ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. Справа№ 910/12759/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Сотнікова С.В.

Пантелієнка В.О.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 : Остапенко Є.С. - за ордером серії АЕ № 1165140 від 22.11.2022;

від ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» Фінагіна В.Б. -відповідно до витягу з ЄДРПОУ.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 (суддя Босий В.П., повний текст рішення складено та підписано - 12.05.2022)

за позовом Розам Віжен Лімітед (Rozum Vision Limited)

до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_1

2) Приватне підприємство «ОМП»

про визнання незаконним і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Розам Віжен Лімітед (Rozum Vision Limited) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (надалі - «Укрпатент») про:

- визнання незаконним і скасування рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020 за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення в якості торгівельної марки;

- визнання незаконним і скасування рішення Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності від 24.07.2021, яке затверджено наказом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 27.04.2021, яке затверджено наказом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» №60-н/2021 від 18.05.2021;

- зобов`язання Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» повторно розглянути заявку №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення в якості торгівельної марки з урахуванням висновків викладених Господарським судом міста Києва у рішенні по справі за даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення від 07.07.2020 за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення в якості торгівельної марки про відповідність умовам надання правової охорони позначення на ім`я позивача щодо частини заявлених на реєстрацію товарів та послуг є незаконним, оскільки, на думку позивача, у відповідача не було підстав для відмови у реєстрації заявленого позначення для всіх послуг 41 та 45 класу товарів та послуг. З аналогічних підстав позивач вказує на незаконність і рішення Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності від 24.07.2021, яким відмовлено у задоволенні заперечення позивача та залишено чинним рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 (суддя Босий В.П., повний текст рішення складено та підписано - 12.05.2022) позовні вимоги Розам Віжен Лімітед (Rozum Vision Limited) задоволено повністю; визнано незаконним і скасовано рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020 за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення «« в якості торгівельної марки; визнано незаконним і скасовано рішення Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності від 24.07.2021, яке затверджено наказом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 27.04.2021, яке затверджено наказом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» №60-н/2021 від 18.05.2021; зобов`язано Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» повторно розглянути заявку №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення «« в якості торгівельної марки.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:

- висновок експерта №220 від 31.08.2021 містить докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експерту, даний висновок складений у порядку, визначеному законодавством, а тому прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України;

- відповідачем не було долучено до матеріалів справи жодного доказу на спростування висновку, зробленого експертом за наслідками проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності, а також жодних доказів на підтвердження власної позиції щодо правомірності оскаржуваних у даній справі рішень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте без встановлення обставин справи, які мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд першої інстанції не зазначив перелік обставин, які є предметом доказування у справі; не зазначив, яка з обставин, які є предметом доказування визнається встановленою або спростованою; не надав мотивовану оцінку кожному аргументу учасників справи;

- судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено висновок експерта;

- суд першої інстанції прийняв судове рішення про визнання незаконним та скасування рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020 за заявкою Nom201917391 від 08.07.2019, в той час як Міністерство не було залучено до участі у справі.

- позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права;

- судом першої інстанції порушено принцип диспозитивності, оскільки судове рішення постановлене не зважаючи на порушення позивачем обов`язку доказування та ненадання жодного доказу на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, а саме ненадання доказів щодо незаконності оспорюваних рішень та щодо того, які саме права позивача порушено.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

08.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останнє просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

17.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

09.01.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшли пояснення у справі № 910/12759/21, згідно з якими остання просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

10.01.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

29.10.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшли заперечення у справі № 910/12759/21 проти Висновку судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 1349.

08.11.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшли питання для експертів Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенка Олександра Федоровича та Мінченко Наталії Володимирівни щодо висновку експертів за результатами проведення комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 1349 від 17.07.2024.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя ОСОБА_2, судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 у справі № 910/12759/21 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12759/21 за позовом Розам Віжен Лімітед (Rozum Vision Limited) до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Приватне підприємство «ОМП», про визнання незаконним і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії.

11.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/12759/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2022 у справі № 910/12759/21, зокрема, поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 призначено на 17.08.2022.

08.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останнє просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

17.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 у справі № 910/12759/21 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 відкладено на 12.10.2022.

12.10.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від адвоката Остапенка Є.С. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3228/22 від 12.10.2022 у зв`язку з перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12759/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя ОСОБА_2, судді: Остапенко О.М., Поляков Б.М.

Згідно з розпорядженням голови Північного апеляційного господарського суду Хрипуна О.О. № 5 від 11.10.2022, суддям Північного апеляційного господарського суду рекомендовано утриматися від розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу з 12 по 14 жовтня.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 у справі № 910/12759/21 прийнято дану справу до провадження у складі колегії суддів: ОСОБА_2 (головуючий суддя), Остапенко О.М., Поляков Б.М.; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 призначено на 23.11.2022.

22.11.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від адвоката Остапенка Є.С. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 910/12759/21, зокрема, задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі № 910/12759/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у справі № 910/12759/21 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 відкладено на 21.12.2022; запропоновано сторонам надати: перелік питань, які можуть бути поставлені на вирішення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності у даній справі; пояснення з приводу заміни Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» його правонаступником - Державною організацією «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

16.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від адвоката Остапенка Є.С. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі № 910/12759/21, поміж іншого, задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі № 910/12759/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 у справі № 910/12759/21 замінено відповідача у даній справі - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» його правонаступником - Державною організацією «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 відкладено на 11.01.2023; запропоновано Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надати перелік питань, які можуть бути поставлені на вирішення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності у даній справі.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/6/23 від 03.01.2023 у зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12759/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя ОСОБА_2, судді: Поляков Б.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2023 у справі № 910/12759/21 прийнято дану справу до провадження у складі колегії суддів: ОСОБА_2 (головуючий суддя), Сотніков С.В., Поляков Б.М.; розгляд справи відбудеться 11.01.2023.

09.01.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшли пояснення у справі № 910/12759/21, згідно з якими остання просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

10.01.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Також, 10.01.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від адвоката Остапенка Є.С. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 у справі № 910/12759/21, поміж іншого, задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі № 910/12759/21.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 у справі № 910/12759/21, зокрема, призначено у даній справі судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності; проведення судової експертизи доручено Науково-дослідному інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/383/23 від 04.05.2023 у зв`язку із рішенням Вищої ради правосуддя від 27.04.2023 про звільнення ОСОБА_2 , з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/12759/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: ОСОБА_3, Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 910/12759/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: ОСОБА_3, Доманська М.Л.

16.09.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України надійшов висновок експерта № 1349 від 17.07.2024 та матеріали справи № 910/12759/21.

Слід зазначити, що головуючий суддя (суддя - доповідач) Отрюх Б.В. перебував у відпустці з 02.09.2024 по 22.09.2024 (включно).

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3516/24 від 25.09.2024 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 , який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12759/21.

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 у справі № 910/12759/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.; поновлено провадження у справі № 910/12759/21; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 призначено на 06.11.2024.

29.10.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшли заперечення у справі № 910/12759/21 проти Висновку судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 1349.

Також, 29.10.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшла заява у справі № 910/12759/21 про виклик судових експертів для надання пояснень щодо Висновку № 1349.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 910/12759/21 задоволено заяву Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про виклик судових експертів для надання пояснень щодо Висновку № 1349; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 відкладено на 18.12.2024; викликано експертів Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенка Олександра Федоровича та Мінченко Наталію Володимирівну в судове засідання, яке призначене на 18.12.2024 о 16 год 40 хв, з метою надання пояснень стосовно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 1349 від 17.07.2024; запропоновано учасникам справи, завчасно, а саме до 02.12.2024 (включно) через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) надати перелік питань для експертів Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенка Олександра Федоровича та Мінченко Наталії Володимирівни щодо висновку експертів за результатами проведення комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 1349 від 17.07.2024, які також у встановлений строк (до 02.12.2024 включно) надіслати експертам Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенку Олександру Федоровичу та Мінченко Наталії Володимирівні.

08.11.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшли питання для експертів Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенка Олександра Федоровича та Мінченко Наталії Володимирівни щодо висновку експертів за результатами проведення комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 1349 від 17.07.2024.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4796/24 від 09.12.2024 у зв`язку із перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12759/21.

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 910/12759/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 910/12759/21, серед іншого, оголошено перерву у справі № 910/12759/21 до 05.03.2025.

13.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», адвоката Фінагіної Владлєни Борисівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 у справі № 910/12759/21, зокрема, задоволено заяву представника Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», адвоката Фінагіної Владлєни Борисівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

28.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 , адвоката Остапенка Євгена Сергійовича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 у справі № 910/12759/21, зокрема, задоволено заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Остапенка Євгена Сергійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/730/25 від 04.03.2025 у зв`язку із перебуванням судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці 05.03.2025, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12759/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/12759/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 у справі № 910/12759/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 у справі № 910/12759/21, зокрема, оголошено перерву у справі № 910/12759/21 до 12.05.2025.

07.05.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 , адвоката Остапенка Євгена Сергійовича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 року у справі № 910/12759/21, зокрема, задоволено заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Остапенка Євгена Сергійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1169/25 від 12.05.2025 у зв`язку із перебуванням судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12759/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/12759/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 року у справі № 910/12759/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.

Явка представників учасників справи

12.05.2025 у судове засідання з`явився представники ОСОБА_4 та ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

Інші представники учасників справи до суду не з`явились, про час і дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представників ОСОБА_4 та ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 12.05.2025 представники ОСОБА_4 та ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Позивач є заявником за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію в якості торговельної марки позначення «», яке заявлене для наступних класів МКТП: 9, 35, 41, 42, 45.

07.07.2020 на підставі висновку формальної експертизи заявки на знак для товарів і послуг №121854/ЗМ/19 від 26.11.2019 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було прийнято рішення (надалі - «Рішення від 07.07.2020») про відповідність умовам надання правової охорони позначення на ім`я позивача щодо частини заявлених на реєстрацію товарів та послуг на тій підставі, що заявлене комбіноване позначення:

- для всіх послуг 41 класу МКТП, зазначених у наведеному матеріалах заявки переліку, є схожими настільки, що його можна сплутати зі словесною торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» (свідоцтво НОМЕР_1 від 25.11.2019), раніше зареєстрованою в Україні на ім`я ОСОБА_1 (UA) щодо таких самих та споріднених послуг;

- для всіх послуг 45 класу МКТП, зазначених у наведеному матеріалах заявки переліку, є схожими настільки, що його можна сплутати зі словесною торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_2» (свідоцтво НОМЕР_2 від 25.07.2012), раніше зареєстрованого в Україні на ім`я Приватного підприємства «ОМП» (UA) щодо таких самих та споріднених послуг.

Рішенням Апеляційної палати НОІВ від 27.04.2021 (надалі - «Рішення від 27.04.2021»), яке затверджено наказом відповідача №60-н/2021 від 18.05.2021, вирішено відмовити позивачу у задоволенні заперечення, а рішення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020 залишено чинним.

Спір у справі виник у зв`язку з оскарженням позивачем законності рішень відповідача від 07.07.2020 та 27.04.2021.

Розам Віжен Лімітед (Rozum Vision Limited) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (надалі - «Укрпатент») про:

- визнання незаконним і скасування рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020 за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення в якості торгівельної марки;

- визнання незаконним і скасування рішення Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності від 24.07.2021, яке затверджено наказом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 27.04.2021, яке затверджено наказом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» №60-н/2021 від 18.05.2021;

- зобов`язання Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» повторно розглянути заявку №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення в якості торгівельної марки з урахуванням висновків викладених Господарським судом міста Києва у рішенні по справі за даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення від 07.07.2020 за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на реєстрацію позначення в якості торгівельної марки про відповідність умовам надання правової охорони позначення на ім`я позивача щодо частини заявлених на реєстрацію товарів та послуг є незаконним, оскільки, на думку позивача, у відповідача не було підстав для відмови у реєстрації заявленого позначення для всіх послуг 41 та 45 класу товарів та послуг. З аналогічних підстав позивач вказує на незаконність і рішення Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності від 24.07.2021, яким відмовлено у задоволенні заперечення позивача та залишено чинним рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач надав висновок №220, складений судовим експертом Жилою Богданом Володимировичем 31.08.2021 на замовлення позивача за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

Відповідно до вказаного висновку:

- позначення «rozum» за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 від 25.07.2012 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 45 класу МКТП;

- позначення «rozum» за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 25.11.2019 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 41 класу МКТП.

Висновок складений на замовлення позивача судовим експертом Жилою Б.В.

За наслідками розгляду вищевказаної позовної заяви, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Північний апеляційний господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті судового рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України, зокрема, належать торговельні марки.

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (ч. 1 ст. 157 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 494 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2019 позивачем було подано заявку №m201917391 на реєстрацію в якості торговельної марки позначення «», яке заявлене для наступних класів МКТП: 9, 35, 41, 42, 45

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції на дату подання заявки) особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 10 вказаного Закону експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику.

Під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання (ч. 15 ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції на дату подання заявки).

Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» передбачено, що на підставі рішення про реєстрацію торговельної марки та за наявності документа про сплату державного мита за видачу свідоцтва і збору за публікацію про видачу свідоцтва здійснюється публікація в Бюлетені відомостей про видачу свідоцтва, визначених в установленому порядку. Зазначені мито та збір сплачуються після надходження до заявника рішення про реєстрацію торговельної марки.

Одночасно з публікацією відомостей про видачу свідоцтва НОІВ здійснює державну реєстрацію торговельної марки, для чого вносить до Реєстру відповідні відомості. Порядок ведення Реєстру і склад відомостей, що містяться в Реєстрі, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції на дату прийняття оскаржуваного рішення Укрпатенту).

Видача свідоцтва здійснюється НОІВ у місячний строк після державної реєстрації торговельної марки. Свідоцтво видається особі, яка має право на його одержання. Якщо право на одержання свідоцтва мають кілька осіб, їм видається одне свідоцтво (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції на дату прийняття оскаржуваного рішення Укрпатенту).

Згідно з п. 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 23.12.1993 відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції від 09.04.2015) правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції від 09.04.2015), згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону також позначення, які, зокрема, є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Абзацами 2, 3 частини 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції від 09.04.2015) передбачено, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати зі:

знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг;

знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності.

На підставі висновку формальної експертизи заявки на знак для товарів та послуг Укрпатенту №121854/3М/19 від 26.11.2019 від 07.07.2020 Мінекономіки прийнято рішення про реєстрацію знака «rozum, зобр.» відносно частини товарів і послуг за заявкою № m 2019 17391 на тій підставі, що заявлене комбіноване позначення:

- для всіх послуг 41 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (далі - МКТП), зазначених у наведеному в матеріалах заявки переліку, є схожим настільки, що його можна сплутати зі словесною торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» (свідоцтво № НОМЕР_1 від 25.11.2019, заявка № m 2017 25733 від 17.11.2017), раніше зареєстрованою в Україні на ім`я ОСОБА_1 (UA) щодо таких самих та споріднених послуг.

- для всіх послуг 45 класу МКТП, зазначених у наведеному в матеріалах заявки переліку, є схожим настільки, що його можна сплутати зі словесною торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_2» (свідоцтво № НОМЕР_2 від 25.07.2012, заявка № m 2011 06313 від 20.04.2011), раніше зареєстрованою в Україні на ім`я Приватного підприємства «ОМП» (UA) щодо таких самих та споріднених послуг.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив його до Апеляційної палати НОІВ з тих підстав, що за ознаками схожості заявлене позначення відрізняється від протиставлених торговельних марок за фонетичною, графічною та семантичною ознаками, що унеможливлює їх сплутування. Позивач також скоротив перелік заявлених послуг 41 та 45 класів МКТП та вважав, що вони не споріднені з послугами, за якими зареєстровані протиставлені торговельні марки.

Колегія Апеляційної палати під час перегляду Рішення від 07.07.2020 встановила наступне.

Заявлене за заявкою № m 2019 17391 комбіноване позначення складається зі словесного елемента, виконаного стандартним шрифтом маленькими літерами латиниці та зображувального елемента у вигляді стилізованого зображення звукової хвилі. Позначення подано на реєстрацію відносно товарів 09 та послуг 35, 41, 42, 45 класів МКТП.

Протиставлена торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_2 виконана стандартним шрифтом заголовними літерами латиниці, зареєстрована для послуг 45 класу МКТП.

Протиставлена торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 виконана стандартним шрифтом заголовними літерами кирилиці, зареєстрована для послуг 41 класу МКТП.

Відповідно до пункту 3 статті 6 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із знаками раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно з пунктом 4.3.2.4 Правил, при перевірці позначень на тотожність і схожість встановлюється ступінь їх схожості, однорідність товарів і послуг, для яких заявлені знаки. При цьому, позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно збігається з ним у всіх елементах, та схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним у цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Згідно з пунктом 4.3.2.6 Правил словесні позначення, заявлені як знаки, порівнюються з словесними та комбінованими позначеннями, до композиції яких входять словесні елементи. При встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.

Під час експертизи словесних позначень увага звертається в першу чергу на їх схожість, а не на їх різницю, оскільки саме схожі елементи призводять до сплутування знаків.

Відповідно до пункту 4.3.2.8 Правил комбіновані позначення, заявлені як знаки, порівнюються з комбінованими позначеннями та з тими видами позначень, які входять до складу комбінованого позначення, що перевіряється, як елементи.

При оцінці схожості комбінованих позначень визначається схожість як усього позначення в цілому, так і його складових елементів з урахуванням значимості положення, яке займають тотожні або схожі елементи в цьому позначенні. Особлива увага при порівнянні приділяється домінуючим елементам позначень.

У комбінованому позначенні, що складається із зображувального та словесного елементів, основним елементом, як правило, є словесний елемент, оскільки він краще запам`ятовується, ніж зображувальний, і саме на ньому акцентується увага споживача при сприйнятті позначень.

При проведенні порівняльного аналізу заявленого позначення та протиставлених торговельних марок колегія Апеляційної палати встановила наступне.

Фонетичний аналіз передбачає відтворення порівнювальних слів фонетичною транскрипцією, сприймання на слух їх звукових особливостей. За фонетикою заявлене позначення «rozum» [розам] схоже з протиставленими торговельними марками «ІНФОРМАЦІЯ_2» [розум], «ІНФОРМАЦІЯ_1» схожістю звучання порівнювальних слів, кількістю співпадаючих звуків.

Візуально порівнювані позначення схожі шрифтом, графічним відтворенням літер з урахуванням характеру літер (друковані), а відрізняються алфавітом та наявністю у заявленому позначенні зображувального елемента.

Стосовно семантичної схожості, колегія Апеляційної палати зазначила, що слова «rozum» та «rozооm» не містять у собі конкретного смислового значення, тобто є фантазійними. Словесний елемент «rozum» заявленого позначення є складовою частиною найменування апелянта. Протиставлена торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_1 складається з прізвища її власника.

За результатами порівняльного аналізу колегія Апеляційної палати дійшла висновку, що за ознаками схожості заявлене позначення схоже з протиставленими торговельними марками, оскільки, асоціюється з ними у цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Проаналізувавши скорочений апелянтом перелік послуг 41, 45 класів МКТП, колегія Апеляційної палати зазначила, що, враховуючи вид послуг, їх призначення, коло споживачів та можливість виникнення у споживачів враження про належність цих послуг одній особі, заявлені послуги є такими самими та спорідненими з послугами 41, 45 класів МКТП за свідоцтвами № № НОМЕР_2, № НОМЕР_1/

За результатами порівняльного аналізу колегія Апеляційної палати дійшла висновку, що заявлене позначення щодо послуг 41, 45 МКТП є схожим настільки, що його можна сплутати з протиставленими торговельними марками за свідоцтвами № НОМЕР_2, № НОМЕР_1, раніше зареєстрованими на ім`я інших осіб щодо таких самих та споріднених з ними послуг.

Рішенням Апеляційної палати НОІВ від 27.04.2021, яке затверджено наказом відповідача №60-н/2021 від 18.05.2021, вирішено відмовити позивачу у задоволенні заперечення, а рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.07.2020 залишено чинним.

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями відповідача з тих підстав, що позначення не є схожим настільки, що його можна сплутати з позначеннями третіх осіб за свідоцтвами за свідоцтвами № НОМЕР_2, № НОМЕР_1, у зв`язку з чим відмова в реєстрації позначення позивача для послуг 41 та 45 класу МКТП є незаконною.

Оскільки для з`ясування вказаних питань необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити такі обставини неможливо, позивачем було подано до суду першої інстанції висновок за результатами проведення судової експертизи.

Статтею 98 Господарського процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За змістом ст. 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

06.09.2021 представником позивача подано до суду першої інстанції клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку експерта №220, складеного судовим експертом Жилою Богданом Володимировичем 31.08.2021 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності. Вказаним висновком встановлено, що:

- позначення

«« за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 від 25.07.2012 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 45 класу МКТП;

- позначення «« за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України №767583 від 25.11.2019 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 41 класу МКТП.

сплутати щодо наведених у заявці послуг 41 класу МКТП.

Експертом в результаті проведення порівняльного дослідження було, зокрема, встановлено:

- між позначенням за заявкою №m201917391 та торговельною маркою за свідоцтвом України НОМЕР_2 присутня фонетична схожість за умови ігнорування збільшеного інтервалу між літерами словесного елементу позначення за заявкою №m201917391 та суцільному його прочитанні за правилами транслітерації англомовних власних назв; відсутня фонетична схожість; відсутня семантична схожість;

- між позначенням за заявкою №m201917391 та торговельною маркою за свідоцтвом України НОМЕР_1 присутня фонетична тотожність за умови ігнорування збільшеного інтервалу між літерами словесного елементу позначення за заявкою №m201917391 та суцільному його прочитанні без врахування правил транслітерації англомовних власних назв шляхом буквальної заміни латинських літер на аналогічні літери українського алфавіту; відсутня графічна схожість; відсутня семантична схожість;

- очевидна візуальна відмінність порівнюваних об`єктів суттєво послаблює фактор присутності між ними звукової схожості, що, з урахуванням відсутності смислової схожості, не дозволяє визнати їх схожими до ступеня сплутування в цілому.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт зобов`язаний надати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Згідно з ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що висновок експерта №220 від 31.08.2021 був складений Жилою Богданом Володимировичем - атестованим судовим експертом кваліфікаційного класу з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю: 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями" (свідоцтво №1065 від 26.02.2010).

У висновку експерта №220 від 31.08.2021 зазначено, що про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384 Кримінального кодексу України експерт обізнаний.

З огляду на наведене, судом першої інстанції було встановлено, що висновок експерта №220 від 31.08.2021 складений кваліфікованим експертом відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу».

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що висновок експерта №220 від 31.08.2021 містить докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експерту, даний висновок складений у порядку, визначеному законодавством, а тому прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх та вимагати рівності щодо подання своїх доказів.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язок суду мотивувати судове рішення також спрямований на втілення принципу верховенства права, а саме підтримання довіри громадян до суду. Вмотивованість судового рішення демонструє сторонам те, що вони були почуті, забезпечує публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення ЄСПЛ «Серявін та інші проти України»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Зрештою, вимога щодо вмотивованості судового рішення є важливим елементом «належної» (справедливої) судової процедури, як вона трактується ЄСПЛ.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Крім того, відповідно до частини першої статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі №917/1196/19, від 30.09.2021 у справі 927/110/18, від 23.12.2021 у справі №5015/45/11 (914/1919/20).

Вирішуючи питання про призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення, лежить на стороні, яка на них посилається, а судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування; якщо наявні в матеріалах справи докази є взаємно суперечливими.

Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Верховний Суд зазначав, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (див., зокрема постанови Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №910/15160/19, від 27.04.2021 у справі № 927/685/20, від 12.05.2021 у справі № 922/1791/20).

Втім, Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував на те, що у вирішенні спорів, пов`язаних із визнанням недійсними свідоцтв на знаки для товарів і послуг (торговельні марки) з підстав невідповідності зареєстрованих знаків умовам надання правової охорони, для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань (зокрема, про те, чи займає певний елемент домінуюче положення у зображенні знака; чи є підстави вважати, що знак може вводити споживача в оману щодо місця походження та якості товарів, позначених цим знаком; які частини зображення є тотожними з іншим зображенням; чи є схожими знаки настільки, що їх можна сплутати тощо), з дотриманням принципів змагальності, рівності та диспозитивності господарському суду необхідно, якщо схожість не має очевидного характеру, призначати судову експертизу, не перебираючи на себе не притаманні суду функції експерта (постанова Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/2503/18, на яку посилається скаржник).

Враховуючи наведене, а також позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.07.2022 у справі №910/886/21, щодо можливості вирішення судом питання, у тому числі, й з власної ініціативи, щодо призначення експертизи для з`ясування питань щодо обставин, які мають значення для справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 призначено у справі №910/12759/21 судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності; проведення судової експертизи доручено Науково-дослідному інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України. На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

- чи є позначення «rozum» за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 від 25.07.2012 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 45 класу МКТП?

- чи є позначення «rozum» за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 25.11.2019 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 41 класу МКТП?

16.09.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України надійшов висновок експертів № 1349 від 17.07.2024 та матеріали справи № 910/12759/21.

У вищевказаному висновку зазначено, що у процесі проведення судової експертизи експертами досліджувалися фактичні дані, що відносяться до властивостей матеріальних та нематеріальних дослідження (предмет дослідження).

Для вирішення поставлених перед експертом завдань використовувалися:

- методи співставлення та порівняння, синтезу та аналізу;

- положення нормативних актів та лтератури, перелічених у попередньому розділі.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію

Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від

23.12.1993 № 3771-XII «відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки».

Позначення за заявкою на знак для товарів і послуг № m201917391 було подано на реєстрацію 08.07.2019. На дату подання заявки діяла редакція Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 21.05.2015 року, яка застосовувалась експертами при даному дослідженні.

Відповідно до ст. 492 Цивільного Кодексу України «Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послут» (далі по тексту - Закон): «знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб».

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону «Об?єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація

таких позначень».

Згідно з п. 4 ст. 5 Закону «Обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому колією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг».

Загальні підходи до встановлення схожості чи тотожності позначень визначені в Правилах складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг (далі по тексту - Правила).

Згідно п. 4.3.2.4. цих Правил:

«Позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно

збігається з ним у всіх елементах. з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

При перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно:

- провести пошук тотожних або схожих позначень;

- визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при

проведенні пошуку позначень;

- визначити однорідність товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки, виявлені під час пошуку».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону: «Не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які с тотожними або схожими настільки, що їх можна

сплутати з:

знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім?я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і

послуг;

знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності».

У Методичних рекомендаціях з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг (далі - Методичні рекомендації) зазначено: «Відповідно до пункту 4.3.2.4 Правил під час перевірки заявленого позначення на тотожність і схожість із знаками чи позначеннями, зазначеними у пункті 3 статті 6 Закону необхідно:

1) провести пошук тотожних або схожих позначень серед позначень.

які на дату подання заявки, за якою проводиться експертиза, зареєстровані чи заявлені на реєстрацію в Україні, або права на які набуті іншою особою до зазначеної дати, а також серед знаків, які на дату подання заявки, за якою палатою або судом відповідно до статті 25 Закону;

2) визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених під час пошуку позначень, для чого здійснюється порівняльний аналіз заявленого позначення із позначеннями, виявленими за результатами пошуку, та встановлюється тотожність або ступінь схожості позначень;

3) з?ясовується чи є товари і/або послуги, для яких заявник просить зареєструвати знак, спорідненими з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані чи заявлені на реєстрацію в Україні виявлені за результатами пошуку тотожні або схожі позначення».

Відповідаючи на питання № 1 експертизи експерти зазначили наступне.

В результаті проведеного дослідження встановлено, що позначення "r o z u m" за заявкою №m201917391 та торговельна марка "r o z o o m" за свідоцтвом України № НОМЕР_2:

- є схожими за звуковими (фонетичними) ознаками;

- не є схожими за візуальними (графічними) ознаками;

- не є схожими за смислових (семантичними ) ознаками.

Коміноване позначення "r o z u m" за заявкою №m201917391 створює певний цілісний образ від його сприйняття за рахунок комбінування елементів, які водночас вказують на зв`язок з компанією, яка надає послуги, та на певний характер послуг, які надаються під цим позначенням.

Очевидна відмінність у графічній манері виконання та створення відмінного загального враження від сприйняття позначень призводить до несхожості порівнювальних позначень в цілому.

Щодо визначення спорідненості товарів та/або послуг. В даному випадку, враховуючи відсутність схожості порівнювальних позначень настільки, що їх можна сплутати, недоцільно проводити дослідження спорідненості товарів та/або послуг.

В результаті проведеного дослідження, експерти дійшли висновку, що позначення "r o z u m" за заявкою № m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою "ІНФОРМАЦІЯ_2" за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 25.07.2012 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 45 класу МКТП.

Відповідаючи на питання №2, експерти зазначили наступне.

В результаті проведеного дослідження встановлено, що позначення "r o z u m" за заявкою № m201917391 та торговельна марка "ІНФОРМАЦІЯ_1" за свідоцтвом України № НОМЕР_1:

- можуть бути тотожними або схожими за звуковим (фонетичними) ознаками в залежності від варіанта вимови одного з позначень споживачем;

- не є схожими за візуальними (графічними) ознаками;

- не є схожими за смислових (семантичними ) ознаками.

Комбіноване позначення "r o z u m" за заявкою № m201917391 створює певний цілісний образ від його сприйняття за рахунок комбінування елементів, які водночас вказують на зв`язок з компанією, яка надає послуги, та на певний характер послуг, які надаються під цим позначенням .

Очевидна відмінність у графічній манері виконання та створення відмінного загального враження від сприйняття позначень призводить до несхожості порівнювальних позначень в цілому.

Щодо визначення спорідненості товарів та/або послуг. В даному випадку, враховуючи відсутність схожості порівнювальних позначень настільки, що їх можна сплутати, недоцільно проводити дослідження спорідненості товарів та/або послуг.

Таким чином, в результаті проведеного дослідження експерти дійшли висновку, що позначення "r o z u m" за заявкою № m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою "ІНФОРМАЦІЯ_1" за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.11.2019 настільки, що їх можна сплутати.

Відповідно до висновку експертів № 1349 від 17.07.2024 експерти Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України дійшли наступних висновків:

1. Позначення «rozum» за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 від 25.07.2012 настільки, що їх можна сплутати щодо наведених у заявці послуг 45 класу МКТП.

2. Позначення «rozum» за заявкою №m201917391 від 08.07.2019 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг не є схожим з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 25.11.2019 настільки, що їх можна сплутати.

Колегія суддів зазначає, що висновок експертів Науково-дослідного інститут інтелектуальної власності № 1349 від 17.07.2024 складений та підписаний судовими експертами Науково-дослідного інституту власності Національної академії правових наук України, а саме:

- Дорошенко Олександр Федорович - директор науково-дослідного інституту власності Національної академії правових наук України, який має вищу технічну освіту, вищу освіту у сфері інтелектуальної власності, науковий ступінь кандидата юридичних наук, кваліфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво Міністерства юстиції України № 933 безстрокове), стаж роботи в галузі інтелектуальної власності з 1997, стаж судово-експертної діяльності з 2001;

- Мінченко Наталія Володимирівна - науковий співробітник Центру експертних досліджень Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України, яка має вищу технічну освіту, вищу освіту у сфері інтелектуальної власності, вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво Міністерства юстиції України № 1849 видане 23.12.2016, строк дії до 10.02.2023, термін дії продовжено відповідно до п. 4 наказу МЮ України від 14.03.2022 № 11/38/5), стаж експертної роботи у сфері інтелектуальної власності з 2007.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 у справі № 910/12759/21 відповідно до ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

Крім того, у висновку експертів №1349 від 17.07.2024 зазначено, що про кримінальну відповідальність згідно зі ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України експерти попереджені.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновок експертів № 1349 від 17.07.2024 складений кваліфікованими експертами відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу».

Крім того, висновок експертів № 1349 від 17.07.2024 містить докладний опис проведених експертами досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертам, даний висновок складений у порядку, визначеному законодавством, а тому приймається судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було долучено до матеріалів справи жодного доказу на спростування висновків, зроблених експертами за наслідками проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, а також жодних доказів на підтвердження власної позиції щодо правомірності оскаржуваних у даній справі рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами визнання акта недійсними є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначений законом компетенції, органу який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи висновок експертів №1349 від 17.07.2024 та документи, які містяться в матеріалах справи в цілому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки встановлені судом обставини справи в сукупності підтверджують необґрунтованість та незаконність оскаржуваних рішень, які порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, належним чином з`ясував обставини, що мають значення для справи, а відтак належить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21.

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийнятті рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування або зміни не вбачається, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК, покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 910/12759/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу № 910/12759/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2025.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.В. Сотніков

В.О. Пантелієнко