ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2025р. Справа №905/325/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С,

розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, м.Київ,

до відповідача Публічного акціонерного товариства Донбасенерго, м.Краматорськ, Донецька область,

про стягнення заборгованості в розмірі 353168,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго про стягнення заборгованості в розмірі 353168,33 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/325/25. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позиції сторін.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0112-02024-ПП від 01.01.2024 в частині оплати наданих послуг на суму 348625,91 грн за період з грудня 2024 по лютий 2025. Додатково позивачем нараховані 3% річних у розмірі 2111,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 2431,39 грн.

17.04.2025 через систему Електронний суд від відповідача, Публічного акціонерного товариства Донбасенерго надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого грошове зобов`язання відповідача перед ПрАТ НЕК Укренерго за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 №0112-02024-ПП виконане в сумі основного боргу, в підтвердження чого суду надана платіжна інструкція від 09.04.2025 на суму 348625,91 грн. Щодо сум 3% річних у розмірі 2111,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 2431,39 грн відповідач вказує на їх необґрунтованість посилаючись на такі обставини: перебування ПАТ «Донбасенерго» під впливом надзвичайних обставин; неодноразові зупинки Слов`янської ТЕС внаслідок численних обстрілів енергооб`єкта з 2022 року, й, зокрема, у листопаді грудні 2024 роках; особливість статусу Відповідача в умовах воєнного стану, оскільки ПАТ «Донбасенерго» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, Слов`янська ТЕС є об`єктом критичної інфраструктури І та ІІ категорій критичності; наявність значної заборгованісті населення перед відповідач за спожиту теплову енергію та гарячу воду; скрутне фінансове становище та загроза припинення господарської діяльності (банкрутства) ПАТ «Донбасенерго», оскільки з 2022 року й станом на сьогодні господарська діяльність ПАТ «Донбасенерго» є збитковою.

Позивач у відповіді на відзив від 21.04.2025 просив суд задовольнити позов, висловився, що доказом дії форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані Торгово-промисловою палатою України. Неповідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за цим Договором зобов`язань, позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. Відповідачем було повідомлено позивача про обставини зупинки вироблення електроенергії на Слов`янській ТЕС, однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з повідомленням про неможливість виконання саме договору про надання послуг з передачі електричної енергії 0112-02024-ПП від 01.01.2024, та доказів того, що учасники ринку (сторони), відповідно до вимог чинного законодавства, погодили спільне рішення з приводу варіантів продовження їх роботи.

В заяві від 21.04.2025, яка надійшла через систему Електронний суд, позивач повідомив, що після подання позивачем позовної заяви до суду відповідачем 09.04.2025 р. було здійснено оплату основної заборгованості на загальну суму 348625,91 грн, що підтверджується платіжною інструкцією 09.04.2025 р. № 2159 на 348625,91 грн. Позивач просив суд закрити провадження у справі № 905/325/25 в частині стягнення основної заборгованості за послуги з передачі електричної енергії за період з грудня 2024 р. по лютий 2025 р. у розмірі 348 625,91 грн та повернути частину сплаченого при поданні позовної заяви судового збору Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго».

В запереченнях від 21.04.2025 відповідач просив суд: закрити провадження у справі № 905/325/25 в частині стягнення основної заборгованості за послуги з передачі електричної енергії за період з грудня 2024 р. по лютий 2025 р. у розмірі 348625,91 грн; відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних у розмірі 2111,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 2431,39 грн; у разі якщо суд дійде висновків про задоволення позову в частині стягнення 3% річних зменшити суму на 99 %. Аналогічне прохання про зменшення 3% річних зменшити суму на 99 % викладене відповідачем у додаткових поясненнях від 24.04.2025.

Позивач 24.04.2025 через систему Електронний суд подав заперечення на викладене в поясненнях відповідача клопотання про зменшення суми 3 відсотки річних на 99 %, просив сум відмовити в задоволення клопотання відповідача за його безпідставністю.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України від учасників справи на адресу суду не надходило.

Згідно з ч.4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р Про погодження перетворення державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго у приватне акціонерне товариство.

Вказана юридична особа зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом 00100227. Основним видом економічної діяльності є передача електроенергії (код 35.12).

01.01.2024 між Приватним акціонерним товариством Національна енергетична компанія Укренерго (позивач, оператор системи передачі, ОСП) та Публічним акціонерним товариством Донбасенерго (відповідач, користувач) укладений договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0112-02024-ПП від 01.01.2024 (договір).

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір про надання послуг з передачі електричної енергії (далі - Договір) є публічним договором приєднання та встановлює порядок і умови надання послуг з передачі електричної енергії користувачам системи передачі (далі - Користувач). Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 309 (далі - КСП), та є однаковими для всіх Користувачів. Далі за текстом цього Договору ОСП та Користувач іменуються - «Сторона», а разом - «Сторони». Цей Договір встановлює права та обов`язки ОСП та Користувача за всіма видами його діяльності на ринку електричної енергії (пункти 1.2., 1.3. договору).

За змістом п. 2.1. договору за цим Договором ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору. Послуга, яка надається за цим Договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.

За змістом п.4.1. договору, планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті. Ставка плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті в євро/МВт*год. Крім цього, ОСП щомісяця оприлюднює на офіційному вебсайті ставку плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру у грн/МВт*год не пізніше 03 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, у випадку її затвердження. Конвертація величини ставки здійснюється щомісяця за середньомісячним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України, за розрахунковий період надання послуги.

При розрахунку вартості наданої послуги застосовується: для Користувачів-підприємств «зеленої» електрометалургії, а також електропостачальників, що здійснюють постачання електричної енергії підприємству «зеленої» електрометалургії - тариф на послуги з передачі електричної енергії для підприємств «зеленої» електрометалургії (у випадку підтвердження цим підприємством відповідного статусу та встановлення для ОСП відповідного тарифу згідно з чинним законодавством); для Користувачів, що здійснюють експорт/імпорт електричної енергії до/з країн периметру у період після приєднання ОСП до ІТС механізму - ставка плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру; для інших Користувачів - тариф на послуги з передачі електричної енергії для користувачів системи (крім підприємств «зеленої» електрометалургії) (п.4.2 договору).

Згідно п. 4.3. договору ціна цього Договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік.

Договором передбачено, що для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу XI КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу XI КСП (п. 5.1 договору).

Відповідно до пункту 6.1. розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.

Згідно п. 6.2. договору, користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:

платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;

платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.

Згідно п. 6.3. у разі зміни тарифу на послугу з передачі електричної енергії ОСП здійснює розрахунок належної до сплати вартості Послуги за новим тарифом, починаючи з дня введення в дію відповідного тарифу, згідно з рішенням НКРЕКП про зміну тарифу.

Згідно п. 6.4. договору, користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання- передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.

За змістом п. 10.3. договору рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною:

у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником;

у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.

Електронний документ, який направляється Стороною на виконання цього Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

За змістом п.10.4. договору, будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: http://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами у один і той самий спосіб (в залежності від форми документу).

В розділі 11 договору визначені обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини). Сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо це є результатом дії форс-мажорних обставин. Якщо внаслідок дії форс-мажорних обставин (пожежі, повені, землетрусу, стихійного лиха, воєнних дій та інших обставин непереборної сили), унеможливлюється виконання будь-якою Стороною зобов`язань за цим Договором, така Сторона повинна невідкладно повідомити у письмовій формі про це іншу Сторону. Неповідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за цим Договором зобов`язань, позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.Термін виконання зобов`язань за цим Договором у разі форс-мажорних обставин відкладається на строк дії таких обставин. У разі дії форс-мажорних обставин більше 6 місяців Сторони мають право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим Договором та в установленому порядку розірвати цей Договір. Розірвання цього Договору тягне за собою відповідні правові наслідки щодо діяльності Сторін на ринку електричної енергії (п.11.1. договору). Доказом дії форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані промисловою палатою України (п.11.2. договору).

Договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення (п.14.1. договору).

Договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0112-02024-ПП від 01.01.2024 підписаний сторонами без заперечень. Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Позивачем були направлені відповідачу акти приймання-передачі послуги, відповідно до яких позивач передав, а відповідач отримав послугу з передачі електричної енергії на загальну суму 628457,74 грн: від 30.11.2024 за листопад 2024, в обсязі 109,923МВт/год, вартістю 69722,40 грн з ПДВ; від 31.12.2024 за грудень 2024, в обсязі 810,414МВт/год, вартістю 514032,64 грн з ПДВ; від 31.01.2025 за січень 2025, в обсязі 7,755МВт/год, вартістю 6386,05 грн з ПДВ; від 28.02.2025 за лютий 2025, в обсязі 46,530МВт/год, вартістю 38316,34 грн з ПДВ.

На підтвердження надіслання відповідачу Актів приймання-передачі послуг до матеріалів справи витяги з Сервісу Аскод онлайн, згідно з якими акти приймання-передачі послуг підписані сторонами за допомогою Сервісу Аскод онлайн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем через Сервіс Аскод онлайн відповідачу направлені рахунки за послуги з передачі електричної енергії.

Згідно матеріалів позовної заяви за період з 28.11.2024 по 17.12.2024 відповідачем здійснено часткову оплату наданих послуг на загальну суму 279831,52 грн.

Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначив, що обставини неналежного виконання відповідачем взятих на себе господарських зобов`язань за договором №0112-02024-ПП від 01.01.2024 стали підставою звернення до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення суми основної заборгованості у розмірі 348625,91 грн, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 № 2019-VIII.

Статтею 4 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: про надання послуг з передачі.

Передача електричної енергії - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями (п. 60 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії).

Відповідно до п. 40 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії користувачі системи передачі/розподілу (далі - користувачі системи) - фізичні особи, у тому числі фізичні особи - підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії.

Згідно розділу ХІ Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом.

Доступ до системи передачі надається користувачу лише на підставі укладеного договору про надання послуг з передачі електричної енергії (пункт 1.3. розділу ХІ Кодексу системи передачі).

Як встановлено судом, 01.01.2024 між сторонами укладено договір №0112-02024-ПП про надання послуг з передачі електричної енергії, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, позивач зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії, а відповідач зобов`язався здійснювати її оплату в порядку визначеному договором.

Згідно матеріалів справи, у період з листопада 2024 року по лютий 2025 року позивач поставляв на об`єкти відповідача електричну енергію на суму у загальному розмірі 628457,43 грн, що підтверджується Актами приймання-передачі послуг. На момент звернення позивача до суду відповідач не розрахувався за послуги з передачі електричної енергії на суму 348625,91 грн.

Факт надання послуг за спірним договором у вказаний позивачем період у зазначених в актах приймання-передачі послуг обсягах та їх вартість відповідачем не оспорюється та є встановленим.

Згідно із вимогами ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, та відповідачем не заперечується, що загальна сума заборгованості за поставлену електричну енергію за договором №0112-02024-ПП від 01.01.2024 становить 348625,91 грн, а строк сплати зазначеної заборгованості є таким, що настав.

До суду від відповідача разом з відзивом на позовну заяву надана копія платіжної інструкції від 09.04.2025 №2159 на суму 348625,91 грн в підтвердження оплати послуг за електроенергію за 02.25р. за договором №0112-02024-ПП від 01.01.2024.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що з означеним позовом Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго звернулося до Господарського суду Донецької області 28.03.2025. Разом із тим, судом встановлено, що предмет спору в частині, зокрема, стягнення з відповідача суми основного боргу за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0112-02024-ПП у розмірі 348625,91 грн існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи, у зв`язку із здійсненням оплати згідно платіжної інструкції від 09.04.2025 №2159.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 №0112-02024-ПП на суму 348625,91 грн відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо нарахованих до стягнення 3%, інфляційних втрат.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 29.12.2024 по 23.03.2025 в розмірі 2111,03 грн та інфляційні втрати за період з січня 2025 по березень 2025 року в розмірі 2431,39 грн.

Відповідач заперечує проти нарахування і заявлення до стягнення 3% річних, інфляційних втрат, в обґрунтування чого зазначає таке: ПАТ «Донбасенерго» знаходиться під впливом надзвичайних обставин, про що свідчать неодноразові зупинки Слов`янської ТЕС внаслідок численних обстрілів енергооб`єкта з 2022 року, й, зокрема, у листопаді грудні 2024 роках; особливість статусу відповідача в умовах воєнного стану, оскільки ПАТ «Донбасенерго» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період; наявна значна заборгованість населення перед відповідач за спожиту теплову енергію та гарячу воду; скрутне фінансове становище та загроза припинення господарської діяльності (банкрутства) ПАТ «Донбасенерго», оскільки з 2022 року й станом на сьогодні господарська діяльність ПАТ «Донбасенерго» є збитковою.

У свою чергу, позивач вказує, що доказом дії форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані Торгово-промисловою палатою України. Неповідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за цим Договором зобов`язань, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. Відповідачем було повідомлено позивача про обставини зупинки вироблення електроенергії на Слов`янській ТЕС, однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з повідомленням про неможливість виконання саме договору про надання послуг з передачі електричної енергії 0112-02024-ПП від 01.01.2024, та доказів того, що учасники ринку (сторони), відповідно до вимог чинного законодавства, погодили спільне рішення з приводу варіантів продовження їх роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на скрутне фінансове положення, інші обставини, оскільки ч.1 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Нарахування процентів та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер та, відповідно, особа не може бути звільнена від сплати процентів річних та інфляційних втрат у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема на підставі статті 617 Цивільного кодексу України.

Щодо посилання відповідача на дію форс-мажорних обставин, суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних інфляційних втрат, оскільки вказані зобов`язання не є штрафними санкціями, а є акцесорними, додатковими до основного та входять до складу грошового зобов`язання.

З поданого розрахунку вбачається, що позивач здійснив розрахунок відповідних сум інфляційних та 3% річних за кожним зобов`язанням окремо.

За наслідками проведеного судом перерахунку 3% річних за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА.ЗАКОН за визначений позивачем період загальна сума 3% річних складає менший розмір ніж заявлено позивачем 2 110,99 грн, у зв`язку з чим вимога позивача в цій частині підлягає частковому задоволенню.

За наслідками проведеного судом перерахунку інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА.ЗАКОН за визначені позивачем періоди загальна сума інфляційних втрат перевищує розмір заявлений позивачем, та враховуючи, що згідно ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягає сума інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі 2431,39 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних на 99%.

В запереченнях від 21.04.2025, додаткових поясненнях від 24.04.2025 відповідач просив суд, у разі якщо суд дійде висновків про задоволення позову в частині стягнення 3% річних зменшити суму на 99 %, врахувати висновки постанови Касаційного господарського суду від 12.09.2024 у справі №915/1308/23, від 19.03.2025 у справі №922/444/24, від 19.03.2025 у справі №922/592/24.

Позивач заперечує проти задоволення означеного клопотання відповідача та вказує, що нарахування передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної; зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорними, додатковими до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю; розрахунок позивача в частині нарахування компенсаційних витрат зроблено суворо на підставі закону та договору, а тому підстав для врахування позиції відповідача у суду відсутні та не можуть бути підставою для зменшення таких виплат, так як законних підстав відповідачем не наведено.

Передбачений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який, як встановлено судами попередніх інстанцій, у цій справі має місце.

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. При розгляді справи № 902/417/18 було встановлено, що розмір річних, які були визначені у договорі за порушення грошового зобов`язання, значно перевищував 3% річних, встановлених у статті 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру відсотків річних.

Так, у справі № 902/417/18, врахувавши очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у виді штрафу, пені і відсотків річних, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважала справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Тобто, у постанові від 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання щодо зменшення розміру відсотків річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, врахувала фактичні обставини справи №902/417/18.

У постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суди не встановили; до того ж загальний розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат, стягнутих судом першої інстанції, незначно перевищує розмір основного боргу з оплати виконаних позивачем робіт; Велика Палата Верховного Суду не встановила підстав для зменшення розміру 3 % річних, нарахованих позивачем на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, та відповідно для скасування оскаржуваних судових рішень в частині стягнення цих відсотків в розмірі 441024,37 грн.

При цьому, у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №915/1308/23 зазначено про те, що висновки судів попередніх інстанцій про можливість зменшення судом розміру трьох процентів річних (у цій справі до 1,5 %), заявленого до стягнення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України є такими, що узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пунктах 8.38, 8.41 постанови 18.03.2020 у справі №902/417/18. За переконанням колегії, суди попередніх інстанцій цілком правомірно врахувавши загальний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, розглянули клопотання товариства про зменшення 3% річних та дійшли висновку про його часткове задоволення з мотивів, викладених у постанові.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №922/592/24 Верховний Суд висловився, що вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання про зменшення 3% річних, судом апеляційної інстанції не було надано відповідної оцінки обставинам, які мають правове значення та якими обумовлене таке зменшення, а також доказам наданих на підтвердження цих обставин, суд апеляційної інстанції виходив із відсутності права на таке зменшення, а не з підстав необґрунтованості клопотання.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №922/444/24 Верховний Суд залишив без змін рішення судів, якими з урахуванням конкретних обставин справи було зменшено суму 3% річних на 50%.

Суд враховує, що у цій справі відсотки річних, розраховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3%, заявлений позивачем до стягнення розмір 3% річних є не значним та становить всього 0,6% від суми основної заборгованості з урахуванням чого та з огляду на встановлені фактичні обставини, у спірному випадку не можна розцінювати суму річних як таку, що порушує принципи розумності, справедливості та пропорційності.

Відтак, з огляду на конкретні обставини цієї справи, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення 3% річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат, суд вказує наступне.

Враховуючи заяву позивача про закриття провадження в частині позовних вимог та повернення сплаченого судового збору, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновків про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 348625,91 грн за відсутністю предмету спору, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила у разі закриття (припинення) провадження у справі, а тому 4183,51 грн підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплаті судового збору щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам, щодо основаного боргу на відповідача оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. 74, 129, 210, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго про стягнення суми основного боргу у розмірі 348625,91 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго про стягнення інфляційних втрат в сумі 2431,39 грн задовольнити повністю, про стягнення 3 % річних в сумі 2111,03 грн задовольнити частково, в сумі 2110,99 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Донбасенерго (84306, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, буд.6, ) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.25, ) 3% річних у розмірі 2110,99 грн, інфляційні втрати у розмірі 2431,39 грн, судовий збір у розмірі 54,50 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.25, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4183,51 грн, сплаченого згідно платіжної інструкції №В-2220 від 27.03.2025.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз