо вартості пошкодженого майна, чи надати експертне дослідження, виготовлене на власне замовлення з визначення розміру матеріальної шкоди, що свідчить про безпідставність доводів відповідача в цій частині та не спростовує висновків наданого позивачем звіту.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування у сумі 99 000,00 грн судова колегія вважає обґрунтованими та доведеними належним чином, а тому позов цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.5 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Перевіривши наданий розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний розрахунок є арифметично правильним, а отже, стягненню підлягає пеня у сумі 5204,26 грн, як заявлена позивачем у позові.

Поряд з цим, на підтвердження понесення витрат, пов`язаних із проведенням експертного дослідження, позивач, як потерпіла особа, надав: договір № 10-09/2024 на проведення оцінки майна від 30.09.2024; акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 01.10.2024 на суму 4 000,00 грн, платіжну інструкцію № 12503 від 01.10.2024 на суму 4 000,00 грн та звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експерта компанія".

Відповідно до вимог п. 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

На підставі наведеного, враховуючи бездіяльність представника страховика у визначенні розміру шкоди, проведення позивачем експертної оцінки вартістю 4000,00 грн, а також приймаючи до уваги прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що витрати на проведення експертного дослідження у сумі 4000,00 грн є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду, судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення і підстав для його зміни чи скасування, за мотивів наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів теж не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Інші доводи, наведені відповідачем у апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу твердження є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Просто" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/13163/24 - без змін.

Матеріали справи № 910/13163/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська